Справа № 343/665/17
Провадження № 22-ц/779/1685/2017
Головуючий у 1 інстанції Керніцький І. І.
Суддя-доповідач Девляшевський
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Девляшевського В.А.,

суддів: Малєєва А.Ю., Матківського Р.Й.,

секретаря: Капущак С.В.,

з участю: ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2, представника відповідачів - ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, визнання частково недійсним договору купівлі-продажу та витребування з незаконного володіння частини домоволодіння, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Долинського районного суду від 25 вересня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого вказував, що після смерті його баби ОСОБА_6 відкрилася спадщина на належну їй 1/2 частину домоволодіння по вул.Одиниця, 80 у с.Оболоня Долинського району, у звязку з чим була заведена спадкова справа №59759558 та визнано його та його діда ОСОБА_4 спадкоємцями першої черги. Однак, зазначав позивач, оформити право на спадкове майно він не має можливості через відсутність правовстановлюючих документів та продаж ОСОБА_4 без його згоди спадкового майна ОСОБА_5 Посилаючись на те, що ОСОБА_4 не мав права без його згоди відчужувати спадкове майно, оскільки на момент такого відчуження ним було успадковано 1/4 частину названого майна, просив визнати за ним право власності на 1/4 частину домоволодіння по вул. Одиниця, 80 у с. Оболоня Долинського району, визнати частково недійсним договір купівлі-продажу від 14.07.2016 року в 1/4 його частині, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а також витребувати з незаконного володіння у ОСОБА_5 1/4 частину спірного домоволодіння.

Рішенням Долинського районного суду від 25 вересня 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено у повному об'ємі.

Не погоджуючись із даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, а також на порушення судом норм матеріального права. Апелянт не погоджується із висновком суду про те, що ним не доведено належність спадкового майна особисто ОСОБА_6, оскільки половина спірного домоволодіння належало його бабі на праві спільної сумісної власності подружжя. При цьому, судом першої інстанції не було прийнято до уваги того, що свідоцтво про право власності на спірне домоволодіння було видано 28.01.2003 року під час шлюбу його баби та діда. А тому, враховуючи, що він на момент смерті ОСОБА_6 постійно проживав та був зареєстрований у будинку, ОСОБА_1 вважає, що він прийняв спадщину - 1/4 частину названого домоволодіння. Посилаючись на незаконність рішення суду, ОСОБА_1 просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 апеляційну скаргу з вищезазначених мотивів підтримав. Крім того, пояснив, що він з 2010 року працював і проживав у м.Івано-Франківську, однак періодично приїжджав у с.Оболоня Волинського району за місцем своєї реєстрації до бабці. Пізніше, у 2011 році він забрав до себе у м.Івано-Франківськ мати на постійне місце проживання. Вважає, що він прийняв спадщину, а ОСОБА_4 відчужив спірне будинковолодіння без його згоди незаконно.

ОСОБА_7 крім того вказала, що на її думку, покупець спірного будинковолодіння є недобросовісним, оскільки йому була відома складна ситуація в родині ОСОБА_4, тобто наявність спору про будинок.

ОСОБА_7 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 доводи апеляційної скарги заперечив. Крім того він звернув увагу на те, що позивачем не надано доказів спорудження ОСОБА_4 та ОСОБА_6 спірного будинку за спільні кошти. Рішення суду вважає законним та обґрунтованим, а тому просить залишити його без змін.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представників сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції прийшов до висновку, що єдиним власником спірного домоволодіння на час смерті ОСОБА_6 був виключно відповідач ОСОБА_4, який в подальшому відчужив спірне майно ОСОБА_5 А тому, оскільки відповідач на підставі дійсних та неоспорюваних правовстановлюючих документів відчужив належне йому майно, підстав для визнання названого домоволодіння спадковим майном після смерті ОСОБА_6 немає. З цими висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів на підставі такого.

За змістом статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

На підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 являться внуком відповідача ОСОБА_4 та ОСОБА_6, що підтверджується копіями свідоцтв про одруження та народження (а.с.6-8). Після смерті ОСОБА_6 03.04.2014 року відкрилася спадщина. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії спадкоємцями першої черги померлої ОСОБА_6 є відповідач ОСОБА_4 та позивач ОСОБА_1 (а.с.10).

Також встановлено, що будинок №80 по вул. Одиниця у с. Оболоня Долинського району належав на праві приватної власності тільки відповідачу ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 28.01.2003 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Оболонської сільської ради від 26 грудня 2002 року №44 (а.с. 55). Крім копії цього свідоцтва позивачем не надано ніяких доказів того, коли і кому виділялась земельна ділянка для будівництва названого будинку, яка на даний час перебуває у приватній власності ОСОБА_4; коли було розпочато будівництво, чи дійсно спорудження будинку відбувалось за рахунок праці та спільних коштів ОСОБА_6 і ОСОБА_4

Тому посилання апелянта на те, що спірне домоволодіння на праві спільної сумісної власності подружжя належало в тому числі і померлій ОСОБА_6, спадкоємцем якої він є, колегія суддів відхиляє. Такий висновок узгоджується з позицією Верховного Суду України, висловленій у постановах Верховного Суду України від 01.07.2015 року в справі №6-612цс15; від 16.12.2015 року в справі №6-2641цс15; від 02 жовтня 2013 року. В цих та інших аналогічних постановах ВСУ наголошується на тому, що належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Тобто, навіть застосовуючи статтю 60 СК України при вирішенні спору між особами, які перебувають у шлюбі, та визнаючи право спільної сумісної діяльності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тільки в разі встановлення цих фактів норма ст.60 СК України вважається правильно застосованою.

Зазначені постанови ВСУ згідно ст.360-7 ЦПК України є обовязковими до виконання всіма судами України.

Твердження апелянта і його представника про те, що покупець спірного будинку є недобросовісним, належними і обєктивними доказами не підтверджено, а тому колегія суддів їх відхиляє, і вважає, що місцевий суд обґрунтовано відмовив у задоволенні вимог про визнання недійсним договору купівлі продажу та повернення частини будинку позивачу, які є похідними від вимоги про визнання права на спадкове майно.

Приймаючи до уваги наведене, є підстави для висновку, що відповідач ОСОБА_4 у законному порядку відчужив належне йому домоволодіння ОСОБА_5, а тому підстав для визнання недійсним договору купівлі-продажу від 14.07.2016 року немає.

Також колегія суддів зауважує, що надана суду довідка про реєстрацію ОСОБА_1 у спірному будинку на час смерті його бабці у квітні 2014 року не свідчить про його проживання у цьому будинку на той час. Адже, як при розгляді справи за позовом до нього про визнання втратившим право користування згаданим вище будинком (копія рішення апеляційного суду від 21 грудня 2016 року а.с.35-38), так і при розгляді даної справи апеляційним судом, ОСОБА_1 стверджував, що з 2010 року і по даний час постійно проживає у м.Івано-Франківську, де має місце роботи, а до бабці та діда у с.Оболоня він приїжджав періодично.

З інформаційної довідки зі спадкового реєстру вбачається, що ОСОБА_1 із заявою про прийняття спадщини і видачу свідоцтва про право на спадщину звернувся до нотаріальної контори не протягом встановленого законом шестимісячного строку, а тільки 04.11.2016 року (довідка а.с.59).

Отже, навіть за доведеності, що спірний будинок є спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_6, то на думку колегії суддів, є підстави вважати, що у ОСОБА_1, який не проживав у згаданому будинку на час смерті його бабці та не подав у шестимісячний строк відповідну заяву у нотаріальну контору, не виникло право в порядку спадкування на ? частину спірного будинку.

Розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що фактичні обставини справи судом першої інстанції зясовано всебічно та повно, їм дано вірну правову оцінку, а рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи апелянта висновків суду не спростовують. Тому підстав для скасування ухваленого в даній справі рішення немає.

Керуючись ст. ст. 218; 307; 308; 313-315; 319; 324; 325 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Долинського районного суду від 25 вересня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий В.А. Девляшевський

Судді: А.Ю. Малєєв

ОСОБА_8