Справа № 534/1252/16-ц
№ 2/534/21/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2017 року Комсомольський міський суд Полтавської області ОСОБА_1 ОСОБА_2
в складі: головуючого судді при секретарі
представника позивачаОСОБА_3
відповідачкиОСОБА_4
представника відповідачаОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Горішні Плавні справу за цивільним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення грошової компенсації вартості частки майна, що знаходиться у спільному частковій власності,

в с т а н о в и в:

В липні 2016 року ОСОБА_6 звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому прохає стягнути з ОСОБА_7 261317,50 грн. грошової компенсації вартості його частки у квартирі за адресою: АДРЕСА_1.

Заявлені вимоги вмотивовані позивачем тим, що вони з відповідачкою є співвласниками (по ? частці) спірної квартири. У звязку із виникненням конфлікту з приводу користування цим нерухомим майном, виникла необхідність у зверненні до суду.

Позивач ОСОБА_6 в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Будучи опитаним в ході розгляду справи, пояснив, що їм з ОСОБА_7 на праві приватної власності у рівних частках належить спірне майно. За досягнутої з відповідачем домовленості у даній квартирі мешкав позивач з сімєю, проте навесні 2016 року між ними виник конфлікт з приводу користування квартирою, в наслідок якого ОСОБА_6 разом із дружиною були вимушені перейти для проживання в орендовану квартиру. У звязку із небажанням відповідача вирішити спір у позасудовому порядку, він був змушений звернутись до суду.

Представник позивача ОСОБА_3 в суді наполягала на задоволені позову, з викладених у ньому підстав.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_4, не заперечуючи факту виникнення конфлікту з приводу користування квартирою, позов не визнала повністю.

Представник відповідача ОСОБА_5 в суді просив відмовити у задоволенні позову за безпідставністю. Крім того зазначив, що ринкова вартість спірної квартири станом на січень поточного року зменшилась.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, показання свідків, дослідивши приєднані до справи письмові матеріали, судом встановлено наступне.

На підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 26.07.2011 року (а.с.4), співвласниками квартири АДРЕСА_2 у рівних частках (по ? частці) є сторони у справі. Державна реєстрація права власності на зазначене нерухоме майно за ОСОБА_6 та ОСОБА_8 була проведена 12.08.2011 року Комунальним підприємством «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації», що підтверджується відповідним витягом з реєстру та Інформаційною довідкою (а.с.5, 31-35). Згідно довідки про склад сімї від 04.01.2017 року в спірному жилому приміщенні, крім позивача та відповідачки, зареєстрована невістка - ОСОБА_9 (а.с.122).

Як убачається з матеріалів справи відповідач внаслідок укладення шлюбу та зміни імені неодноразово змінювала прізвище. Згідно з наданою копією актового запису (а.с.83) ОСОБА_8 після укладення шлюбу 10.03.1988 року з ОСОБА_10 прийняла прізвище чоловіка «Сердюк». Відповідно до свідоцтва про зміну імені, актовий запис №43 від 03.10.2016 року, складений Горішньоплавнівським міським відділом ДРАЦС, відповідач змінила прізвище на «Іванчик», що також підтверджується відповідною копією паспорта на імя відповідача (а.с.144-147).

Постановою Верховної ради України від 19 травня 2016 року місто Комсомольськ перейменовано на місто Горішні Плавні.

За висновком проведеної у справі судової будівельно-технічної експертизи №П-139 від 16.11.2016 року (а.с.83-88), здійснення розділу квартири АДРЕСА_3 або виділення в натурі ? частини є неможливим. В ході проведеного експертного дослідження ринкова вартість спірного майна не визначалась, у звязку із відмовою відповідача від здійснення оплати.

Згідно із висновком субєкта оціночної діяльності, станом на 17.01.2017 року ринкова вартість квартири АДРЕСА_3 складає 443545 грн., про що суду надано відповідний звіт про незалежну експертну оцінку (а.с.164-178).

Розглянувши справу в межах заявлених вимог та оцінивши досліджені докази у їх сукупності, суд зазначає, що спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного Кодексу України, також судом взято до уваги правові позиції висловлені Верховним Судом України.

