АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 2605/11548/16-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/304/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Васалатій К.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.

9 лютого 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Семенюк Т.А.

Суддів - Прокопчук Н.О., Шкоріної О.І.

при секретарі - П'ятничук В.Г.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 28 листопада 2016 року у справі за заявою ОСОБА_4, зацікавлена особа: Оболонський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві про встановлення юридичного факту, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 28 листопада 2016 року провадження у справі закрито.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення заяви, вважаючи, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано обставини,що мають значення для справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Судом встановлено, що у вересні 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Магадан РФ, і батьками є ОСОБА_5, національність німець, а мати вказано ОСОБА_6 за національністю росіянка. Тому вважає, що якщо його батько за національністю є німцем, то і він також за національністю є німцем.

Зазначив, що в актовому записі про шлюб № 74 від 2 жовтня 1976 року, складеного відділом реєстрації актів цивільного стану Новоазовського РУЮ у Донецькій області та в актовому записі про розірвання шлюбу № 546 від 5 липня 1990 року, складеного відділом ДРАЦСу (Жовтневого) Солом'янського РУЮ в м. Києві, зазначено національність заявника - "росіянин".

Також зазначив, що робив спроби досудового врегулювання шляхом подачі до зацікавленої особи - Оболонського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві заяви з проханням внести зміни до актового запису та отримав висновок № 34 від 25 травня 2016 року про внесення змін до актового запису цивільного стану, яким було підтверджено, що в свідоцтві про народження заявника ОСОБА_4 та в актовому записі про народження № 1348 від 20 серпня 1953 року національність його батька була зазначена «німець». Проте в повних витягах про шлюб та розірвання шлюбу ОСОБА_4 національність знову зазначено "росіянин".

Вказує, що у відповідності до архівної довідки МВС Алтайського краю № 4321 від 23 жовтня 1995 року ОСОБА_5, 1913 рокународження, 5 січня 1938 року був засуджений Трійкою УНКВД по Ростовській обл. за участь в контрреволюційній фашистській організації строком на 10 років позбавлення волі. Відповідно до довідки Ростовського обласного суду від 11 липня 1995 року № 4-у-ІІІ Постановою Президії Ростовського обласного суду від 18 травня 1966 року провадження по справі було припинено у зв'язку з недоведеністю звинувачення, ОСОБА_8 був реабілітований.

У зв'язку із викладеним, просив суд встановити юридичний факт, що національність ОСОБА_4, який народився в м. Магадан Хабаровського краю РСФСР ІНФОРМАЦІЯ_1 - «німець».

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 повторно після серпня 2016 року звернувся до суду із даною заявою щодо того, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Магадан РФ, і його батьками вказано ОСОБА_5, національність - німець, а мати - ОСОБА_6 національність - росіянка.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 300 ЦК України та ст. 11 Закону України «Про національні меншини», фізична особа має право на збереження своєї національної самобутності. Громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. При цьому постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року було затверджено Положення про паспорт громадянина України, свідоцтво про народження та про паспорт громадянина України для виїзду за кордон, якими не передбачено зазначення національності громадян у вказаних документах.

На підставі Указу Президента України №_70/99 від 27 січня 1999 року втратив чинність Указ Президента України від 31 грудня 1991 року «Про порядок зміни громадянами України національності», і з того часу в законодавстві України відсутні норми, які передбачають певних юридичних наслідків або набуття немайнових чи майнових прав в залежності від національності особи.

Згідно з положеннями ст. 22 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану», змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

П. 1.7. цих Правил передбачено, що зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису.

П. 1.15. Правил визначено, що відмова органів державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актових записів цивільного стану, їх поновленні та анулюванні може бути оскаржена в судовому порядку.

Закриваючи провадження по даній справі, суд першої інстанції виходив з того, що зазначена заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги, що судом першої інстанції не враховано, що Оболонським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві відмовлено не у зв'язку із відсутністю доказів, а у зв'язку із відсутністю в чинному законодавстві порядку та підстав зміни національності з огляду на наступне.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що чинним законодавством визначений порядок внесення змін до актових записів цивільного стану, які засвідчують походження особи, і порядок оскарження відмови у внесенні таких змін.

Оскарження відмови органу РАЦСУ про внесення змін до актового запису може бути оскаржено в адміністративному суді як рішення органу державної влади.

Таким чином, судом першої інстанції вірно встановлені всі обставини по даній справі, проте процесуальний документ оформлено з порушенням норм ЦПК України, оскільки відповідно до ст. ст. 205, 210 ЦПК України, питання щодо закриття провадження у справі оформлюється ухвалою суду.

Згідно ст. 205 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з постановленням ухвали про закриття провадження у справа на підставі ст. 205 ЦПК України,

Керуючись ст.ст. 303, 307, 310, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 28 листопада 2016 року скасувати.

Провадження по справі за заявою ОСОБА_4, зацікавлена особа: Оболонський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві про встановлення юридичного факту закрити.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді