23.11.2017 Справа № 363/1264/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2017 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області в складі: головуючого судді Баличевої М.Б., з участю секретаря Рибки І.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вишгород цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційни банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

24.03.2015 року представник ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 24.07.2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №К2S4GK00260014, відповідно до умов якого останній було надано кредит в розмірі 11 840, 93 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,00 % щомісячно на суму залишку заборгованості та винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 0,50 % від суми наданого кредиту щомісячно із остаточною датою повернення 23.07.2021 року. У звязку з невиконанням ОСОБА_1 своїх збовязань, станом на 10.03.2015 року створилася заборгованість у розмірі 8 603,74 доларів США, з них: 8 090, 37 доларів США - заборгованість за кредитом; 359, 73 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; 121,32 доларів США заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 32,32 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань. На підставі викладеного, просить стягнути з ОСОБА_1 суму заборгованості в розмірі 8 603,74 доларів США, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 869, 59 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги повністю підтримав та просив суд їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві та наданих ним в ході розгляду справи письмових пояснень.

Відповідач та її представник заперечували проти задоволення позовних вимог, надали письмові заперечення проти позову та пояснення аналогічні тим, що містяться в їх письмових запереченнях, просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В силу положень ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом встановлено, що 24.07.2006 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № К2S4GK00260014, за яким Банк зобовязався надати позичальнику кредит в загальній сумі 11 840,93 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,00 % щомісячно на суму залишку заборгованості та винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 0,50 % від суми наданого кредиту щомісячно із остаточною датою повернення 23.07.2021 року.

Як вбачається з аналізу умов кредитного договору повернення кредиту, сплата процентів і винагороди повинна здійснюватися щомісячними рівними платежами у розмірі 184,81 доларів США (пункт 1.1. кредитного договору).

На виконання кредитного договору Банк відкриває позичальнику кредитний рахунок 220; рахунок по відсотках 2208; рахунок для обліку комісії і винагороди 3578 (пункт 1.2. кредитного договору).

Банк зобовязується надати кредит шляхом і в межах сум, визначених в пункті 1.1. (пункт 2.1.1. кредитного договору). З метою надання і обслуговування кредиту Банк зобовязується відкрити рахунки, що вказані в пункті 1.2. і здійснювати ведення кредитного досьє по кредиту (пункт 2.1.2. кредитного договору).

Як вбачається з заяви на видачу готівки від 24.07.2006 року ПАТ КБ «ПриватБанк» виконав свої зобов'язання, надавши позичальнику 11 840 доларів США.

24.07.2006 року між ОСОБА_2 та ЗАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір іпотеки № k2s4GK00260014 відповідно до умов якого, в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № К2S4GK00260014 від 24.07.2006 року - Іпотекодавець надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 30,1 кв.м., житловою площею 17,10 кв.м., яка належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_3 24.07.2006 року за № 8569, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 24.07.2006 року за № 1454711.

З виписки з особового рахунку, який був відкритий на ім'я ОСОБА_1 видно, що останньою за період з 24.07.2006 року по 10.03.2015 рік було погашено суму в розмірі 38 965, 96 доларів США, включаючи сплату відсотків за користування кредитом у розмірі 1,00 % щомісячно на суму залишку заборгованості та винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 0,50 % від суми наданого кредиту щомісячно, залишком заборгованості по вказаному рахунку є 0 доларів США.

З інформаційної довідки № 60341125 від 31.05.2016 року з Державного реєстру речових прав на майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєктів нерухомого майна вбачається, що: 16.03.2007 року приватним нотаріусом ОСОБА_4 посвідчений договір купівлі-продажу відступлення прав вимоги між ПАТ КБ «ПриватБанк» та «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 ПІ-ЕЛ-СІ», реєстровий номер 351,352, від 19.02.2007 року, за яким останньому було відступлено право вимоги до ОСОБА_2 по спірному кредитному договору;

14.04.2016 року був посвідчений договір купівлі-продажу відступлення прав вимоги між ПАТ КБ «ПриватБанк» та «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 ПІ-ЕЛ-СІ» стосовно зобов'язань ОСОБА_2, кредитором за яким знову став ПАТ КБ «ПриватБанк».

З аналізу висловлених сторонами доводів, визнання позивачем обставин щодо відступлення ним прав вимоги за зобов'язаннями ОСОБА_1, дослідження письмових доказів, суд вважає, що існує безпосередній причинно-наслідковий зв'язок між даними, які містяться у виписці з особового рахунку для зарахування коштів, спрямованих на погашення кредиту ОСОБА_2, яка була надана позивачем, та даними з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєктів нерухомого майна, яка була надана представником відповідача та відповідачем. А саме, що з 16.03.2007 року по 14.04.2016 року право вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором в К2S4GK00260014 від 24.07.2006 року не належало ПАТ КБ «ПриватБанк» в силу його відступлення на користь третьої особи «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 ПІ-ЕЛ-СІ».

Відповідно до статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансовими вважаються такі послуги: 1) випуск платіжних документів, платіжних карток, дорожніх чеків та/або їх обслуговування, кліринг, інші форми забезпечення розрахунків; 2) довірче управління фінансовими активами; 3) діяльність з обміну валют; 4) залучення фінансових активів із зобов'язанням щодо наступного їх повернення; 5) фінансовий лізинг; 6) надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту; 7) надання гарантій та поручительств; 8) переказ коштів; 9) послуги у сфері страхування та у системі накопичувального пенсійного забезпечення; 10) професійна діяльність на ринку цінних паперів, що підлягає ліцензуванню; 11) факторинг; 11-1) адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах; 12) інші операції, які відповідають критеріям, визначеним у пункті 5 частини першої статті 1 цього Закону.

В силу статті 5 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансові послуги надаються фінансовими установами, а також, якщо це прямо передбачено законом, фізичними особами - підприємцями. Виключне право або інші обмеження щодо надання окремих фінансових послуг встановлюються законами про діяльність відповідної фінансової установи та нормативно-правовими актами державних органів, що здійснюють регулювання ринків фінансових послуг. Надавати фінансові кредити за рахунок залучених коштів має право на підставі відповідної ліцензії лише кредитна установа. Можливість та порядок надання окремих фінансових послуг юридичними особами, які за своїм правовим статусом не є фінансовими установами, визначаються законами та нормативно-правовими актами державних органів, що здійснюють регулювання діяльності фінансових установ та ринків фінансових послуг, виданими в межах їх компетенції. Фінансові установи мають право надавати послуги з факторингу з урахуванням вимог Цивільного кодексу України та цього Закону.

Фінансова установа, що надає послуги з факторингу, може надавати послуги з пов'язаного з цим ведення обліку грошових вимог, надання поруки за виконання боржником свого обов'язку за грошовими вимогами постачальників товарів (послуг) та пред'явлення до сплати грошових вимог від імені постачальників товарів (послуг) або від свого імені, а також інші послуги, спрямовані на одержання коштів від боржника.

Згідно статті 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, у межах своєї компетенції видає ліцензії для здійснення фінансовими установами: 1) страхової діяльності; 2) діяльності з надання послуг накопичувального пенсійного забезпечення; 3) надання фінансових кредитів за рахунок залучених коштів; 4) діяльності з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб. Здійснення діяльності, зазначеної у частині першій цієї статті, дозволяється тільки після отримання відповідної ліцензії. Особи, винні у здійсненні діяльності без ліцензії, несуть відповідальність згідно із законами України. Ліцензія, яка надається для здійснення діяльності з надання фінансових послуг, не може передаватися третім особам.

Компанія «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 ПІ-ЕЛ-СІ» (Ukraine Mortgage Loan Finance no. 1 plc), місцезнаходження якої: Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії (PELLIPAR HOUSE, 1-st Floor, 9 Cloak Lane, London, EC4R 2RU, United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland), не є резидентом України, не має банківської або іншої ліцензії на здійснення кредитної діяльності на території України, отже не мала права за законодавством України здійснювати операції з обслуговування споживчих кредитів громадян України, а саме нараховувати та стягувати проценти і комісії.

Як вбачається з заяви про надання готівки від 24.07.2006 року ПАТ КБ «ПриватБанк» надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 11 840 доларів США.

До дати продажу прав вимоги (16.03.2007 року) ОСОБА_2 було сплачено Банку 11 840 доларів США.

Новий кредитор («Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 ПІ-ЕЛ-СІ») перерахував кошти за його заборгованість ОСОБА_2

14.04.2016 року «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 ПІ-ЕЛ-СІ» продав ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість ОСОБА_2 за яку ПАТ КБ «ПриватБанк» перерахував йому суму заборгованості.

За період з 24.07.2006 року по 10.03.2015 року ОСОБА_2 сплатила ПАТ КБ «ПриватБанк» 38 965, 96 доларів США.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються зокрема до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні.

Суд, критично ставиться до розрахунку заборгованості ПАТ КБ «ПриватБанк», доданого до позовної заяви ПАТ КБ «ПриватБанк», оскільки заборгованість розрахована станом на 10.03.2015 року, коли між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2, не існувало цивільно-правових відносин. Розрахунок заборгованості не відображує операцій з неодноразового продажу прав вимоги до ОСОБА_2 Нарахування та отримання ПАТ КБ «ПриватБанк» коштів з ОСОБА_2 у розмірі 38 965, 96 доларів США протягом з 24.07.2006 року по 14.04.2016 року, є безпідставними в силу положень ст. 1212 ЦК України.

З врахуванням наведених обставин, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 79, 88, 169, 208, 209, 212-215, 218, 293, 294 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволені позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня проголошення до Апеляційного суду Київської області, через Вишгородський районний суд Київської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня його отримання копії цього рішення.

Суддя М.Б. Баличева