ЄУН № 336/3073/17
пр. № 2/336/1796/2017
РІШЕННЯ

Іменем України

20 листопаду 2017 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Дацюк О.І.

при секретарі Скибі О.Б.

за участі відповідача ОСОБА_1, представника відповідача адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» до ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування в порядку регресу,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна» (далі ПрАТ «СК «Провідна») звернулось з позовом до ОСОБА_1, вказавши, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 перед третіми особами при використанні автомобілю Фіат Фіоріно, реєстраційний номер НОМЕР_1, була застрахована у ПрАТ «СК «Провідна». 28.05.2016 року в період дії договору страхування сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілю під керуванням ОСОБА_1, внаслідок якої був пошкоджений інший автомобіль. Позивачем було сплачено потерпілому вартість відновлювального ремонту у 18937 гривень. Посилаючись, що дорожньо-транспортна пригода сталась з вини ОСОБА_1, а саме через невідповідність стану транспортного засобу існуючим вимогам ПДР України, просять стягнути з відповідача в порядку регресу 18937 гривень разом з судовими витратами.

В судове засіданні позивач представника не направив, направив до суду заяву про розгляд справи без участі представника позивача.

Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували проти позову. Відповідач вказував, що при русі транспортного засобу під його керуванням відєднався причіп, який виїхав на зустрічну смугу руху та скоїв зіткнення з іншим автомобілем. Водночас відєднання причепу сталось не з його вини та не через невідповідність технічного стану автомобілю чи обладнання нормам ПДР, а з інших причин, яких суду не вказав, тому на його думку підстав для стягнення суми страхового відшкодування з нього немає.

Представник відповідача заперечувала проти позову, вказуючи, що у постанові суду, якою ОСОБА_1 притягнутий до відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення зазначено, що він порушив пункт 2.3б ПДР України, а не положення розділу 31 ПДР України, тому підстав для стягнення з нього суми страхового відшкодування немає.

В ході дослідження матеріалів справи судом встановлено таке.

18.06.2015 року між ПрАТ «СК «Провідна» та ОСОБА_1 укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, строком з 20.06.2015 року по 19.06.2016 року, за яким застраховано відповідальність страхувальника, повязану з використанням транспортного засобу Fiat Fiorino, реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 5).

Постановою Октябрського районного суду м. Полтава від 21.06.2016 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу.

Як вбачається з повідомлення ОСОБА_1 про ДТП, акту огляду транспортного засобу, страхового акту від 09.09.2016 року та платіжного доручення 12.09.2016 року за наслідками розгляду питання про страховий випадок ПраТ «СК «Провідна» було виплачено страхове відшкодування у сумі 18937 гривень власнику пошкодженого транспортного засобу DAF XF, реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с. 8, 14, 19, 21).

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Як вказано в постанові суду, яка набрала законної сили та не оскаржувалась в установленому порядку ОСОБА_1, 28 травня 2016 року ОСОБА_1 близько 12.30 години, керуючи автомобілем Fiat Fiorino, реєстраційний номер НОМЕР_1, з причепом УВН, реєстраційний номер НОМЕР_3, рухався в м. Полтава по вул. К. шосе в напрямку від вул. 23 вересня в бік вул. Серьогіна, не стежив за технічним станом транспортного засобу, внаслідок чого причіп відєднався, виїхав на зустрічну смугу руху та скоїв зіткнення з автомобілем DAF XF, реєстраційний номер НОМЕР_2, з причепом Krone. Реєстраційний номер 8812ХР, під керуванням ОСОБА_3, який рухався у зустрічному напрямку, чим порушив п. 2.3.б ПДР України.

Статтею 61 ЦПК України передбачено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Пункт 2.3 б Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 визначає обовязок водія бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Розділ 31 Правил дорожнього руху ж визначає ті несправності транспортного засобу або випадки, за яких експлуатація транспортного засобу заборонена взагалі.

Натомість факт експлуатації автомобілю Fiat Fiorino з причепом УВН ОСОБА_1 не оспорювався, як і не оспорювалось те, що саме під час руху транспортного засобу відєднався причеп, який виїхав на зустрічну смугу руху, де відбулось зіткнення з іншим транспортним засобом.

За таких обставин, встановлення постановою суду, яка набрала законної сили, та з висновками, викладеними у рішення суду, погодився ОСОБА_1, який її не оскаржував, порушення обовязку водія транспортного засобу стежити за технічним станом транспортного засобу відповідає положенням чинного законодавства без посилання на порушення положень розділу 31 ПДР України з вищевказаних мотивів, та є підставою вважати, що факт того, що дорожньо-транспортна пригода сталась саме внаслідок невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу, є встановленим у спосіб, передбачений чинним законодавством.

Стаття 38 п. 38.1.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961 від 01.07.2004 року (далі по тексту Закон України № 1961) вказує, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.

Стаття 11 ЦПК України вказує, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статті 10,60 ЦПК України покладають обовязок доведення обставин, які є підставою для вимог або заперечень, на сторони.

Враховуючи, що ОСОБА_1 як водій транспортного засобу із причепом безумовно мав обовязок слідкувати за надійністю зчеплення транспортного засобу та причепу та здійснити усіх заходів для виключення можливого відєднання їх одне від одного, натомість як причеп в ході руху транспортного засобу відєднався з невстановлених причин, тож суд вважає, що технічний стан самого транспортного засобу або стан зєднувального обладнання автомобілю або причепу не відповідали вимогам ПДР.

Будь-яких доказів на підтвердження того, що відєднання причепу від транспортного засобу відбулось внаслідок обставин чи причин, які ОСОБА_1 не міг та мав би передбачити, наприклад внаслідок прихованих недоліків обладнання, які водій обєктивно не мав можливості виявити та усунути, чи інших обставин, які за будь-яких умов не залежали від волі водія, суду відповідачем не надано.

Як вказує ст. 28 Закону України № 1961 шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Відповідно до ст. 29 Закону України № 1961 у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Стаття 1191 ч. 1 ЦК України надає право зворотної вимоги (регресу) особі, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Враховуючи вищевказане, суд вбачає законні підстави для задоволення позовних вимог та стягнення суми виплаченого страхового відшкодування з відповідача.

Керуючись ст. 88 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 57-60, 208, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» до ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування в порядку регресу задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» в порядку регресу 18937 гривень (вісімнадцять тисяч девятсот тридцять сім гривень) виплаченого страхового відшкодування, судовий збір в сумі 1600 (одна тисяча шістсот) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя О.І. Дацюк