Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №323/7451/17 Головуючий у 1-й інстанції: Щербань Л.С.
Провадження №22-ц/778/3527/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Маловічко С.В.,

ОСОБА_2,

секретар: Ващенко З.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ сумісно набутого майна,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 27 липня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вищевказаним позовом, який в ході розгляду справи неодноразово доповнювала і уточнювала.

Зазначила, що сторони перебували у шлюбі з 20 жовтня 2001 року по 31 березня 2017 року. В період шлюбу за спільні кошти придбали автомобіль «Лада», ринковою вартістю 60 000 грн., мотоцикл МТ, вартістю 7 000 грн., холодильник «Атлант», вартістю 6 400 грн., насос для поливу Aqjatica, вартістю 3 600 грн., бензокосу КІА «Штиль», вартістю 7 000 грн., три бензопили, загальною вартістю 9 100 грн., електродуховку, вартістю 1 000 грн., електрообігрівач «Артрон», вартістю 3 800 грн., двері міжкімнатні, вартістю 1 700 грн., соковижималку вартістю 1 600 грн.

В належному відповідачеві житловому будинку у 2011-2012 р.р провели капітальний ремонт, облаштували свердловину, замінили вікна, провели опалення, збудували сарай. Загальна вартість будівельних робіт і матеріалів становить 79 929 грн., вартість робіт з виготовлення кошторису складає 2 169 грн.

На земельній ділянці біля житлового будинку посадили фруктові дерева і виноград, загальна вартість насаджень становить 9 120 грн.

Загальна вартість придбаного, новозбудованого та перебудованого майна, зелених насаджень становить 191 549 грн.

Посилаючись на те, що після розірвання шлюбу сторони не можуть дійти згоди щодо порядку поділу майна, просила суд на підставі ст.ст. 60-71 СК України стягнути з відповідача на її користь вартість ? частки у розмірі 95 774, 50 грн.

Заперечуючи проти позову, у квітні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому зазначав, що в період шлюбу за спільні кошти сторони придбали автомобіль ВАЗ 21093, ринковою вартістю 51 023 грн., речі домашнього вжитку і побутову техніку, загальною вартістю 14 120 грн., а саме: шафу-купе, вартістю 3 310 грн., телевізор «Rainford», вартістю 1 500 грн., машину пральну СМ-2 «Агат», вартістю 310 грн., масляний радіатор «Hansa», вартістю 1 000 грн., телевізійний тюнер, вартістю 1 000 грн., скутер «Suzuki», вартістю 7 000 грн. Посилаючись на те, що позивачка в його відсутність вивезла вказане рухоме майно, просив суд в порядку поділу майна подружжя виділити їй вищевказані предмети домашнього вжитку і техніку на загальну суму 14 120 грн., залишити у його власності автомобіль ВАЗ-21093, стягнувши на користь позивачки грошову компенсацію вартості ? частки автомобіля на суму 22 940 грн.

Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 27 липня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ сумісно набутого майна задоволено частково.

Розподілено між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 сумісно набуте майно, а саме автомобіль марки «ВАЗ 21093», реєстраційний номер НОМЕР_1.

Виділено ОСОБА_4 автомобіль марки «ВАЗ 21093», реєстраційний номер НОМЕР_1.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 половину вартості автомобіля в сумі 25 511,60 грн. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Ухвалою цього ж суду від 27 липня 2017 року зустрічний позов ОСОБА_4 залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі про скасування судового рішення в частині відмови у задоволенні позову і ухвалення нового про задоволення позову ОСОБА_3 зазначає, що судом дана неправильна оцінка зібраним у справі доказам. Вважає, що суд безпідставно відмовив їй у задоволенні позову про стягнення з відповідача в порядку поділа майна подружжя 1/2 вартості побутової техніки, будівельних матеріалів і робіт за проведення капітального ремонту житлового будинку, облаштування опалення, свердловини.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на такі обставини.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження факту придбання подружжям в період шлюбу побутової техніки, не доведений факт набуття права власності на сарай, а тому предметом поділу є тільки автомобіль. Оскільки автомобіль є неподільною річчю і знаходиться у користуванні відповідача, суд визнав за можливе виділити його у власність останнього, стягнувши на користь другого подружжя ? частку ринкової вартості автомобіля.

Проте в повній мірі погодитися з такими висновками суду не можна з огляду на такі обставини.

Згідно зі ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що при вирішенні спорів між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо.

До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК) .

Вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК.

У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони з 20.10.2001 року перебували у шлюбі, який розірвано 31.03.2017 р. (а.с.5,65).

В період шлюбу у грудні 2007 року сторони придбали автомобіль ВАЗ 21093, 2000 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, ринковою вартістю 51 023 грн. (а.с.17, 104-121).

Постійним місцем проживання сторін був житловий будинок №27 по вулиці Луговій, в селі Юрківка, Оріхівського району, Запорізької області, який був придбаний відповідачем до реєстрації шлюбу, що не заперечувалося сторонами і підтверджується свідоцтвом про право власності на житловий будинок, видане виконкомом Юрківської сільської ради 10.10.2001 року (а.с.37).

На підтвердження факту проведення капітального ремонту в будинку (облаштування опалення, мепталопластикових вікон, свердловини) і будівництва сараю позивачка надала зведений кошторисний розрахунок вартості будівництва, складений КП «Оріхівсьльбуд» 05.07.2017 р., згідно якому вартість будівельних і ремонтних робіт, проведених у житловому будинку №27 по вулиці Луговій в с.Юрківка, а також використаних будівельних матеріалів становить 79 929 грн. (а.с.97).

