Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1581/17 Головуючий у суді І-ї інстанції Панфілова А. В.
Доповідач Черненко В. В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.08.2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Черненко В.В.

суддів: Кіселика С.А., Дуковського О.Л.

за участю секретаря: Гончар В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13.06.2017 року по справі за скаргою ОСОБА_2 на дії начальника Фортечного відділу державної виконавчої служби м. Кропивницький - Федотова Сергія Валерійовича, державних виконавців: Білоус Віталія Вікторовича , Возіян Людмили Іванівни, начальника Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області - ОСОБА_4,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся у суд із скаргою на дії начальника Фортечного відділу державної виконавчої служби м. Кропивницький - Федотова Сергія Валерійовича, державних виконавців: Білоус Віталія Вікторовича , Возіян Людмили Іванівни, начальника Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області - ОСОБА_4.

На обґрунтування скарги зазначив, що 02.11.2016 року ним подано заяву на примусове виконання рішення апеляційного суду Кіровоградської області № 404/6320/15ц від 22.09.2016 року, яким позов ОСОБА_2 до ОСОБА_5 задоволено. На його користь з відповідача стягнуто - 10990,76 грн.

Зазначив, що постанови про відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно боржника, на його адресу державним виконавцем не направлялись.

21.12 2016 року державному виконавцю - Білоус В.В. ним було вручено повторну заяву з вимогою зазначити причини відсутності направлення на його адресу документів про відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на майно боржника, для забезпечення гарантій майбутнього примусового виконання.

19.01.2017 року було направлено чергову заяву до ВДВС, однак відповіді не було направлено.

ОСОБА_2 зазначив, що 14.02.2017 року ознайомився з матеріалами виконавчого провадження та з'ясував, що при відкритті провадження державним виконавцем Возіян Л.І. дії відносно арешту боржника не проводились.

Також зазначено, що під час виконавчого провадження була проведена заміна державного виконавця. Заміна державного виконавця проводилась без належного повідомлення стягувача, що є порушенням гласності і відкритості.

Крім того зазначив, що начальнику Управління ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області ОСОБА_4 начальником ДВС Федотовим С.В. направлено заяву з проханням вирішити питання передачі матеріалів виконавчого провадження № 52815112 іншому органу виконавчої служби і заяву про відвід, самовідвід начальника та державних виконавців Фортечного ВДВС у зв'язку з тим, що син боржника ОСОБА_6 призначений на посаду першого заступника начальника ГТУЮ у Кіровоградській області.

ОСОБА_2 зазначив, що замість вжиття недопущення виникнення конфлікту інтересів, проведення усунення від посади ОСОБА_6 на час примусового виконання з потенційним конфліктом, пов'язаним з можливим невиконанням судового зобов'язання відносно боржника ОСОБА_5, або призначення зовнішнього спостерігача за функціями посадовця, Федотов С.В. звернувся з немотивованим проханням передачі провадження до органу судового примусу іншого регіону.

25.11.2016 року заступником начальника Управління ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області ОСОБА_4 прийнято рішення про звернення до Департаменту ДВС України про передачу виконавчого провадження до іншого органу примусу по виконані рішення суду.

Виконавче провадження було передано на виконання до ДВС ГТУЮ в Дніпропетровській області.

ОСОБА_2 зазначив, що таке рішення передачі виконавчого провадження, суперечить вимогам ч.2 ст. 23 Закону, оскільки оформлено «проханням», а не постановою.

Просив суд визнати порушення посадовими особами Фортечного ВДВС та начальником УДВС ГУТУЮ у Кіровоградської області ОСОБА_7 вимог наведених норм законодавства, ст. ст.1,2,5,10,11,13,18,23 ЗУ «Про виконавче провадження», ст. 28,29,30,31,32,33 ЗУ «Про запобігання корупції», не вирішення заявленого питання вимог арешту майна боржника, визнати немотивованими, не чинними, протиправними і протизаконними заяви від 21.11.2016 року начальника Фортечного ВДВС Федотова С.В., подальше «прохання» № 5762/01-03( замість постанови) начальника УДВС ГУТУЮ у Кіровоградської області ОСОБА_7 від 25.11.2016 про передачу в/п № 52815112 до іншого регіону України, як наслідок не правомірності поведінки, порушення антикорупційного законодавства і правил ЗУ «Про виконавче провадження», прямих норм Конвенції ОПСЛ і Конституції, визнати не чинною послідуючу постанову Департаменту ДВС України від 12.12.2016 про передачу виконавчого провадження № 52815112 за 300 км від місця примусового виконання, до УДВС ГТУЮ Дніпровської області, як наслідок не правомірності вчинених попередніх дій, визнати не чинними, скасувати послідуючі незрозумілі по датам постанови виконавця Білоус від 01.01.2017 року та від 19.12.2016 року про передачу в/п № 52815112 за 300 км від місця примусового виконання, до УДВС ГТУЮ Дніпровської області та зобов'язати суб'єкти оскарження повернути правовідносини до первинного стану, поновити в/п № 52815112, негайно вирішити питання арешту майна боржника і вчинення своєчасних, повних і ефективних дій з організації примусового виконання за місцем проживання боржника.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27.04.2017 року до участі у справі залучено як зацікавлену особу боржника по виконавчому провадженню - ОСОБА_5.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13.06.2017 року в задоволенні скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції в зв'язку з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції встановив, що за заявою стягувача ОСОБА_2 05. 11 .2016 державним виконавцем Фортечного відділу ДВС міста Кропивницький було відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 404/6320/15-ц, виданого 05.10.2016 року Кіровським районним судом м. Кіровограда про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 10 990, 76 грн.

