Справа № 647/2422/16-ц
№ провадження 2/647/25/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2017 року Бериславський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого - судді: Корсаненкової О.О.

за участю секретаря: Бондаренко Г.В.

позивача: ОСОБА_1

представника позивача - адвоката Мальцевої Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Бериславі Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа Шляхівська сільська рада Бериславського району Херсонської області про визнання права власності на будинок за набувальною давністю, суд

встановив:

У листопаді 2016 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що з березня 1998 року вона вселилася за згодою ОСОБА_6 до її будинку АДРЕСА_1. Позивач відновила електропостачання та водопостачання, після пожежі відновила документи на будинок та почала ремонтувати його, сплачувала комунальні платежі. ІНФОРМАЦІЯ_12 ОСОБА_6 померла. Після її смерті ОСОБА_1 проживала і проживає в АДРЕСА_1. З того часу позивач як власниця добросовісно, безперервно та відкрито використовувала даний будинок для проживання. Доглядала за ним, утримувала його разом з господарськими та побутовими будівлями та спорудами в належному технічному стані, робила капітальні та поточні ремонти. На даний час ніхто не претендує на даний будинок. В зв'язку з чим позивач просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1.

Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити по вищезазначеним обставинам. Позивач пояснила, що її мати проживає за адресою АДРЕСА_2. Там же до теперішнього часу зареєстрована ОСОБА_1 Їх сусідами були родина ОСОБА_6, які проживали АДРЕСА_1. В 1998 році у будинку останніх сталася пожежа. ОСОБА_6 із дітьми вирішила переїхати та попросила ОСОБА_1 приглядувати за будинком. Наприкінці 1999 року в будинок сусідів хтось заліз. ОСОБА_1 на той час проживала в квартирі. Будинок, в якому знаходилась картира, пішов під знос. В зв'язку з чим ОСОБА_1 із ОСОБА_6 домовилася, що позивач буде проживати в будинку останньої, про що остання написала розписку. На даний час ця розписка не зберіглася. ОСОБА_1 в грудні 1999 року переселилася до будинку АДРЕСА_1, зробила ремонт, відновила водопостачання, енергопостачання та теплопостачання, сплачувала комунальні платежі. Після смерті чоловіка ОСОБА_6, остання дала довіреність ОСОБА_1 на відновлення документів на будинок, щоб остання змогла викупити його. Вони збиралися його переоформити, проте там була зареєстрована неповнолітня донька ОСОБА_6, тому вирішили зробити це пізніше. Після смерті ОСОБА_6, її діти не зверталися до нотаріуса, оскільки на це потрібні гроші. ОСОБА_1 спілкується із доньками померлої, вони не мають наміру оформлювати спадщину після батьків. Весь цей час вони проживають в іншому місці. ОСОБА_1 мала намір оформити субсидію, проте їй повідомили, що вона не є власницею будинку, тому вона була змушена звернутися до суду.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилися, заявами від 27.НОМЕР_8.2016 року просили розглянути справу за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечували.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать поштові повідомлення та оголошення в газеті «Наддніпрянська правда» №1 від 06.01.2017 року, №7 від 27.01.2017 року. Причину своєї неявки не повідомив.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, заявою від 27.НОМЕР_8.2016 року просив розглянути справу за його відсутності.

Заслухавши пояснення позивача та її представника, свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні ним правовідносини.

ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, 11.07.1987 року уклав шлюб із ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 (а.с.9). Від даного шлюбу у них народилися діти -ОСОБА_9 та ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_2, НОМЕР_3 (а.с.10, 23).

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від НОМЕР_8.НОМЕР_8.1994 року, квартира (будинок) за адресою АДРЕСА_1 належить на праві приватизації власності ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_4, ОСОБА_10 (а.с.7).

З довідки пожежної частини №305 від 22.09.1998 року вбачається, що в житловому будинку ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 сталася пожежа. Причиною пожежі послужило порушення правил пожежної безпеки при експлуатації електронагрівальних приладів (а.с.17).

ОСОБА_9 20.НОМЕР_8.2002 року зареєструвала шлюб із ОСОБА_11, про що свідчить свідоцтво про одруження серії НОМЕР_4 (а.с.11).

Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 власниками будинку є ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_4, ОСОБА_5 (а.с.НОМЕР_8-14).

ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_13, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5, виданим Брускинською сільською радою Великоолександрівського району Херсонської області (а.с.16).

З довідки Шляхівської сільської ради №778/02-45/16 від 04.11.2016 року вбачається, що ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_13 був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1, з ним разом були зареєстровані дружина ОСОБА_6, доньки ОСОБА_9, ОСОБА_4, син дружини ОСОБА_5, але фактично з 2000 року за вищевказаною адресою та на території села не проживають. (а.с.26).

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_12, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 виданого Червономаяцькою сільською радою Бериславського району Херсонської області (а.с.15).

З відповіді Бериславської держаної нотаріальної контори № 98/01-16 від 25.01.2017 року вбачається, що після померлого ІНФОРМАЦІЯ_13 ОСОБА_7 та померлої ІНФОРМАЦІЯ_12 ОСОБА_6 спадкові справи не заводилися за відсутності заяв від спадкоємців (а.с.78).

Відповідно до листа Шляхівської сільської ради № 19/02-32/17 від 26.01.2017 року, на час смерті ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_1 проживала ОСОБА_1; за даною адресою зареєстрований ОСОБА_5, але фактично з 2000 року на території села не проживає (а.с.82).

З паспорту громадянина України вбачається, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 з 25.05.1996 року (а.с.24-25).

Згідно із довідкою Шляхівської сільської ради №777/02-45/16 від 04.11.2016 року, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_2, але фактично з 2002 року проживає без реєстрації за адресою АДРЕСА_1, сплачує комунальні послуги, що підтверджується актом приймання електрообліку в побутового споживача від 22.10.2007 року, нарядом № НОМЕР_7 та довідкою Шляхівського ЖКП «Орфей» № 7 від 20.01.2017 року (а.с.6, 19, 67).

Свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснили, що проживають АДРЕСА_2. На цій вулиці знаходяться НОМЕР_8 будинків, своїх сусідів вони знають. В будинку НОМЕР_9 проживала родина ОСОБА_6, які приблизно у 1999 році переїхали до с.Ударник, де ОСОБА_6 отримала спадщину. ОСОБА_1 на той час проживала за адресою АДРЕСА_2. За домовленістю із ОСОБА_6 вона доглядала за будинком ОСОБА_6, який після пожежі в 1998 році був у занедбаному стані, а з 2000 року почала проживати там. ОСОБА_1 вставила вікна, зробила ремонт та відновила енерго- та водопостачання до будинку. ОСОБА_6 періодично приїжджала у с.Шляхове, заходила до ОСОБА_1 Ніяких претензій щодо проживання останньої в її будинку, ОСОБА_6 не висловлювала. Яка між ними була домовленість, свідкам не відомо. До теперішнього часу ОСОБА_1 проживає у вказаному будинку.

Частиною 2 статті 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Перебіг строку набувальної давності починається від моменту виникнення володіння.

Отже, стаття 344 ЦК України визначає ознаки володіння, які є необхідними для набуття права власності на річ за набувальною давністю, а саме: володіння має бути добросовісним, тобто володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю, інакше кажучи, обставини, у зв'язку з якими виникло володіння чужою річчю, не давали найменшого сумніву стосовно правомірності набуття майна; встановлення характеру володіння (добросовісне і недобросовісне) при виникненні спору здійснюється судом з урахуванням обставин справи, з якої виникло володіння чужою річчю; володіння має бути відкритим, очевидним для всіх третіх осіб, які повинні мати можливість спостерігати за ним; володіння має бути безперервним упродовж визначеним законом строків (для нерухомого майна - упродовж 10 років, а для рухомого майно - 5 років).

Як роз'яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в постанові № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК).

Згідно п.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно п.1 ст. 11 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Виходячи зі змісту ст. 344 ЦК України, обставинами, які мають значення для справи та які повинен довести саме позивач (ч. 1 ст. 60 ЦПК України), є: законний об'єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (строк володіння).

Зокрема, володілець за давністю є незаконним володільцем, про що зазначено в ч. 1 ст. 344 ЦК України (особа заволоділа чужим майном). Право власності на стороні володільця за давністю виникає поза волею та незалежно від волі колишнього власника. При цьому добросовісне володіння означає, що особа не знала і не повинна була знати, що володіє річчю незаконно.

Судовим розглядом встановлено, що будинок АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про що свідчить свідоцтво про право власності на житло від 12.12.1994 року.

ОСОБА_1 з 1998 року доглядала за будинком АДРЕСА_1, з початку 2000 року зі згоди однієї з співвласників ОСОБА_6 вселилася до даного будинку та проживає в ньому до теперішнього часу, оплачує комунальні послуги.

Про намір ОСОБА_1 та ОСОБА_6 укласти договір купівлі-продажу вказаного будинку, належних та допустимих доказів суду надано не було.

Посилання позивача на те, що спадкоємці померлих ІНФОРМАЦІЯ_13 ОСОБА_7 та ІНФОРМАЦІЯ_12 ОСОБА_6 не оформили своїх спадкових прав та не претендують на будинок, що дає підстави для визнання за нею права власності за давністю, суд вважає необґрунтованими, оскільки на час смерті ОСОБА_7 разом із ним були зареєстровані його дружина ОСОБА_6 та діти ОСОБА_9, ОСОБА_4, які в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України, вважаються такими, що прийняли спадщину (частину будинку, що належала ОСОБА_7), оскільки не заявили про відмову від неї.

Неприйняття ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 спадщини після померлої матері ОСОБА_14, не позбавляє останніх права часткової власності на спірний будинок (згідно із свідоцтвом від 12.12.1994 року та фактичним прийняттям частини будинку, що належала ОСОБА_7).

За встановлених обставин, зважаючи на те, що за змістом ч.1 ст.344 ЦК України, позов про право власності за давністю володіння не може пред'явити особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є її власником, приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 вселяючись до будинку АДРЕСА_1 та користуючись ним протягом 15 років знала, кому він належить, враховуючи, що спірне майно з володіння співвласників у встановленому законом порядку не вибувало, суд вважає, що до спірних правовідносин не підлягає застосуванню ст. 344 ЦК України за відсутності на те підстав, визначених законом як обов'язкових (добросовісність володіння).

Також позивачем не доведено наявність правових підстав для користування земельною ділянкою, на якій розташований будинок.

Враховуючи наведені обставини справи та положення діючого в Україні цивільного законодавства, суд дійшов висновку, що правові підстави для визнання за позивачем права власності на спірне майно за набувальною давністю відсутні, в зв'язку з чим у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 169, 174, 212-215 ЦПК України, ст. 344 ЦК України, суд

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа Шляхівська сільська рада Бериславського району Херсонської області про визнання права власності на будинок за набувальною давністю - відмовити.

На рішення протягом десяти днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Херсонської області через Бериславський районний суд Херсонської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.О.Корсаненкова