Справа № 462/1673/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2017 року Залізничний районний суд міста Львові у складі : головуючого судді Румілової Н.М., при секретарі Гули М.І., Кіптіла В.М., за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3 відділу м.Львова ОСОБА_4, представника відповідача ОСОБА_5 склад КЕВ м.Львів ОСОБА_6, представника третьої особи ОСОБА_7, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 відділу м.Львова, ОСОБА_5 складу КЕВ м.Львів, треті особи Начальник матеріально-інвентарного складу ОСОБА_3 відділу м.Львова ОСОБА_8, Голова Ліквідаційної комісії ОСОБА_9, Головне управління держпраці у Львівські області про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 29.03.2016 року звернувся до суду з позовом, що був уточнений в судовому засіданні, в якому зазначив, що він був звільнений 01.03.2016р. згідно п. 1 ст. 40 КЗпПУ, без попередження згідно до вимог ст. 49-2 КЗпПУ. Вважає своє звільнення з посади сторожа незаконним, при звільнені не було проінформовано профспілку та службу зайнятості, не запропонували іншу роботу. Просить поновити його на роботі, стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, підтвердив викладені у позовній заяві обставини, додав, що він є інвалідом 2 групи з дитинства, працював у відповідача сторожем, в останній день роботи його зміни 29.02.2016 року керівництво його попередило про його звільнення з 1.03.2016р., запропонували йому інші види роботи, однак він не погодився. Кожного 3 місяця з відповідачем укладався трудовий договір. Вважає своє звільнення незаконним. Просив задовольнити вимоги.

Представник позивача ОСОБА_2 підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_5 складу КЕВ м.Львів ОСОБА_6 у судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що позивач знаходився у трудових відносинах з ОСОБА_5 складом КЕВ м.Львів, працюючи сторожем.25.12.2015 р. ОСОБА_5 склад КЕВ м.Львів припинив свою діяльність як юридична особа, був приєднаний до ОСОБА_3 відділу м.Львова шляхом реорганізації. 24.12.2015 року позивач був попереджений про звільнення. Йому були запропоновані інші посади, однак він відмовився. Просив у позові відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_3 відділу м.Львова ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив у позові відмовити.

Третя особа Начальник матеріально-інвентарного складу ОСОБА_3 відділу м. Львова ОСОБА_8 в судове засідання не зявився, причина неявки суду невідома.

Третя особа начальник КЕВ ОСОБА_9 в судове засідання не зявився, причина неявки суду невідома.

Представник третьої особи Головного управління держпраці у Львівській області ОСОБА_7Р.в судовому засіданні підтримав висновки надані в акті перевірки ОСОБА_5 складу КЕВ м.Львів. Зазначив, що звільнення позивача ОСОБА_1 відбулося з порушенням норм права встановлених ч. 3 ст. 49-2 КЗпПУ.

Вислухавши пояснення осіб, що приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи та надавши їм оцінку в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з Наказу від 1 .03.2016 року працівника ОСОБА_5 складу ОСОБА_3 відділу м. Львова сторожа ОСОБА_1 звільнено з роботи 1 березня 2016 року у зв'язку з припиненням юридичної особи за п.1 ст.40 КЗпП України.

Згідно до Наказу Міністерства оборони України від 18.09.2014 № 656 «Про ліквідацію державного підприємства «ОСОБА_5 склад квартирно-експлуатаційного відділу м.Львова»» з метою оптимізації чисельності державних підприємств припинено юридичну особу - «Матеріально-інвентарізаційний склад квартирно-експлуатаційного відділу м.Львова» шляхом його ліквідації, для проведення ліквідації призначено ліквідаційну комісію: голова комісії - заступник начальника відділу - головний інженер кварти експлуатаційного управління підполковник ОСОБА_9, також у вищезазначеному наказі зазначено про те, що відповідно до трудового законодавства України слід забезпечити додержання прав та законних інтересів працівників, які звільняються. Згідно до Наказу МОУ від 25.12.2015 № 764 «Про припинення юридичної особи» зазначено припинення юридичної особи «ОСОБА_5 склад КЕВ» шляхом реорганізації приєднання до квартирно-експлуатаційного відділу міста Львова, головою комісії призначено заступника начальника відділу головного інженера квартирно-експлуатаційного управління підполковника ОСОБА_9 У наказі МОУ зазначено про те, що відповідно до трудового законодавства України слід забезпечити додержання прав, законних інтересів працівників державного підприємства «ОСОБА_5 склад квартирно-експлуатаційного відділу «Львова», що реорганізовується.

Згідно до ч. 4 статті 36 КЗпП України у разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої статті 40).

Як вбачається з припису №13/01/021/0549-0403 Управлінням держпраці у Львівській області проведено перевірку підприємства «ОСОБА_5 склад КЕВ» щодо дотримання законодавства про працю та встановлено, що відповідачем не було одночасно з повідомленням про звільнення по скороченню повідомлено ОСОБА_1 щодо наявності вакантних посад, а тільки за один день до звільнення, а саме: 29 лютого 2016р. Таким чином адміністрацією було порушено вимоги ч. 3 ст. 49-2 КЗпПУ. Зазначене знайшло своє підтвердження під час розгляду справи в суді, права ОСОБА_1 порушені, а тому він має бути поновлений на роботі у якості сторожа.

Згідно ч.1.2 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

П.п. «з» п.1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 (далі Порядок), порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадках вимушеного прогулу.

Відповідно до п.2 Порядку, середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події з якою повязана відповідна виплата.

Згідно довідки про виплачену заробітну плату ОСОБА_1 за січень лютий 2016р. наданої на вимогу суду від територіального архівного відділу галузевого державного архіву міністерства оборони України, ним отримано:

Січень 1504грн.40коп. ( при окладі 1250 грн.).

Лютий - 1408грн. 28коп. ( при окладі 1250 грн.).

Оскільки оклад не відповідав встановленій на той час мінімальній заробітній платі, що була визначена у розмірі 1378грн., то місячний оклад при розрахунку середньої заробітної плати повинен бути збільшений на 128грн.

Таким чином, сумарно заробітна плата ОСОБА_1 за січень-лютий місяці 2016р. має визначатися з наступного розрахунку:

1504грн. 40коп. +1408грн. 28коп. + 128*2=3168.68коп.

кількість годин відпрацьованих за період січень- лютий 2016р. згідно офіційно визначеного робочого часу становить відповідно : 151г +168г=319г.

оплата за одну відпрацьовану годину становить:

3168,68грн. : 319год. = 9,93грн.

Оскільки за березень та квітень 2016р. ОСОБА_1, на підставі акту перевірки УДП України у Львівській області проведеної за його скаргою, було виплачено компенсацію за затримку остаточного розрахунку при звільненні з урахуванням недоплаченої заробітної плати до окладу у розмірі середньої зарплати, то ці місяці слід виключити з розрахунку оплати за вимушений прогул.

Загальна сума заробітної плати за вимушений прогул станом на день постановлення рішення становить : 14571 грн.+35400 грн.= 49971грн., з яких 14571 грн. - заборгованість за 2016 р. з урахуванням індексу інфляції, 35400 грн. - заборгованість за 2017р. з урахуванням індексу інфляції згідно наданого розрахунку позивачем. Таким чином стягненню з КЕВ м.Львів на користь позивача за час вимушеного прогулу підлягає 49971грн.

Згідно ст. 367 ЦПК України слід допуститт негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за один місяць.

Питання судових витрат суд вирішує на підставі ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.10,11, 209, 212 215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 відділу м.Львова, ОСОБА_5 складу КЕВ м.Львів, треті особи Начальник матеріально-інвентарного складу ОСОБА_3 відділу м.Львова ОСОБА_8, Голова Ліквідаційної комісії ОСОБА_9, Головне управління держпраці у Львівські області про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 на роботі сторожем ОСОБА_3 відділу м.Львова.

Стягнути з ОСОБА_3 відділу м. Львова на користь ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу з 1.03.2016 року по 23.11.2017 року у розмірі 49971грн.

Стягнути з ОСОБА_3 відділу м.Львова на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн.

Зобовязати ОСОБА_3 відділ м.Львова при виконанні судового рішення утримати з нарахованої ОСОБА_1 суми середнього заробітку у розмірі 49971 грн. податок з доходів фізичних осіб та інші обовязкові платежі.

Допустити негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі та стягнення виплати заробітної плати за один місяць.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова шляхом подачі протягом десяти днів апеляційної скарги.

Суддя: Н.М.Румілова