ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/507/17
Провадження № 2-з/210/12/17
У Х В А Л А

іменем України

"08" лютого 2017 р.

Суддя Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_3 «ПРИВАТБАНК» про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_3 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 32983,77 грн..

Разом із позовною заявою позивач надав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на 1/2 частину квартири загальною площею 42,76 кв.м., житловою площею 27,10 кв.м., яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Постишева, 33/27, шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження, у звязку з тим, що за порушення зобовязань перед Банком відбувається вчинення відповідачем всіх можливих заходів щодо позбавлення Банку можливості задовольнити свої вимоги за рахунок належного Відповідачу майна й коштів.

Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи за заявою, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, при чому згідно ч.3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно положень ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до абзацу першого пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ч.2 ст. 58 ЦПК України).

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта від 21.10.2016 року ОСОБА_4 на праві приватної спільної сумісної власності на лежить 1/2 частка квартири, яка розташована за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Постишева, 33/27.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно обмежений у його здійсненні.

Позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 32983,77 грн..

Проте, позивачем не доведено наявності у відповідача наміру відчужити зазначену квартиру, а також, відсутні докази на підтвердження вартості майна (експертної оцінки), для визначення, що вид заходу забезпечення позову, який він просить суд, співмірний із заявленою ним вимогою, а невжиття заходів забезпечення позову унеможливить виконання рішення суду в разі задоволення позову. Крім того, відповідач є власником лише 1/2 частини квартири, а позивач просить накласти арешт шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження. Таким чином, задоволення заяви призведе до недотримання закріпленої у Конституції України непорушності права власності інших співвласників вказаної квартири.

До того ж, предметом позову є не речові права на квартиру, а стягнення боргу.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_3 «ПРИВАТБАНК» про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ПУБЛІЧНОГО АКЦІО НЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_3 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості повернути заявнику.

Зобовязати Управління Державної казначейської служби України Дніпропетровської області повернути ПУБЛІЧНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВУ ОСОБА_3 «ПРИВАТБАНК» сплачений судовий збір у розмірі 800,00 (вісімсот) грн.. згідно платіжного доручення №BOTM5B1BEY.

Роз`яснити заявнику те, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із аналогічною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Суддя: О. В. Хлистуненко