Справа № 342/1262/16-ц
Провадження № 22-ц/779/291/2017
Головуючий у 1 інстанції Федів Л.М. Л. М.
Суддя-доповідач Васильковський В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого: Васильковського В.М.

суддів: Горейко М.Д., Проскурніцького П.І., секретар Шемрай Н.Б.,

з участю представника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на 1/6 частину квартири за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Городенківського районного суду від 27 грудня 2016 року про забезпечення позову, -

в с т а н о в и л а :

у грудні 2016 року ОСОБА_3 звернувся із заявою про забезпечення його позову до ОСОБА_4 про визнання права власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1, просив накласти арешт на вказану квартиру та заборонити її відчужувати, оскільки існує реальна можливість відчуження спірного майна.

Ухвалою Городенківського районного суду від 27 грудня 2016 року у задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення його позову до ОСОБА_4 про визнання права власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 вказує на порушення судом при постановленні ухвали норм процесуального права. Зазначає, що для забезпечення позову немає потреби доводити, що у випадку його незабезпечення обов'язково виникнуть обставини, які утруднять чи зроблять неможливим виконання рішення суду. Для застосування заходів забезпечення позову достатньо встановити, що їх невжиття може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Суд не врахував, що право власності за вказану квартиру зареєстроване за ОСОБА_4, яка має можливість розпорядитись вказаним майном на власний розсуд, не дивлячись на наявність спору щодо квартири і те, що такими діями відповідач порушить його право на спадщину, що призведе до утруднення чи неможливості виконання рішення суду, адже у випадку відчуження майна рішення суду буде носити формальний характер. Тому просить оскаржувану ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою заяву про забезпечення позову задовольнити, накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 та заборонити ОСОБА_4 її відчужувати.

В засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримав. ОСОБА_4, належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, не з'явилась, що згідно ч. 2 ст. 305 ЦПК України не перешкоджає її розглядові.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши подані докази і доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачем не доведено необхідність вжиття заходів забезпечення позову.

Проте, такий висновок суду першої інстанції є не обґрунтованим.

Відповідно до положень ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову, якщо їх невжиття може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, про що зазначено у п. 4 Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову".

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як вбачається з матеріалів справи, в грудні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання права власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1, тому просив накласти арешт на вказану квартиру та заборонити її відчужувати.

Ураховуючи пред'явлення позивачем вимоги про визнання права власності на 1/6 частину квартири, то такий вид забезпечення позову як накладення арешту на спірну квартиру і заборону її відчуження, є правомірним.

Висновок суду про відсутність належних доказів щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову є помилковим.

Згідно ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

У заяві від 27 грудня 2016 року ОСОБА_3 зазначив причини і вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, посилаючись на те, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у випадку задоволення позову.

З огляду на викладене, суд необгрунтовано відхилив доводи заявника про те, що 14.12.2016 йому стало відомо про намір ОСОБА_4 продати спірну квартиру третім особам, що може унеможливити виконання рішення у даній справі, адже у ч. 3 ст. 151 ЦПК України зазначено лише про ймовірну можливість утруднення виконання майбутнього судового рішення чи саму загрозу його невиконання.

Отже, висновок суду першої інстанції про безпідставність заяви про забезпечення позову не можна вважати обґрунтованим.

За таких обставин, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з постановленням ухвали про задоволення заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 307, 312, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Городенківського районного суду від 27 грудня 2016 року скасувати. Постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на квартиру АДРЕСА_2 та заборонити ОСОБА_4 відчужувати квартиру АДРЕСА_1

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: Васильковський В.М.

Судді: Горейко М.Д.

Проскурніцький П.І.