Із пояснювальної записки начальника КП «Оріхівсільбуд» вбачається, що кошторис складено зі слів ОСОБА_3 за документами БТІ, та за результатами зовнішнього обстеження будинку, оскільки доступу в будинок працівники КП «Оріхівсьльбуд» не мали(а.с.64).

Відмовляючи ОСОБА_3 у стягненні ? частки витрат, понесених на капітальне будівництво житлового будинку, облаштування його опаленням і водопроводом, на будівництво сараю, суд першої інстанції виходив з не доведеності позовних вимог в цій частині.

Разом з тим, участь позивачки у проведенні капітального ремонту будинку, будівництві надвірних будівель і споруд, облаштування свердловини і водопроводу не є підставою для застосування ч.2 ст.61 СК України і стягнення в порядку поділу майна подружжя ? частки понесених подружжям витрат на користь того із подружжя, хто не є власником нерухомості.

Участь члена сім'ї власника житлового будинку у будівництві господарських будівель і споруд, прибудові підсобних приміщень, ремонті житла не тягне за собою виникнення права спільної сумісної власності на житловий будинок, а може бути підставою для відшкодування витрат на будівництво і ремонт, якщо допомога в ньому була не безоплатною і її розмір перевищував обов'язок щодо участі у витратах на утримання будинку, його ремонт, покладений на нього ст. 156 ЖК України.

Вимоги про відшкодування витрат на будівництво, ремонт і облаштування житлового будинку і надвірних споруд в порядку ст.119 ЦПК України ОСОБА_3 суду не заявляла, доказів на підтвердження того, що розмір витрат на облаштування будинку перевищував обовязок щодо участі у витратах на утримання будинку, покладений на неї ст.156 ЖК України суду не надавала.

За положенням ст.3 ч. 1, ст. ст.4, 10,11, 60,61, 213 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних та юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Рішення суду обґрунтовується лише тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Оскільки матеріали справи не містять доказів, які б безспірно свідчили про збільшення ринкової вартості спірного будинку в період шлюбу сторін протягом 2001-2017 років внаслідок затрат подружжя на його поліпшення, а участь у газифікації будинку, облаштуванні водогону, заміні вікон, самочинному будівництві надвірних будівель, споруд і підсобних приміщень не створює виникнення спільної сумісної власності на ці споруди, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність передбачених законом підстав для визнання поліпшень у будинку спільною сумісною власністю сторін і стягнення з власника будинку на користь позивачки грошової компенсації ? частки понесених витрат.

За таких обставин доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи в частині відмови у задоволенні позову про стягнення ? частки витрат на капітальний ремонт будинку, порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права являються безпідставними.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції і в частині недоведеності позовних вимог щодо придбання сторонами побутової техніки, оскільки надані позивачкою довідки (без дати видачі, підпису особи, що її видала, вихідного номеру) про придбання нею насосу у 2011 році і холодильника у 2005 році за формою і змістом не відповідають вимогам ст.64 ЦПК України.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновками суду в частині недоведеності позовних вимог про стягнення ? частки вартості фруктових дерев і винограднику.

Відповідно до звіту про оцінку майна, складеного ТОВ «ОСОБА_2 та право» 03.07.2017р. вартість фруктових дерев та винограднику, висаджених на присадибній земельній ділянці №27 по вулиці Луговій в с.Юрківка, Оріхівського району, Запорізької області, становить 9 120 грн. (а.с.66-96).

Зважаючи на те, що вказані насадження були придбанні подружжям в період шлюбу у 2002-2012 р.р., їх вартість і кількість підтверджується вищевказаним звітом, розділити їх в натурі без завдання їм шкоди не можлива, в порядку поділу майна подружжя з відповідача, у користуванні якого залишаються зелені насадження, на користь позивачки підлягає стягненню компенсація вартості ? частки цих насаджень у сумі 4 560 грн.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Згідно ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, та порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

За вказаних обставин рішення суду першої інстанції в частині відмови у поділі зелених насаджень на підставі ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 компенсації вартості ? частки фруктових дерев і винограднику, висаджених біля житлового будинку №27 по вулиці Луговій, 27 в селі Юрківка, Оріхівського району, Запорізької області, у розмірі 4 560 грн. (чотири тисячі пятсот шістдесят гривень).

Рішення суду першої інстанції в частині поділу автомобіля ВАЗ 21093 не оскаржувалося і судом апеляційної інстанції не переглядалося.

На підставі ст.88 ч.5 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесені останньою судові витрати зі сплати судового збору у суді апеляційної інстанції пропорційно частці від задоволених позовних вимог на суму 221, 11 грн.

Керуючись ст. ст.307,309,313,317 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково

Рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 27 липня 2017 року по цій справі в оскаржуваній частині скасувати і ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_3 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 компенсацію вартості ? частки фруктових дерев і винограднику, висаджених біля житлового будинку №27 по вулиці Луговій, 27 в селі Юрківка, Оріхівського району, Запорізької області, у розмірі 4 560 грн. (чотири тисячі пятсот шістдесят гривень).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду першої інстанції в частині поділу автомобіля ВАЗ 21093 не оскаржувалося і судом апеляційної інстанції не переглядалося.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 221, 10 грн. (двісті двадцять одну гривню 10 коп.) компенсації судових витрат зі сплати судового збору у суді апеляційної інстанції.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: