Справа № 146/1258/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"31" січня 2017 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Скаковської І.В.,

за участю секретаря Козачук Н.П.,

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Томашпіль справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2016 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулось до суду з цим позовом, посилаючись на те, що 23 січня 2013 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 1000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У зв'язку з порушенням відповідачем ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором заборгованість за цим договором станом на 31 серпня 2016 року становить 23283,46 грн, що складається з: заборгованості за кредитом -1069,01 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом -17029,52 грн, заборгованість за пенею та комісією - 3600.00 грн, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн - штраф (фіксована частина), 1084,93 грн - штраф (процентна складова).

Враховуючи вищевикладене банк за захистом своїх прав вимушений звернутись з цим позовом до суду, яким просить стягнути із ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість у розмірі 23283,46 грн за кредитним договором № б/н від 23 січня 2013 року та судові витрати у розмірі 1378 грн.

У судове засідання представник позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не з'явився, однак надіслав до суду заяву, згідно якої просить справу розглянути за його відсутності, позов підтримує, просить задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 надав до суду заперечення, в якому просив застосувати позовну давність до заявлених позивачем позовних вимог в частині стягнення процентів за кредитом та штрафних санкцій, пені та неустойки і відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у цій частині у зв»язку зі спливом позовної давності за даними вимогами, та стягути з позивача лише тіло кредиту. Наголосив, що останній платіж відповідачем здійснювався в лютому 2013 року, те що в розрахунку заборгованості останній платіж здійснений в грудні 2013 року не відповідає дійсності. Вважає, що такий розрахунок слід визнати неналежним доказом, оскільки такого роду інформація має бути підтверджена первинними документами, які сторона позивача не надала.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку про часкове задоволення позову з таких підстав.

Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті.

Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що між позивачем Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір б/н від 23 січня 2013 року, відповідно до якого останній отримала кредит у розмірі 1000 гривень у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Даний договір укладений за заявою відповідача, в якій він просить відкрити рахунок та надати банківські послуги, ознайомився з тарифами банку та отримав повний перелік інформації про умови кредитування в ПАТ КБ «Приватбанк», що підтверджується його особистим підписом.

Відповідно до п. 2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4. Умов та правил надання банківських послуг клієнт надає згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт надає свою згоду у любий момент його змінити (зменшити або збільшити ). Підписання договору є прямою і безумовною згодою держателя відносно прийняття любого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

Відповідно до п. 1.1.3.2.3. Умов та правил надання банківських послуг банк має право проводити зміну тарифів, та інших невід»ємних частин Договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п.1.1.3.1.9 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п.1.1.2.3. до обов»язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязаний погашати заборгованість по кредиту, процентах за користування ним, по перевитратах платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

Відповідно до п. 2.1.1.5.6.. Умов та правил надання банківських послуг клієнт зобовязаний у випадку невиконання зобовязань за договором, на вимогу банку виконати зобовязання по поверненню кредиту, в т.ч. і простроченого кредиту та овердрафту, оплати винагороди банку.

Власник карти зобов»язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п.1.1.2.7.Умов та правил надання банківських послуг.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному із грошових зобовязань, передбачених цим договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості.

В порушення умов договору відповідач належним чином не повертав кошти, не сплачував відсотки за користування кредитом, не слідкував за залишком коштів, у зв'язку з чим позивач станом на 31 серпня 2016 року нарахував йому заборгованість загальний розмір якої становить 23283,46грн, що складається з: заборгованості за кредитом -1069,01 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом -17029,52 грн, заборгованість за пенею та комісією - 3600 грн, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн - штраф (фіксована частина), 1084,93 грн - штраф (процентна складова) ( а.с. 4-5).

За таких обставин, суд вважає, що правовідносини, що виникли між ПАТ «КБ Приватбанк» таОСОБА_2 є зобовязальними і регулюються нормами ЦК України.

Відповідно до ст.ст. 1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. ст. 599, 526, 527, 530 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином, зобов»язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як вбачається зі змісту ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Відповідно до змісту ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, що належать відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Відповідно до ст. 549 ЦПК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Щодо посилання представника відповідача на сплив позовної давності, суд виходить з наступного.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Спеціальна позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення пені ( ст.258 ЦК України). Наслідком сплину позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові ( ч.4 ст.267 ЦК України).

Статтею 257 ЦК України передбачено , що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов»язку.Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Оскільки, як вбачається з наданого ПАТ КБ «ПриватБанк» розрахунку, останній платіж відповідачем здійснений 19 грудня 2013 року, тому перебіг позовної давності був перерваний.

Отже, позивач мав право звернутися з позовом про стягнення заборгованості до 19.12.2016 року.

Оскільки ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовною заявою 27.09.2016 року, тому строк позовної давності не пропущений.

Твердження представника позивача про неналежність такого доказу, як розрахунок заборгованості, суд до уваги не бере, оскільки підстав вважати зазначені у розрахунку відомості недостовірними у суда немає.

Також суд звертає увагу на те, що згідно банківської виписки, 19 грудня 2013 року було здійснене поповнення готівкою, у розмірі 100 грн, в терміналі самообслуговування:Томашпіль вул.Леніна, 4, відділення банку (а.с.77).

При цьому, згідно п.1 ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

З огляду на вищенаведене, суд вважає доцільним стягнути з ОСОБА_2 пеню у розмірі 1100 грн, оскільки саме така сума нарахована за один рік до звернення з позовом.

В частині 2500 гривень пені слід відмовити у зв»язку із спливом позовної давності, згідно ч.4 ст.267 ЦК України.

Крім того, вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача штрафів 500,00 грн - (фіксована частина) та 1084,93 грн - (процентна складова), суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦПК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

За змістом даної норми, пеня та штраф є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій.

Як вбачається з матеріалів справи банком вже нараховано заборгованість за пенею та комісією у розмірі 3600,00 грн.

Аналізуючи дані умови та розрахунок заборгованості за кредитом, судом встановлено, що за порушення позичальником строків виконання зобовязання за кредитним договором банком одночасно нараховано пеню та штраф.

Тобто банк просить застосувати до боржника подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобовязання (прострочення виконання грошового зобовязання), що суперечить вимогам ч.1 ст. 61 Конституції України та ч.3 ст. 509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне у те саме правопорушення, та нараховано відсотки на неустойку, а зобовязання має ґрунтуватись на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Таким чином суд прийшов до висновку про необхідність відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення штрафів.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що з ОСОБА_2на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню заборгованість по кредиту на загальну суму 19198,53 грн.

Крім того з відповідача, в силу ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати, понесені ним при подачі позовної заяви до суду (а.с.1), в розмірі 1378 грн.

В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити відповідно до вказаних вище підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 61 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 258, 267,526, 527, 530, 549, 550 ч.2, 610, 612, 614, 634, 1048, 1050, 1054,1055 ЦК України, керуючись ст. 5, 8, 10, 11, 57, 60, 74, 88, 158 ч.2, 197 ч.2, 209, 210, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (і.н. НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» загальну заборгованість по кредитному договору № б/н від 21 січня 2013 року, що станом на 31 серпня 2016 року становить 19198,53 грн (дев'ятнадцять тисяч сто дев'яносто вісім гривень 53 коп), що складається з: заборгованості за кредитом - 1069,01 грн (одна тисяча шістдесят девять гривень 01 коп), заборгованості по процентам за користування кредитом - 17029,52 грн (сімнадцять тисяч двадцять дев'ять гривень 52 коп), заборгованості за пенею та комісією - 1100 грн (одна тисяча сто гривень).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» понесені та документально підтверджених судові витрати, які складаються з: 1378 грн (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень) - судового збору.

В решті позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня проголошення до Апеляційного суду Вінницької області через Томашпільський районний суд

Суддя: І.В. Скаковська

Повний текст рішення виготовлено 31 січня 2017 року