22-ц/775/715/2017(м)
Головуючий у 1-й інстанції Музика О.М.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

21 листопада 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді Гаврилової Г.Л.

суддів Попової С.А. Ткаченко Т.Б.,

за участю секретаря Сидельніковій А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма «Гумбай», про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 вересня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2017 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. У якості обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 17 березня 2003 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ТОВ «Фірма «Гумбай» було укладено договір № 006А-03 про надання овердрафтового кредиту, відповідного до якого ТОВ «Фірма «Гумбай» отримало кредит, з встановленим кредитним лімітом у розмірі 11 000 грн., з диференційованою відсотковою ставкою за користування кредитом, зокрема, у випадку порушення клієнтом зобовязань відсотки за користування кредитом складають 54 % річних від суми залишку непогашеної заборгованості, з кінцевим терміном повернення до 30 грудня 2999 року. Зобовязання за указаним договором забезпечено договором поруки № б/н від 16 січня 2004 року, укладеним між банком та поручителем ОСОБА_2 Банк узяті на себе зобовязання щодо надання кредиту виконав у повному обсязі, однак ТОВ «Фірма «Гумбай» умови договору належним чином не виконало, у звязку з чим утворилася заборгованість. Просив суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором, яка станом на 25 січня 2017 року становить 63786,64 грн. та складається з заборгованості за кредитом у розмірі 8783,83 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 24818,16 грн. та пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором у розмірі 30184,65 грн.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 вересня 2017 року у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2, третя особа ТОВ «Фірма «Гумбай», про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, позивач ПАТ КБ «ПриватБанк», в особі представника ОСОБА_3, подав апеляційну скаргу, та, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 вересня 2017 року та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник зазначає, що суд безпідставно звільнив відповідача від взятого на себе зобовязання щодо сплати кредиту, відсотків та штрафних санкцій, оскільки відповідно до ч.2. ст. 625 та ч.1 ст. 1048 ЦК України відсотки нараховуються доки є заборгованість за кредитом та, оскільки правовідносини між сторонами не припинились, банк має право на отримання заборгованості за кредитним договором у повному обсязі. Вважає, що у суду не було підстав вважати припиненим договір поруки відповідно до ст.559 ЦК України, оскільки відповідно до п.10 договору поруки він діє до повного виконання зобовязань за кредитним договором, а згідно п.11 договору поруки, строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з захистом своїх порушених прав або законних інтересів встановлюється у 5 років.

Відповідно до положень ч.2 ст.305 ЦПК України апеляційний суд розглядає справу у відсутності третьої особи та представника позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_4, які про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, ОСОБА_4 надала заяву про розгляд справи за її відсутність. (а.с. 92, 111)

Заслухавши суддю - доповідача, доводи відповідача ОСОБА_2А, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи в межах апеляційного оскарження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до укладеного договору від 17 березня 2003 року № 006А-03 та додаткових угод до нього від 16 січня 2004 року № № 1, 2 ТОВ «Фірма «Гумбай» отримало від ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», овердрафтовий кредит, кредитний ліміт якого визначений у розмірі 11 000 грн з диференційованою відсотковою ставкою за користування кредитом, зокрема, у випадку порушення клієнтом зобовязань відсотки за користування кредитом складають 54 % річних від суми залишку непогашеної заборгованості. Пунктом 6.1 кредитного договору визначено, що договір вступає у силу з моменту підписання цього договору обома сторонами і діє в обємі перерахованих коштів до повного виконання зобовязань сторонами за цим договором.

Відповідно до п. 2.2.3 кредитного договору позичальник зобовязується провести погашення кредиту, отриманого у межах установленого ліміту, не пізніше строку закінчення періоду непереривного користування кредитом, установленого пунктом 1.5 цього договору.

Згідно з п. 1.5 кредитного договору овердрафтове кредитування клієнта здійснюється банком у межах ліміту і строку, передбачених п. п. 1.3, 1.4 цього договору, з періодом непереривного користування кредитом не більше 30 днів.

Пунктом 1.4 кредитного договору передбачено, що проведення платежів клієнта у порядку, передбаченим цим договором, проводиться банком у строк по 16 березня 2004 року.

Відповідно до п.2.2.5 клієнт зобовязаний провести повне погашення кредиту не пізніше строку, встановленого п.1.4. цього договору.

Отже, сторони погодили строк виконання зобовязання до 16 березня 2004 року.

На забезпечення виконання позичальником ТОВ «Фірма «Гумбай» умов кредитного договору, між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», та ОСОБА_2 16 січня 2004 року укладений договір поруки без номеру, відповідно до умов якого його предметом є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання ТОВ «Фірма «Гумбай» своїх обовязків за договором про надання овердрафтового кредиту від 17 березня 2003 року № 006А-03.

Відповідно до п. 2 договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання обовязків за кредитним договором у тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагороди, штрафів пені та інших платежів, відшкодування збитків.

Згідно з п. 10 договору поруки цей договір вступає у силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобовязання за кредитним договором.

У звязку з порушенням умов договору щодо повернення кредиту за кредитним договором, заборгованість ТОВ «Фірма «Гумбай» відповідно до розрахунку, наданого позивачем, станом на 25 січня 2017 року становить 63 786 грн 64 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 8 783 грн 83 коп., заборгованості за процентами за користування кредитом 24 818 грн 16 коп., заборгованості за пенею 30 184 грн 65 коп.

Згідно із указаним розрахунком заборгованості, останній платіж на погашення заборгованості позичальником вчинений 11 червня 2004 року у розмірі 265 грн.; у рахунок відшкодування відсотків у розмірі 120 гривень 96 коп.- 30 червня 2004 року та 19гривень 04 грн. у рахунок відшкодування відсотків 21 лютого 2005 року. ( а.с. 19)

Відмовляючи у задоволені позову суд керувався положеннями ч. 4 ст. 559 ЦК України та виходив із того, що Банк протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явив вимоги до ОСОБА_2 , як поручителя, отже, договір поруки є припиненим.

Судова колегія погоджується з даними висновками суду.

Зобов'язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора.

Відповідно до частини першої статті 251 та частини першої статті 252 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Разом з тим з настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

Умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов'язань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Строк, передбачений нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, є преклюзивним (припиняючим), тобто його закінчення є підставою для припинення поруки. У разі пропуску кредитором строку заявлення вимог до поручителя цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Суд зобов'язаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений цією нормою, на відміну від позовної давності, яку суд застосовує за заявою сторін. Сплив строку, передбаченого нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, зумовлює припинення зобов'язань поручителя, а отже, і відмову кредиторові в позові в разі звернення до суду.

У справі, що переглядається, з договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено конкретного строку, після закінчення якого порука припиняється, а умова договору поруки про дію договору до повного припинення усіх зобов'язань боржника за основним договором( пункт 10 договору) не вважається встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки це суперечить частині першій статті 251 та частині першій статті 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

За таких обставин, враховуючи, що сторони погодили строк виконання зобовязання за кредитним договором не пізніше 16 березня 2004 року та Кредитор не предявляв вимог до поручителя ОСОБА_2 понад 12 років, судова колегія погоджується з висновками суду щодо наявності підстав відповідно до п.4. статі 559 ЦК України про припинення поруки.

Оскільки сплив строку, передбаченого нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, зумовлює припинення зобов'язань поручителя у повному обсязі, то доводи апеляції, що кредитні правовідносини з боржником дотепер існують, та Банк вправі нараховувати проценти за користування кредитом, не впливають на висновки суду, оскільки сплив строку договору поруки припиняє суб'єктивне право кредитора до поручителя.

Отже,переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги,судова колегія погоджується з висновками суду щодо відмови у задоволенні позову, а доводи апеляційної скарги про порушення норм матеріального права є безпідставними.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, та є безумовною підставою для скасування рішення у справі не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання чинності безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді Гаврилова Г.Л.

ОСОБА_5

ОСОБА_6