У Х В А Л А ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 25 січня 2017року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючогоКоротуна В.М., суддів: Завгородньої І.М., Мазур Л.М., Писаної Т.О., Попович О.В., розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до публічного акціонерного товариства Банк «Фінанси та Кредит» про зобов'язання повернути кошти, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу апеляційного суду м. Києва від 24 травня 2016 року, в с т а н о в и л а: У лютому 2016 року позивач звернувся до суду з позовом про зобов'язання повернути кошти у розмірі 1 965 000 гривень за договорами банківського вкладу № № 300131/129257/370-14, 300131/129264/370-14 та 300131/129259/370-14 від 07 листопада 2014 року та № 300131/154359/370-15 від 12 січня 2015 року, укладених між ним та публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»; банк), посилаючись на невиконання банком зобов'язань щодо повернення грошових коштів. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 21 квітня 2016 року у задоволенні позову відмовлено. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7 оскаржила його в апеляційному порядку. Ухвалою судді апеляційного суду м. Києва від 12 травня 2016 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк на усунення недоліків - для сплати судового збору. У зв'язку з невиконанням вимог вказаної ухвали, ухвалою судді апеляційного суду м. Києва від 24 травня 2016 року апеляційну скаргу визнано неподаною та повернуто позивачу. У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу апеляційного суду і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судомнорм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом. У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, позивач у лютому 2016 року звернувся до суду з позовом про зобов'язання повернути кошти, посилаючись на Закон України «Про захист прав споживачів». Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 21 квітня 2016 року у задоволенні позову відмовлено. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7 оскаржила його в апеляційному порядку. Ухвалою судді апеляційного суду м. Києва від 12 травня 2016 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк на усунення недоліків - для сплати судового збору, посилаючись на те, що з 01 вересня 2015 року споживачі - за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав, не відносяться до суб'єктів, які звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх інстанціях. 23 травня 2016 року на виконання вимог вказаної ухвали представником ОСОБА_6 - ОСОБА_7 подано уточнення до апеляційної скарги, в яких зазначено, що правовідносини, які виникають з кредитних договорів, договорів банківського вкладу, договорів страхування підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів», у зв'язку з чим позивач звільняється від сплати судового збору за подання апеляційної скарги. Відповідно до ч. 3 ст. 22 вказаного Закону споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав. Разом з тим, за змістом ст. 5 Закону України «Про судовий збір» з 01 вересня 2015 року споживачі - за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав, не відносяться до суб'єктів, які звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх інстанціях. Оскільки нормативно-правовим актом, який регулює порядок справляння судового збору, є Закон України «Про судовий збір», то саме правові приписи, закріплені в наведеному законі, застосовуються при обчисленні судового збору, його сплаті, а також звільненні осіб від його сплати у випадках, визначених у ст. 5 цього Закону. Постановляючи ухвалу, суд апеляційної інстанції виходив з того, що представником ОСОБА_6 - ОСОБА_7 не виконано вимоги ухвали судді апеляційного суду м. Києва від 12 травня 2016 року, зазначивши про помилковість посилання на положення ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» та п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», як на підставу звільнення від сплати судового збору, оскільки Законом України «Про судовий збір» (в редакції, чинній на день пред'явлення позову та час звернення до апеляційного суду), який є спеціальним порівняно із Законом України «Про захист прав споживачів», позивача не віднесено до суб'єктів, звільнених від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх інстанціях, а тому обґрунтовано визнав апеляційну скаргу неподану та повернув її. Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. При цьому суд касаційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість постановлених судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, та доводів касаційної скарги. Оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи апеляційним судом допущено порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішень, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу. Керуючись ст. ст. 335, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, у х в а л и л а: Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити. Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 24 травня 2016 року залишити без змін. Ухвала оскарженню не підлягає. Головуючий В.М. Коротун Судді: І.М. Завгородня Л.М. Мазур Т.О. Писана О.В. Попович .М. Завгородня Л.М. Мазур Т.О. Писана О.В. Попович Судді: О.І. Євтушенко І.М. Завгородня В.І. Мартинюк