Справа №539/662/16-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.08.2017 Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

в складі: головуючого судді - Даценка В. М.

при секретарі судового засідання Ануфрієвій Н.М.

з участю скаржника ОСОБА_1

та державного виконавця Матвієнко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Лубни скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд зі скаргою на дії державного виконавця Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_2.

В поданій скарзі зазначив, що на виконанні у вищевказаного державного виконавця знаходяться два виконавчих листи №539/662/16-ц від 21.04.2016 року про стягнення з ОСОБА_3 на його користь 29 626 грн. 40 коп. та 1 640 грн. 65 коп. В процесі їх виконання у боржника було встановлено наявність постійного джерела доходу у вигляді пенсії з якої і утримувались кошти близько 224 грн. на місяць.

Однак, минулого місяця кошти на його карту перераховані не були.

При зверненні до державного виконавця, 26.06.2017 року він отримав конверт в якому знаходились дві постанови від 27.03.2017 року про повернення вищевказаних виконавчих документів стягувачу. При цьому в мотивувальній частині обох постанов державний виконавець зазначив, що звернути стягнення на доходи боржника не можливо у звязку з стягненням з боржника аліментів.

Скаржник вважає вказані дії державного виконавця протиправними та такими, що суперечать вимогам чинного законодавства, оскільки стягнення вже проводились і на той момент боржник також сплачував аліменти. Крім того відповідно до ст. 33 ЗУ «Про виконавче провадження» кілька відкритих виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника обєднуються у зведене виконавче провадження, що не було здійснено держаним виконавцем. Крім того, скаржник стверджує, що державним виконавцем не було належним чином досліджене питання матеріального забезпечення боржника, не встановлено розмір коштів, що фактично залишаються у останнього після сплати аліментів, не розроблено графік погашення та черговість погашення боргових зобовязань за правилами зведеного виконавчого провадження.

Тож на підставі вищевикладеного, а саме враховуючи фактичне отримання ним оскаржуваних постанов державного виконавця 26.06.2017 року скаржник прохав поновити йому строк на оскарження постанов винесених 27.03.2017 року про повернення двох виконавчих документів №539/662/16-ц від 21.04.2016 року про стягнення з ОСОБА_3 на його користь 29 626 грн. 40 коп. та 1 640 грн. 65 коп., визнати дії державного виконавця Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_2 щодо винесення цих постанов неправомірними, скасувавши їх і зобовязати державного виконавця прийняти вищевказані виконавчі листи до виконання.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вимоги поданої скарги підтримав, викладене підтвердив.

Державний виконавець Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_2 проти задоволення скарги заперечує, вважає її безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки під час примусового виконання вказаних скаржником виконавчих листів були вчинені всі необхідні дії для зясування майнового стану боржника. Останній отримував пенсію та заробітну плату, однак з місця роботи звільнився. 01.12.2016 року до відділу від Управління з координації та контролю за виплатою пенсії надійшов лист про припинення стягнення боргу з ОСОБА_3 у звязку з надходженням постанови про стягнення аліментів на користь ОСОБА_4 на утримання сина. Не вбачає в своїх діях порушень вимог Закону України «Про виконавче провадження», оскільки утримання аліментів має першочергове значення та після таких відрахувань лише з самої пенсії боржника не можливо утримувати кошти по виконавчих листах скаржника.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню частково.

Судом встановлено, що в провадженні Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області перебували виконавчі провадження №50998827 та №50998852 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 боргу за договором позики відповідно в розмірі 4422 грн.65 коп. та 29626 грн. 40 коп. (виконавчі листи №539/662/16-ц від 21.04.2017 року) (а.с.4-5).

Двома постановами державного виконавця Лубенського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Полтавській області ОСОБА_2 від 27.03.2017 року вищевказані виконавчі документи (виконавчі листи) повернуто стягувачу.

Вказані постанови прийняті на підставі п.2 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» та мотивовані тим, що у боржника на момент перевірки не виявлено майна яке підлягає опису та реалізації, та на яке за законом можливо звернути стягнення. Звернути стягнення на доходи неможливо у звязку із стягненням з боржника аліментів (а.с.9,12).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз'яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов'язки.

Згідно ч.5 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Відповідно до ч.8 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Відповідно до п.2 та 5 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, зясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоровя, у звязку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника).

Судом встановлено, що державним виконавцем було вчинено ряд виконавчих дій для зясування майнового стану боржника, однак майна, на яке відповідно до закону можливо звернути стягнення не виявлено.

Як вбачається з матеріалів справи боржник ОСОБА_3 отримує пенсію та працюючи в ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» отримував заробітну плату. З цих видів доходу на користь стягувача проводилися відповідні виплата по виконанню вищевказаних виконавчих проваджень.

23.09.2016 року до Лубенського міськрайонного ВДВС від ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» надійшов лист про припинення стягнення боргу з ОСОБА_3 у звязку з його звільненням (а.с.23).

01.12.2016 року до Лубенського міськрайонного ВДВС від Управління з координації та контролю за виплатою пенсії надійшов лист про припинення стягнення боргу з ОСОБА_3 у звязку з надходженням постанови про стягнення аліментів на користь ОСОБА_4 на утримання сина (а.с.24).

Разом із тим, державним виконавцем не надано суду доказів того, чому саме наявність виконавчого провадження про стягнення аліментів перешкоджає стягнення по іншим виконавчим провадженням та, що ним перевірялися інші відомості щодо боржника, а саме: по виплаті соціальних допомог, наявність банківських вкладів, виплаті дивідендів, наявність у власності цінних паперів. Відповідних довідок серед наданих матеріалів немає.

Таким чином, державним виконавцем, якому було доручено виконання вищезазначених виконавчих документів, не вжито заходів, покладених на нього Законом України «Про виконавче провадження», що послугувало в подальшому винесенню оскаржуваних постанов про повернення виконавчих документів стягувачу.

Відповідно ст.383 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Вимогами ч.2 ст.387 ЦПК України визначено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Враховуючи, що оскаржувані постанови були отримані скаржником 26.06.2017 року, проти чого не заперечує і сам державний виконавець в судовому засідання, суд вважає, що строк на їх оскарження скаржник не порушив.

Суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що вимоги скарги в частині скасування постанов державного виконавця про повернення виконавчого документу знайшли своє підтвердження під час судового розгляду справи, а тому підлягають задоволенню.

Що стосується вимог скаржника щодо зобовязання державного виконавця прийняти виконавчі листи до виконання, то дана вимога задоволенню не підлягає оскільки належним способом захисту порушених прав в даному випадку є саме скасування постанов державного виконавця.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.210, 383, 386, 387 ЦПК України, суд, -

УХ В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_2 задовольнити частково.

Скасувати постанову державного виконавця Лубенського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Полтавській області ОСОБА_2 від 27.03.2017 року про повернення виконавчого документу № 539/662/16-ц від 21.04.2016 року стягувачу по виконавчому провадженні 50998852 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 29 626 грн. 40 коп. та постанову державного виконавця Лубенського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Полтавській області ОСОБА_2 від 27.03.2017 року про повернення виконавчого документа №539/662/16-ц від 21.04.2016 року стягувачу по виконавчому провадженні 50998827 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 4422 грн. 65 коп.

В задоволенні іншої частини вимог скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області протягом 5 днів з дня її проголошення.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_5 В. М.