Оскільки встановлено, що боржник по виконавчому провадженню, ОСОБА_5 є близькою особою керівника Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, а саме: батьком першого заступника начальника Головного управління то відповідно начальником Фортечного відділу ДВС міста Кропивницький, було подано заяву до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області щодо вирішення питання про передачу матеріалів виконавчого провадження іншому органу державної виконавчої служби.

Управлінням ДВС, з метою уникнення потенційного конфлікту інтересів в процесі здійснення примусового виконання вищевказаного виконавчого документа, 25.11.2016року направлено на адресу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відповідний лист щодо вирішення питання про передачу матеріалів виконавчого провадження № 52815112 на примусове виконання до органу ДВС іншого регіону.

На підставі даного подання, директором Департаменту державної виконавчої служби Мін'юсту України 12.12.2016 року винесено постанову про передачу матеріалів виконавчого провадження № 52815112 з примусового виконання виконавчого листа № 404/6320/15-ц , виданого 05.10.2016року Кіровським районним судом міста Кіровограда про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 не сплачений по договору від 31.03.2013року завдаток в сумі 500 грн., премію у розмірі 40 % сатисфакції згідно рішення Європейського суду з прав людини від 05.11.2013 у розмірі 9 979,20 грн., судові витрати понесені у суді першої та апеляційної інстанції у розмірі 511, 56 гри., а всього 10990, 76 грн., з Фортечного відділу ДВС міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

На виконання постанови директора Департаменту державної виконавчої служби про передачу матеріалів виконавчого провадження державним виконавцем Фортечного відділу ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області документи виконавчого провадження були передані до відділу ПВР УДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області, про що державним виконавцем Фортечного відділу ДВС в межах виконавчого провадження була винесена відповідна постанова (постанова про передачу матеріалів виконавчого провадження від 19.12.2016року).

Суд першої інстанції зазначив, що процедура та порядок передачі виконавчих документів та виконавчих проваджень визначаються розділом V Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Мін'юсту України від 02.04.2012 за № 512/5.

Згідно пункту 7 цього розділу передача виконавчих проваджень до відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України, інших органів державної виконавчої служби та виконавчих груп, утворених при цих органах здійснюється за рішенням директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо будь-яких виконавчих проваджень, що перебувають на виконанні у відділах державної виконавчої служби.

Таким чином, прийняття рішення про передачу виконавчого провадження на виконання до іншого органу ДВС іншого регіону (в тому числі відділу ПВР іншого регіону ) є виключне повноваження директора Департаменту державної виконавчої служби Мін'юсту.

Зважаючи на прийняте рішення у формі постанови про передачу матеріалів виконавчого провадження від 12.12.2016року Департаментом ДВС також визнано обґрунтованими підстави наведені у поданні начальника Управління ДВС від 25.11.2016року.

Суд першої інстанції зазначив, що наявність боржника у виконавчому провадженні, який є близькою особою першого заступника начальника Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області в структурному підрозділі якого перебуває на виконанні виконавчий документ, створює умови для можливості виникнення потенційного конфлікту інтересів. Тим більше, що посада першого заступника начальника Головного територіального управління юстиції прямо передбачає виконання обов'язків начальника в певних випадках у разі його тимчасової відсутності. В даному випадку можливість виникнення потенційною конфлікту інтересів є очевидною. Посиланням заявника на порушення норм антикорупційного законодавства, також є доказом наявності конфлікту.

Суд першої інстанції дійшов висновку щодо відмови в задоволенні скарги, оскільки дії начальника Фортечного відділу ДВС міста Кропивницький стосовно звернення до Управління ДВС з викладенням встановлених обставин та ініціативою про передачу виконавчого провадження не виходять за межі його компетенції.

Звернення начальника УДВС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області до директора Департаменту ДВС з приводу розгляду та вирішення питання передачі виконавчого провадження до органу ДВС іншого регіону на підставі викладених обставин знайшло своє вираження у відповідній постанові директора Департаменту.

Начальником Управління ДВС безпосередньо не приймалось рішення про передачу виконавчого провадження, а лише було повідомлено орган ДВС вищого рівня про виявлені факти та наявність обставин, і внесено ініціативу розглянути питання передачі виконавчого провадження.

Дії державних виконавців та начальника Фортечного відділу ДВС міста Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області та начальника Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області щодо передачі матеріалів виконавчого провадження № 52815/ 12 є законними та вчинені відповідно до порядку передачі виконавчих документів та виконавчих проваджень, визначеному у Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Мін'юсту України від 02.04.2012 за № 512/5.

