справа № 691/1401/17
провадження № 2/691/673/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2017 рокуГородищенський районний суд Черкаської області

В складі :

головуючого судді Савенко О.М.

при секретарі судових засідань ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городище цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» м.Київ до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

встановив :

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» м.Київ звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач мотивує їх тим, що відповідно до укладеного договору від 16 листопада 2007 року відповідач отримав кредит в розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладенні Договору сторони досягли усіх істотних домовленостей щодо порядку та умов виконання кредитного зобов»язання. В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного Кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, у звязку з чим, станом на 23 жовтня 2017 року має заборгованість в розмірі 15 142 грн. 65 коп., яка складається з: 376 грн. 73 коп. тіло кредиту; 2171 грн. 27 коп. відсотки за користування кредитом; 11 635 грн. 48 коп. нараховано пені; 250 грн. штраф (фіксована частина); 709 грн. 17 коп. штраф (процентна складова).

У судове засідання представник позивача, будучи вчасно та належним чином повідомленим, не з»явився. В матеріалах справи наявне клопотання від 27 жовтня 2017 року про розгляд справи у його відсутності, в якому зазначив що позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання на розгляд справи не зявився по невідомій суду причині, хоча про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень від 10 листопада 2017 року за №260, від 21 листопада 2017 року №172, причину своєї неявки суду не повідомив, як і не надіслав заяв чи то клопотань про розгляд справи у його відсутність або перенесення розгляду.

На виконання вимог ч. 3 ст. 122 ЦПК України, судом було направлено запит до Городищенської міської ради Черкаської області щодо реєстрації місця проживання відповідача по справі. Згідно отриманої відповіді від 15 листопада 2017 року за №963.02/18, відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за вказаною в позові адресою і знятим з реєстрації не значиться.

Згідно ст. 74 ЦПК України, судові повістки про виклик зі зворотнім повідомленням направлялись за зареєстрованим у вставленому законом порядку місцем проживання фізичної особи - відповідача. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. За таких обставин, суд приймає рішення про розгляд справи без відповідача.

Суд, враховуючи клопотання позивача про розгляд справи у його відсутність, належним чином повідомленого про час та місце судового засідання відповідача, дослідивши та оцінивши докази у справі, приходить до висновку про задоволення позову в силу наступного.

Як вбачається та підтверджено матеріалами справи, відповідно до укладеного договору від 06 листопада 2007 року відповідач отримав кредит в розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг» складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві (а.с.6). Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту ОСОБА_3 керується п.2.1.1.2.3. та п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг де зазначено, що клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і в будь-який момент ОСОБА_3 може змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 «Умов та Правил надання банківських послуг» відповідач зобов»язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками користування, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Згідно п.2.1.1.5.7, п.2.1.1.5.6, п.2.1.1.7.6 «Умов та Правил надання банківських послуг», у випадку невиконання зобов»язань за договором, на вимогу банку виконати зобов»язання по поверненню кредиту, в тому числі і простроченого кредиту та овердрафту, оплати винагороди банку; власник карти зобов»язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту; при порушенні строків платежів по кожному із грошових зобов»язань, передбачених цим договором більше ніж на 30 днів, сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. + 5% від суми позову; за несвоєчасне виконання боргових зобов»язань (користування простроченим кредитом і овердрафтом) боржник сплачує відсотки по підвищеній відсотковій ставці або додаткову комісію, розміри яких встановлені «Тарифами банку». Відповідно до п.п.2.1.1.12.11 «Умов та правил надання банківських послуг», ОСОБА_3 має право вимагати дострокового виконання боргових зобов»язань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов»язків за Договором. Пунктом 1.1.7.11 «Умов та правил надання банківських послуг» передбачено, що договір діє напротязі 12 місяців з моменту його підписання. Якщо напротязі цього строку жодна зі сторін не проінформує другу сторону про розірвання даного договору, він автоматично лонгується на той же самий строк. Як вбачається з матеріалів справи, своїм правом відповідач не скористався.

Предметом вимоги позивача є порушення відповідачем у справі вимог ст.ст.509, 526, 530, 527, 610,611,1054 ЦК України та відшкодування понесених судових витрат.

Правові відносини, які склалися між позивачем та відповідачем, на думку суду, підпадають під вид цивільно-правових відносин зобов»язання і є зобов'язальними та регулюються нормами ЦК України.

Зобовязання, згідно до ст. 509 Цивільного Кодексу України, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку, що ґрунтується на засадах добровільності, розумності та справедливості. При цьому, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться ст. 526 ЦК України, в строки, що вказані у зобовязанні ст. 530 ЦК України. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту, ст. 527 ЦК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Статті 610, 611 ЦК України, зазначають, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання, і за порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до змісту ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

У відповідності до ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов»язання.

Згідно до положень ч.1,2 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України та ч. 3 ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається, як пеня та штраф, і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України плата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання.

Із досліджених судом доказів вбачається, що на підставі заяви від 06 листопада 2007 року відповідач отримав кредит в розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с.6). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг» складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві (а.с.6). Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, Публічне Акціонерне Товариство ОСОБА_3 «ПриватБанк» є правонаступником прав та обов»язків Закритого Акціонерного Товариства ОСОБА_3 «ПриватБанк», у зв»язку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 17 липня 2009 року змінено найменування позивача на ПАТ КБ «ПриватБанк». ОСОБА_2, відповідач по справі, звернувся 06 листопада 2007 року до ЗАТ КБ «ПриватБанк» м.Дніпропетровськ, позивача по справі, про надання кредиту, і 06 листопада 2007 року отримав кредитну картку «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» з пін кодом на кредитний ліміт в сумі 5000 грн., між сторонами укладено договір, що складається із заяви позичальника (а.с.6), умов кредитного договору (а.с.12-27), де передбачено термін дії даного договору, сплату відсотків за користування кредитом, який позивачем був виконаний. Відповідач зобовязання щодо повернення кредиту належним чином не виконує, а тому станом на 23 жовтня 2017 року має заборгованість в розмірі 15 142 грн. 65 коп., яка складається з: 376 грн. 73 коп. тіло кредиту; 2171 грн. 27 коп. відсотки за користування кредитом; 11 635 грн. 48 коп. нараховано пені; 250 грн. штраф (фіксована частина); 709 грн. 17 коп. штраф (процентна складова).

До початку розгляду справи по суті позивач не змінив предмет або підставу позову та протягом усього часу розгляду справи не збільшив та не зменшив розмір позовних вимог, а тому суд розглянув цивільну справу в межах пред'явлених вимог і на підставі поданих сторонами доказів. Оцінивши надані суду докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, остільки позивач довів суду не виконання відповідачем зобов»язань за кредитним договором.

Заходи забезпечення позову судом не вживалися.

Враховуючи те, що у звязку із розглядом справи в суді позивач, поніс судові витрати в розмірі 1600,00 грн., а саме, сплатив судовий збір, суд стягує вищенаведені витрати у повному обсязі, на користь позивача, згідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, так як, вважає їх підтвердженими у відповідності із цивільно процесуальним законодавством України.

Позов підтверджується: копією заяви ОСОБА_2 від 06 листопада 2007 року, копією розрахунку заборгованості за кредитним договором від 31 травня 2017 року, копією розрахунку заборгованості за кредитним договором від 23 жовтня 2017 року, копією Умов та правил надання банківських послуг, копією довідки про умови кредитування з користування кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду»; копією довідки відомостей з Єдиного Державного реєстру підприємств та організацій України від 27 грудня 2016 року, копією статуту ПАТ КБ «ПриватБанк» (нова редакція) від 03 квітня 2017 року, копією банківської ліцензії №22 від 05.10.2011 року, копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 21 квітня 2017 року стосовно ПАТ КБ «Приватбанк», копією свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи ПАТ КБ «Приватбанк» від 17 липня 2009 року, платіжним дорученням №PROM7BUC8 від 27 жовтня 2017 року.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 509, 526, 527, 530, 599, 610, 611, 625, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 5, 6, 10, 15, 30, 60, 79, 88, 212, 213, 214, 215, 294 Цивільно - процесуального Кодексу України, суд, -

вирішив :

позов задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 «ПриватБанк» м.Київ, заборгованість за кредитним договором від 06 листопада 2007 року на розрахунковий рахунок № 3111, МФО 305299, в розмірі 15142 (п»ятнадцять тисяч сто сорок дві) грн. 65 коп..

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь Публічного Акціонерного Товариства ОСОБА_3 «ПриватБанк» м.Київ, судові витрати по сплаті судового збору на розрахунковий рахунок № 3111, МФО 305299, в розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп..

Сторони мають право оскаржити в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області рішення суду першої інстанції.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Черкаської області повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Копію рішення направити сторонам по справі, для відому.

Суддя ОСОБА_4