Справа № 338/997/17
Провадження № 22-ц/779/1746/2017
Головуючий у 1 інстанції Битківський Л.М. Л. М.
Суддя-доповідач Бойчук
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Бойчука І.В.,

суддів Горейко М.Д., Ясеновенко Л.В.,

секретаря Возняк В.Д.,

з участю представника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову, що подана в межах провадження за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Богородчанського районного суду від 04 жовтня 2017 року

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя.

Позивач в подальшому подав заяву про забезпечення позову, в якій просив забезпечити позов шляхом накладення заборони на відчуження майна, що є предметом спору і знаходиться в житловому будинку по місцю проживання відповідачки в с. Бабче по вул. Чорновола,51 Богородчанського району Івано-Франківської області. Також позивач просив заборонити відповідачці вчиняти дії щодо відчуження транспортного засобу, який є спільною сумісною власністю подружжя.

Клопотання про забезпечення позову позивач мотивував тим, що невжиття заходів забезпечення може призвести до порушення його законних прав та інтересів. Позивач звертає увагу на те, що транспортний засіб та майно, яке є предметом спору, перебувають у користуванні відповідачки, згоди щодо розподілу майна вони не досягли, відповідачка використовує майно на власний розсуд, а тому існує вірогідність того, що ОСОБА_1 може вжити заходів до відчуження частини речей. З метою попередження таких дій відповідачки він просив забезпечити позов шляхом накладення заборони на вчинення будь-яких дій щодо цього майна до прийняття рішення судом про поділ.

Ухвалою Богородчанського районного суду від 04 жовтня 2017 року заяву ОСОБА_2 задоволено.

В порядку забезпечення позову накладено арешт на майно, що знаходиться у володінні ОСОБА_1 в с.Бабче по вул.Чорновола,51 Богородчанського району.

Накладено заборону на відчуження транспортного засобу марки "Шевроле Авео", д.н.з. НОМЕР_1, який зареєстрований за ОСОБА_1 жителькою с. Бабче вул. Чорновола,51 Богородчанського району Івано-Франківської області.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції апелянтка подала апеляційну скаргу в якій зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою, та такою що підлягає скасуванню.

Зазначає, що позивачем не надано суду доказів щодо доцільності та необхідності вжиття заходів забезпечення позову та доказів вчинення відповідачем дій спрямованих на унеможливлення виконання рішення суду.

Тому заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все майно, набуте ними з часу проживання в шлюбі, є передчасною та на даний час не є обґрунтованою належним чином.

Суд першої інстанції не звернув уваги, що позивачем не надано доказів на обґрунтування наявності у власності відповідача майна та транспортного засобу.

Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та відмовити в задоволенні заяви.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги.

Судом встановлено, що відповідно до вимог ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пунктом 1 ч. 1 ст.152 ЦПК України встановлено, що позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно, що належить відповідачеві, забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до роз'яснень п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню. Необхідність забезпечення позовних вимог позивачем обґрунтовано, тому правильним є забезпечення позову шляхом накладення арешту на вказане судом майно та заборона його відчуження. Невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання можливого судового рішення.

Доводи апелянтки не спростовують законності та обґрунтованості даної ухвали.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що ухвала судом постановлена з додержанням норм процесуального права і її слід залишити в силі. Підстав для її скасування з мотивів, наведених у апеляційній скарзі, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 307,312,313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Богородчанського районного суду від 04 жовтня 2017 року залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І.В. Бойчук

ОСОБА_3

ОСОБА_4