Суд першої інстанції також зазначив, що Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 23.11.2016 у справі № 404/6320/15-ц, зупинено виконання рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 22.09.2016 року на підставі якого видано виконавчий лист Кіровського районного суду м. Кіровограда № 404/6320/15-ц від 05.10.2016 про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 10 990, 76 грн.

Суд першої інстанції зазначив, що заява про самовідвід, на яку посилається заявник, не розглядалась Управлінням ДВС, оскільки остання була відкликана начальником Фортечного відділу ДВС міста Кропивницького.

Таким чином, аргументи позивача щодо невиконання судового рішення з вини органів ДВС та конкретних державних виконавців Возіян Л.І. та Білоус В.В. є необґрунтованими та безпідставними.

Проте погодитись з висновками суд першої інстанції в повному обсязі неможливо.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звертаючись із скаргою до суду зазначив, що скарга подана в порядку розділу 7 ЦПК України.

В скарзі зазначено , що суб'єктами оскарження є: фортечний ВДВС м. Кропивницький, та начальник Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_4

Просив суд визнати порушення посадовими особами Фортечного ВДВС та начальником УДВС ГУТУЮ у Кіровоградської області ОСОБА_7 вимог наведених норм законодавства, ст. ст.1,2,5,10,11,13,18,23 ЗУ «Про виконавче провадження», ст. 28,29,30,31,32,33 ЗУ «Про запобігання корупції», не вирішення заявленого питання вимог арешту майна боржника, визнати немотивованими, не чинними, протиправними і протизаконними заяви від 21.11.2016 року начальника Фортечного ВДВС Федотова С.В., подальше «прохання» № 5762/01-03( замість постанови) начальника УДВС ГУТУЮ у Кіровоградської області ОСОБА_7 від 25.11.2016 про передачу в/п № 52815112 до іншого регіону України, як наслідок не правомірності поведінки, порушення антикорупційного законодавства і правил ЗУ «Про виконавче провадження», прямих норм Конвенції ОПСЛ і Конституції, визнати не чинною послідуючу постанову Департаменту ДВС України від 12.12.2016 про передачу в/п № 52815112 за 300 км від місця примусового виконання, до УДВС ГТУЮ Дніпровської області, як наслідок не правомірності вчинених попередніх дій, визнати не чинними, скасувати послідуючі незрозумілі по датам постанови виконавця Білоус від 01.01.2017 року та від 19.12.2016 року про передачу в/п № 52815112 за 300 км від місця примусового виконання, до УДВС ГТУЮ Дніпровської області та зобов'язати суб'єкти оскарження повернути правовідносини до первинного стану, поновити в/п № 52815112, негайно вирішити питання арешту майна боржника і вчинення своєчасних, повних і ефективних дій з організації примусового виконання за місцем проживання боржника.

Відповідно до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02 червня 2016 року, що набув чинності з 05.10.2016 року, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. (статті 383, 384 ЦПК, частина четверта статті 82 Закону України "Про виконавче провадження").

Відповідно до статті 384 ЦПК скаргу може бути подано до суду безпосередньо або після оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової державної виконавчої служби до начальника відповідного відділу державної виконавчої служби. Скарга подається до суду , який видав виконавчий документ

Відповідно до статті 385 ЦПК скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня , коли особа дізналася або повинна була дізнатись про порушення її прав чи свобод. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відповідно до статті 72 ЦПК право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку , встановленого законом або судом. Документи ,подані після закінчення процесуальних строків , залишаються без розгляду , якщо суд за клопотанням особи,що їх подала , не знайде підстав для продовження строку.

Відповідно до статті 73 ЦПК України суд поновлює, або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом,заклопотанням сторони або іншої особи у разі його попущення з поважних причин. З питань зазначених у цій статі , судом постановляється ухвала.

З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції не розглянув клопотання про поновлення пропущеного строку для подання скарги до суду, зазначене в скарзі,а розглянув скаргу по суті, зазначивши при цьому що скарга не підлягає задоволенню по сутті

Крім того, відповідно до статті 387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або посадову особу органу державної виконавчої служби приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону , в межах повноважень державного виконавця або посадової особи органу державної виконавчої служби приватного виконавця і права чи свободи заявника не було порушено , суд постановляє ухвалу про відмову в задоволені скарги.

З висновків суду першої інстанції вбачається, що судом не було перевірено скаргу в повному обсязі і відповідно не було надано належної оцінки доводам особи яка звернулась із скаргою.

Так суд першої інстанції перевірив і дав оцінку правомірності дій Фортечного ВДВС міста Кропивницького в частині передачі виконавчого провадження, яке є предметом розгляду, до іншого регіону.

Однак суд не дав ніякої оцінки доводам викладеним в скарзі в частині вирішення питання відносно арешту майна боржника і вчинення своєчасних, повних і ефективних дій з організації примусового виконання.

Зазначені дії суду першої інстанції є порушенням порядку розгляду скарги на дії державного виконавця.

Відповідно до частини 1 пункту 3 статті 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції , апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо осатаній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 313-315 ЦПК України колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13.06.2017 року - скасувати. Справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді