Справа № 165/1510/16-ц
Провадження № 2/165/33/17
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2017 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого Ушакова М.М.,

за участю секретаря Лубаєвської Л.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Нововолинську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд,

встановив:

09 серпня 2016 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина.

Вимоги обґрунтовує тим, що 12 липня 2003 року уклала шлюб з відповідачем ОСОБА_3 У шлюбі народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 17 квітня 2012 року їх шлюб був розірваний. Зазначає, що усі обовязки щодо утримання та виховання дитини несе самостійно і їй не вистачає коштів на утримання дитини, оскільки ніде не працює, перебуває на обліку у центрі зайнятості як безробітна. Вказує, що відповідач має стабільний заробіток, працює начальником охорони в ТзОВ «Гербор-Холдинг» та здійснює підприємницьку діяльність, аліментів нікому не сплачує, стягнень за виконавчим документом з ОСОБА_3 не проводиться. Стан здоровя та матеріальне становище відповідача дозволяє йому утримувати дитину, а тому просить постановити рішення, яким стягувати з відповідача у її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 аліменти в розмірі 1/3 частини всіх його видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення ОСОБА_4 повноліття, а в разі продовження ним навчання до досягнення 23 років.

25 листопада 2016 року ОСОБА_1 подала до суду уточнену позовну заяву, в якій просила стягувати з відповідача у її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 аліменти в розмірі 1/3 частини всіх його видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення ОСОБА_4 повноліття, а в разі продовження ним навчання до досягнення 23 років. Стягнути з ОСОБА_3 на свою користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 аліменти за минулий час в розмірі 1/3 частини всіх його видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з грудня 2013 року по листопад 2016 року та 1000 грн. судових витрат на правову допомогу.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала з підстав наведених у ньому. Зазначила, що на теперішній час перебуває на громадських роботах за направленням Нововолинського міського центру, має дохід, однак цих коштів їй не вистачає для утримання дитини. Також вказує на те, що дитина проживає з нею і перебуває на її утриманні, жодних коштів відповідач не надає, хоча працює і займається підприємницькою діяльністю. Тому просить задоволити позов повністю.

Відповідач у судове засідання не зявився, його представник ОСОБА_2 у судовому засіданні позов не визнав, зазначив, що його довіритель в добровільному порядку надає допомогу на утримання сина, забезпечує його продуктами харчування, одягом, оплачує додаткові витрати ОСОБА_4 Крім того, син час від часу проживає з ним, влітку 2015 року відповідач повністю займався вихованням і утриманням дитини. Також ОСОБА_2 просив врахувати стан здоровя ОСОБА_3, зокрема те, що він хворіє з діагнозом: камінь лівого сечоводу, ниркова коліка, хронічний обструктивний пієлонефрит і витрачає щомісячно від 1500 до 3000 грн. на власне лікування. Крім того, відповідач навчається у вищому навчальному закладі і несе витрати по оплаті навчання. Зазначає, що ОСОБА_3 провів реконструкцію будинку, на що взяв у позику 583 000 грн., яку на даний час повертає і щомісячно несе витрати по оплаті комунальних платежів. На даний час він перебуває у шлюбі з ОСОБА_5 і 15 грудня 2016 року у подружжя народилася дочка ОСОБА_6. Просив суд врахувати, що на утриманні відповідача перебуває малолітня дочка і після народження дитини дружина не працює. Враховуючи, мінімальний розмір аліментів, що підлягає до стягнення, зростаючі потреби дитини та розмір заробітку відповідача, його довіритель погоджується сплачувати позивачу аліменти на утримання сина в розмірі 1/8 частини його доходу щомісячно.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підставний і підлягає до часткового задоволення.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 17 квітня 2012 року (а.с.3). В шлюбі, 06 липня 2006 року народився син ОСОБА_4 (а.с.107).

24 вересня 2016 року Луцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинської області зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (а.с. 97).

15 грудня 2016 року у подружжя народилася дочка ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про її народження (а.с.96).

У судовому засіданні встановлено, що неповнолітній ОСОБА_4 проживає з позивачем ОСОБА_1, згоди щодо утримання дитини сторони не дійшли.

Згідно з ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей , або непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки чи сина, а також інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Із роз'яснень, викладених у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України.

Крім того, обовязок батькiв утримувати повнолiтнiх дочку, сина, якi продовжують навчатися пiсля досягнення повнолiття (незалежно вiд форми навчання), виникає за обовязкової сукупностi таких юридичних фактiв: досягнення дочкою, сином вiку, який перевищує 18, але є меншим 23 рокiв; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матерiальнiй допомозi; наявнiсть у батькiв можливостi надавати таку допомогу.

Стягнення алiментiв на дочку, сина, якi досягли повнолiття, з пiдстав, передбачених статтями 198, 199 СК, здiйснюється у судовому порядку за новою позовною заявою, а відтак, суд вважає вимоги позивача про стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини в разі продовження ним навчання передчасною, а тому відмовляє у її задоволенні.

Згідно ч. 3 ст.10, ч.1 ст.11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як передбачено ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

З огляду на вищевказані норми закону, суд вважає, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача і не могла їх одержувати у звязку з ухиленням останнього від їх сплати.

Претензія, направлена позивачем на адресу відповідача датована 17 листопадом 2016 року (а. с.39,40), а вимоги щодо стягнення аліментів з відповідача позивач ставить за період з грудня 2013 року по листопад 2016 року.

Також, суд не приймає до уваги доводи представника відповідача щодо неможливості його довірителя сплачувати аліменти в користь позивача з огляду на його видатки, оскільки витрати, які поніс та несе відповідач ОСОБА_3 (оплата власного навчання, комінальних послуг, зобовязання за договором позики), суд не враховує до обставин, які мають істотне значення при призначенні аліментів.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач працює начальником охорони сторожової ТзОВ «Гербор-холдінг», отримує заробітну плату, що значно перевищує мінімальну (а.с.101-104), тобто має можливість надавати матеріальну допомогу та з врахуванням його матеріального становища, стану його здоровя (а.с.82-87), перебування на його утриманні малолітньої дочки від іншого шлюбу (а.с.96), суд визначає до стягнення з ОСОБА_3 аліменти на користь позивача ОСОБА_1 в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку з дня подачі позову до суду до досягнення дитиною повноліття.

Суд, у відповідності до ст.88 ЦПК України, стягує з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 пропорційно до задоволених вимог 500 грн. судових витрат понесених на правову допомогу, що підтверджуються документально (а.с. 41-44).

Також суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 551,20 грн.

Керуючись ст.10, ст.60, ст.88, ст.213, ст.214, ст.215, ст.218 ЦПК України, на підставі ст.180, ст.181, ст.182, ст.183, ст.191 Сімейного кодексу України, суд,

вирішив:

Позов задоволити частково.

Стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09 серпня 2016 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в сумі 551 (пятсот пятдесят одну) грн. 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 500 (пятсот) грн. судових витрат понесених на правову допомогу.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Волинської області через Нововолинський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий підпис

Згідно з оригіналом

Суддя М.М. Ушаков