Провадження №2/263/2555/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

04 грудня 2017 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя у складі:

головуючого судді Музики О.М.,

при секретарі Рудь Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку дійсним,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом, в якому просить визнати договір купівлі-продажу житлового будинку від 11 грудня 2009 року №АЦ-33 за адресою: вул. Миколаївська, 11, м. Маріуполь, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, дійсним.

На обґрунтування вимог ОСОБА_1 посилається на те, що між нею та ОСОБА_2 11 грудня 2009 року укладений договір купівлі-продажу, відповідно до якого вона придбала житловий будинок з прибудовою за указаною адресою. Договором передбачені усі умови, які є обовязковими для договорів купівлі-продажу. Відповідно до умов договору ОСОБА_1 усі зобовязання за ним виконала, зокрема, вона передала ОСОБА_2 кошти за його придбання, а останній передав їй правовстановлюючі та технічні документи на спірний будинок. Нотаріальне посвідчення договору не відбулося, оскільки ОСОБА_2 виїхав за межі України. Посилаючись на положення ст. 220 ЦК України позивач просить позовні вимоги задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявилася, у позові зазначила про розгляд справи за її відсутністю, у разі відсутності у судовому засідання відповідача, не заперечувала проти заочного розгляду справи.

Представник позивача ОСОБА_3 до судового засідання на зявився, у позові просив про розгляд справи за його відсутності, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві, у разі відсутності у судовому засідання відповідача, не заперечувала проти заочного розгляду справи.

Відповідач повторно у судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку.

Суд вважає, що причини неявки відповідача, належним чином повідомленого про час та місце розгляду справи, не є поважними, у звязку з чим зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України.

Фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у звязку із розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Виконуючи вимоги, передбачені ст. ст. 10, 212-214 ЦПК України, суд виходить з такого.

Судом установлено, що згідно з біржовим контрактом від 11 грудня 2009 року № АЦ-33, укладеного на Універсальній Ново-Олександрівській біржі між брокером ОСОБА_4, який діє від імені ОСОБА_5, в особі ОСОБА_3, який діє на підставі доручення від 21 лютого 2008 року, (продавець) з однієї сторони та брокером ОСОБА_6, яка діє від імені ОСОБА_1 (покупець), продавець зобовязався передати у власність, а покупець зобовязався прийняти та оплатити житловий будинок (В-1) із житловою прибудовою (В-1-1), житловою площею 60,6 кв. м, загальною площею 81,9 кв. м, розташований за адресою: вул. Миколаївська, 11, м. Маріуполь. Від імені ОСОБА_2 діяв його представник ОСОБА_3, який і підписав указаний біржовий контракт .

Відповідно до ст. 657 ЦК України, у редакції на час укладення контракту, договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Частиною 3 ст. 640 ЦК України, у редакції на час укладення контракту, передбачено, що договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Крім того, у п. 13 постанови Пленуму Верховного ОСОБА_1 України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» розяснено, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК України повязується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обовязків для сторін.

Оскільки договір купівлі-продажу квартири підлягає як нотаріальному посвідченню, так і державній реєстрації, у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1

У той же час, суд не застосовує до спірних правовідносин положення статті 15 Закону України від 10 грудня 1991 року № 1956-ХІІ «Про товарну біржу» (далі Закон № 1956-ХІІ), якою передбачено, що угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню, оскільки цей Закон є спеціальним нормативним актом щодо визначення правових умов створення і діяльності товарних бірж на території України та загальним стосовно укладення договорів. З останнього питання спеціальними є норми Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини 4 статті 656 ЦК України до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації (частина 1 статті 210 ЦК).

Таким чином, договори щодо придбання на біржових торгах обєктів нерухомого майна вимагають оформлення в письмовій формі та підлягають нотаріальному посвідченню, а у 2009 році і обовязковій державній реєстрації.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання біржового контракту дійсним.

Керуючись ст. ст. 210, 220, 640, 657 ЦК України, ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», ст. ст. 10, 11, 60, 88, 197 ч.2, 212, 215, 224-226 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку дійсним відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Позивач, який брав участь у справі, але не був присутнім у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, може подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.М. Музика