Справа № 127/559/17 Провадження № 22-ц/772/1317/2017Головуючий в суді першої інстанції Король О. П.
Категорія 50Доповідач Луценко В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого - Луценка В.В.,

суддів - Денишенко Т.О., Берегового О.Ю.,

при секретарі - Торбасюк О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04 квітня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:

У січня 2017 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей, синів ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 30.09.2015 року шлюб між сторонами був розірваний. Після припинення спільного проживання відповідач не бере участі в утриманні дітей, при цьому ОСОБА_2 зазначає, що їх старший син є інвалідом дитинства та потребує додаткових витрат на його утримання. Враховуючи наведене ОСОБА_2 просила стягнути з ОСОБА_3, на її користь, аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 4000 гривень щомісяця. Під час розгляду справи в суді першої інстанції позивачка ОСОБА_2, за усною заявою, зменшила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача аліменти у розмірі 2500 гривень щомісячно.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04 квітня 2017 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, і сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі по 500 гривень на кожну дитину щомісячно, які підлягають індексації, починаючи стягнення з 11.01.2017 р. і до досягнення старшою дитиною повноліття.

В задоволенні решти позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду ОСОБА_2 оскаржує його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду першої інстанції винесене з порушенням норм матеріального та вимог процесуального права, а тому просила його скасувати, задовольнивши позовні вимоги в повному обсязі, стягнувши з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 4000 гривень.

Заслухавши доповідача, пояснення та заперечення сторін, які з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку про те, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували у шлюбних відносинах з 21.02.1998 року, проте спільне життя у сторін не склалось та рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 30.09.2015 року він був розірваний.

Від вказаного шлюби сторони мають двох синів: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження (а.с.6-7).

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Матеріалами справи встановлено, що відповідач ОСОБА_3 зареєстрований як фізична особа-підприємець.

З довідки про доходи, одержані за звітний період від 20.03.2017 року виданої Вінницькою ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області, у період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року, ОСОБА_3 задекларував 0 гривень доходів за звітний період.

З заяви ОСОБА_3 від 13.02.2017 року вбачається, що він надав необхідні документи для проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця за її рішенням або судовим рішенням, що не пов'язано з банкрутством (а.с.31).

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

З пенсійного посвідчення НОМЕР_1 серії НОМЕР_2 (а.с.11) вбачається, що старший син ОСОБА_4 є дитиною-інвалідом.

З матеріалів справи також вбачається, що ОСОБА_3 житлом не забезпечений, після розірвання шлюбу він мешкає у металевому вагончику, який розташований на спільній сумісній земельній ділянці НОМЕР_3, що знаходиться в спілці садівничих товариств «Мрія», територія Якушинецької сільської ради, Вінницького району, Вінницької області. Так, відповідач зареєстрований у квартирі своїх батьків за адресою : АДРЕСА_1, але в цій квартирі не мешкає, що підтверджується довідкою ТОВ «ЖЕО» №1138 від 14.02.2017 року.

Позивачка ОСОБА_2 має постійне місце роботи в ТОВ-НВП «Аргон» та разом з дітьми постійно мешкає в квартирі матері за адресою: АДРЕСА_2, тоді як відповідач житлом не забезпечений, а його доходи мінливі.

Враховуючи те, що відповідач постійного доходу не має, припиняє підприємницьку діяльність, житлом не забезпечений, а позивачка має постійне місце роботи та проживає у квартирі, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення її позовних вимог та визначені розміру стягуємих аліментів у розмірі 500 гривень на кожну дитину.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказує на те, що рішення незаконне, оскільки визначений судом першої інстанції розмір аліментів на кожну дитину, є меншим за 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Проте судова колегія з вказаними доводами погодитись не може, у зв'язку з наступним.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу.

Згідно з ч.3 ст.184 СК України якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого ч.2 ст.182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Враховуючи наведене, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального та вимогам процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04 квітня 2017 рокузалишити без змін.

Ухвала суду набуває законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі 20 днів.

Суддя-доповідач: _______ Луценко В.В.

Судді: _______ Денишенко Т.О.

_______ Береговий О.Ю.