Відповідно до частин першої, другої статті 364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі належної йому частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Згідно із вимогами ч.2 ст.364 ЦК України, право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав компенсацію, припиняється з дня її отримання.

За змістом статей 21, 24, 41 Конституції України та статей 319, 358 ЦК України, всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Виходячи з аналізу вищезазначених норм, з урахуванням закріплених в п.6 ст.3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, при розгляді справ, у яких заявляються вимоги одного зі співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, суди мають встановити наступне: чи дійсно є неможливим виділ належної позивачу частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; чи користуються спільним майном інші співвласники - відповідачі по справі; чи сплачується іншими співвласниками, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар.

Саме таких висновків дійшов Верховний Суд України, виклавши їх у постанові від 13 січня 2016 року по справі № 6-2925цс15.

В ході розгляду справи сторонами не заперечувалась та обставина, що між ними дійсно виник конфлікт з приводу користування спірним майном та позивач виїхав з спірної квартири. Дані обставини також підтверджуються показаннями, допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_13, а також відповідним актом, складеним сусідами сторін та представником експлуатаційної організації КЖЕП №5 (а.с.137).

Однією з підстав для застосування ст.364 ЦК України, крім встановлення факту неможливості виділу частки у натурі, є фінансова спроможність співвласника виплатити іншому співвласнику грошову компенсацію. Як встановлено судом 02.02.2016 року ОСОБА_7 було отримано суму коштів в розмірі 200000 грн. за вкладом в АТ «Банк «Фінанси та Кредит», яке наразі знаходиться в процесі ліквідації, що підтверджується повідомленням уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (а.с.76).

Крім того, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 18.11.2016 року відповідачка ОСОБА_14, крім частки спірної квартири, являється єдиним власником житлового будинку з господарськими будівлями, розташованими по вул.Кременчуцькій,6 в с.Озера Кобеляцького району Полтавської області (а.с.31,134).

Під час судового розгляду справи відповідача ОСОБА_14 визнала ту обставину, що вона являється власником домоволодіння в с.Озера і наразі нею укладено угоду про його відчуження за що вона вже отримала 100000 грн. Вказана обставина в судовому засіданні була визнана сторонами, тому у відповідності до положень ст.61 ЦПК України, доказуванню не підлягає.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про спроможність відповідачки ОСОБА_14 виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно і це не становитиме для неї надмірний тягар.

За таких обставин, враховуючи встановлені фактичні обставини справи, суд доходить висновку про обґрунтованість позову ОСОБА_6 та вважає за необхідне стягнути на користь позивача грошову компенсацію вартості належної йому 1/2 частки спірної квартири за ринковою ціною, встановленою станом на 17.01.2017 року, яка становить 221772,50 грн. (443545 : 2 = 221772,50).

При цьому суд не погоджується з доводами представника позивача про необхідність визначення розміру грошової компенсації згідно звіту про незалежну оцінку, яким встановлено, що станом на 31 травня 2016 року оціночна вартість спірної квартири становить 522635 грн. (а.с.8), так як вартість спірного майна має бути визначено станом на час вирішення позову в суді.

Відповідності ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Як встановлено судом з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню грошова компенсація вартості частки майна, що знаходиться у спільному частковій власності, в розмірі 221772,50 грн. Таким чином, виходячи з розміру ставок судового збору, визначених ст.4 Закону України «Про судовий збір» позивачу підлягає присудженню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2217,73 грн. (221772,50 х 1% = 2217,73 грн.) та понесені позивачем витрати по оплаті вартості експертного дослідження в розмірі 990 грн. (а.с.142), а всього 3405,73 грн. (2217,73 + 990 = 3405,73).

На підставі викладеного, керуючист ст.364 ЦК України, ст.213 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_6 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 грошову компенсацію вартості його частки у квартирі, розташованої за адресою: АДРЕСА_4, в розмірі 221772,50 грн. та понесені судові витрати в розмірі 3405,73 грн.

Право власності ОСОБА_6 на 1/2 частку квартири АДРЕСА_5, припиняється з дня отримання ним зазначеної грошової компенсації.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається через Комсомольський міський суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя підпис ОСОБА_1

Згідно з оригіналом.

Суддя В.В. Крикливий