Апеляційний суд Житомирської області
Справа №283/2468/16-ц Головуючий у 1-й інст. Тимошенко А.О.
Категорія 49 Доповідач Миніч Т. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2017 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого - судді Миніч Т.І.

суддів: Трояновської Г.С.,

Павицької Т.М.

секретаря

судового засідання Ковальської Я.В.

з участю сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_3

на ухвалу Малинського районного суду Житомирської області від 11 січня 2017 року, постановлену за заявою ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу,

встановив:

У листопаді 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення. Вважав, що судом не вирішена заявлена ним вимога у справі про розірвання шлюбу про визначення місця проживання дітей. Справу було розглянуто Малинським районним судом з постановленням рішення від 11 листопада 2010 року.

Ухвалою Малинського районного суду Житомисрької області від 11 січня 2017 року в задоволенні заяви ОСОБА_3 відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неповне дослідження та з'ясування обставин справи, просить зазначену ухвалу скасувати. На думку апелянта, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що вимоги про утримання та виховання дітей ним не заявлялися, а вказівка суду у мотивувальній частині рішення про розірвання шлюбу про залишення дітей на його утриманні та вихованні є нічим іншим як опискою. Проте, судом не враховано, що на час вирішення питання про розірвання шлюбу ОСОБА_4 перебувала у місцях позбавлення волі за навмисне вбивство, а діти проживали разом з ним.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 23 липня 2010 року Малинським районним судом було ухвалено рішення у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дітей. Зміст зазначеного рішення свідчить про те, що діти перебувають на утриманні ОСОБА_4, тому судом стягнуто з ОСОБА_3 на користь позивачки аліменти в розмірі 500 гривень щомісячно на кожну дитину (а.с.8). Вказане судове рішення є чинним та жодною із сторін не оспорено.

11 листопада 2010 року Малинським районним судом було постановлено рішення у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу. Зокрема, позов задоволено (а.с.4).

Відповідно до ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати;

3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу;

4) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою.

Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

Обгрунтовуючи заявлені вимоги, ОСОБА_3 посилався на те, що судом не розглянуто його вимогу про визначення місця проживання дітей.

Разом з тим, суд дійшов передчасного висновку про безпідставність таких вимог, оскільки порушено встановлений законом порядок вирішення цього питання, зважаючи на наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що справа про розірвання шлюбу між сторонами знищена у березні 2015 року у зв»язку із закінченням встановленого терміну її зберігання (а.с.9-10).

Із змісту п.38 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» випливає, що в порядку розділу ІХ ЦПК суд за своєю ініціативою вирішує питання про відновлення втраченого провадження у разі, коли справу знищено за закінченням строку зберігання, якщо це потрібно для вирішення іншої справи або надіслання справи до суду вищої інстанції.

Проте, суд на це уваги не звернув.

Оскільки без дотримання зазначених вимог перевірити доводи позивача неможливо, то відповідно до п.3 ч.1 ст.312 ЦПК оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням заяви до того ж суду на новий розгляд.

Керуючись ст.ст. 209,307,312,313-315 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Малинського районного суду Житомирської області від 11 січня 2017 року скасувати.

Заяву ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: