24.11.2017 Справа № 380/1694/17
Провадження по справі № 2-з/380/5/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2017 року суддя Тетіївського районного суду Київської області Лісовенко П.І., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову,

встановив:

ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Єврокар Україна» про захист прав споживачів, визнання договору фінансового лізингу №3799 від 19.09.2017 року недійсним та стягнення коштів.

Разом із позовною заявою, представник позивача ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить з метою забезпечення позову накласти арешт на грошові кошти в межах суми позовних вимог в розмірі 40800,00гривень Товариства з обмеженою відповідальністю «Єврокар Україна».

Провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Єврокар Україна» про захист прав споживачів, визнання договору фінансового лізингу №3799 від 19.09.2017 року недійсним та стягнення коштів, відкрито 24.11.2017 року.

Розглянувши матеріали заяви, вважаю, що в задоволенні заяви про забезпечення позову необхідно відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 N 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені в звязку із застосуванням відповідних заходів.

При встановленні зазначеної відповідності необхідно враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність.

В даному випадку, заявником не надано жодних доказів, які б свідчили про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову в частині стягнення з відповідача 40480 грн., оскільки заява про забезпечення позову обґрунтована лише припущеннями позивача.

Таким чином, враховуючи, що належних та допустимих доказів на підтвердження наявності фактичних обставин, з якими повязується необхідність застосування забезпечення позову представником позивача не надано, з огляду на те, що докази того, що невжиття такого заходу забезпечення зможе в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду відсутні, тому в задоволенні заяви про забезпечення позову необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суддя -

ухвалив:

Відмовити у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Копію ухвали суду направити позивачу, представнику позивача.

Ухвала може бути оскаржена протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали до Апеляційного суду Київської області через Тетіївський районний суд Київської області.

Суддя: П.І.Лісовенко