Справа №592/9040/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1773/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Ткачук С. С.,

суддів - Левченко Т. А. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 вересня 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів,

в с т а н о в и л а:

Звернувшись до суду із позовом у серпні 2017 року, ОСОБА_4 просила суд змінити розмір аліментів стягуваних з ОСОБА_3 на її користь на утримання дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та стягувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку, до досягнення повноліття дітей, починаючи стягнення з дня звернення до суду із позовом.

Свої вимоги мотивує тим, що з 28.11.2003 року по 09.10.2015 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають двох неповнолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6. Рішенням суду від 07.04.2016 року було стягнуто аліменти з відповідач на її користь у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку відповідача на кожну дитину, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. З 20.02.2016 року перебуває у новому шлюбі з ОСОБА_7 від якого мають сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3. На виконання вказаного рішення ОСОБА_3 перераховує по 500,00 грн. щомісячно. При цьому перерахування коштів затримує, має заборгованість зі сплати аліментів, будь-якої іншої матеріальної допомоги не надає. Зазначає, що матеріальне становище відповідача змінилось він має високооплачувану роботу, проте реальні доходи приховує для сплати мінімального розміру аліментів.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 27.09.2017 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Змінено розмір стягуваних з ОСОБА_3 аліментів та стягнуто з нього на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, у твердій грошовій сумі у розмірі по 1000,00 грн., щомісячно, на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття, починаючи стягнення з 21.08.2017 року. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині розміру аліментів, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким визначити суму стягнення аліментів у розмірі 700,00 грн. щомісячно на кожну дитину.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що суд першої інстанції в порушення вимоги закону не звернув уваги на матеріальне становище відповідача, який має нерегулярний, мінливий дохід, офіційно не працевлаштований, в підтвердження чого було надано належні докази, та здатний сплачувати аліменти у розмірі не більше 700,00 грн. щомісячно на дитину. Крім того, в рішенні суду не приведено підстав з яких виходив суд при визначенні аліментів у розмірі 1000,00 грн. Також, зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень.

Відповідач доводи апеляційної скарги підтримав та просив задовольнити. Пояснив, що на даний час офіційно не працевлаштований, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, дітей від другого шлюбу не має.

Позивач проти скарги заперечила та просила рішення залишити без змін. Пояснила, що відповідач сплачує лише мінімальний розмір аліментів, крім того має заборгованість зі сплати аліментів, іншої матеріальної допомоги не надає. На даний час вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років та отримує лише соціальну допомогу для сімей з дітьми у розмірі близько 860 грн. щомісячно.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що розмір аліментів, присуджений за рішенням суду, може бути змінений, зокрема, за позовом одержувача аліментів у разі зміни його матеріального чи сімейного стану.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду виходячи з наступного.

Як вбачається із цивільної справи та встановлено судом першої інстанції, що з 28.11.2003 року по 09.10.2015 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають разом з позивачем (а.с. 4-6, 8, 9).

З 20.02.2016 року позивач перебуває у шлюбі з ОСОБА_7 (а.с. 7).

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 07.04.2017 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи стягнення з 18.03.2016 року і до повноліття дітей (а.с. 10).

Також, встановлено, що з 12.05.2017 року ОСОБА_3 перебуває у шлюбі з ОСОБА_9 (а.с. 22).

Відповідно до довідок ДПІ у м. Сумах від 15.09.2017 року за період з 01.01.2015 року по 30.06.2017 року інформація про заробітну плату ОСОБА_3 та його дружини ОСОБА_9 відсутня (а.с. 25).

Відповідно до довідки Сумського районного відділу ДВС від 02.10.2017 року ОСОБА_3 має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 1956,46 грн.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ОСОБА_6 України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктами 17, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК.

Отже, розмір аліментів, визначений рішенням суду, може змінюватися зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя платника або одержувача аліментів.

Враховуючи, що позивач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років і не може працювати, на даний час її доходом є кошти державної соціальної допомоги на дітей, а відповідачем доказів на підтвердження його важкого матеріального становища чи стану здоровя, наявності інших утриманців і матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_3 перебуває в працездатному стані, має задовільний стан здоровя, тому в змозі надавати матеріальну допомогу своїм малолітнім дітям у розмірі визначеному судом першої інстанції.

Крім того слід зазначити, що відповідно до положень ст. 192 СК України зміна розміру аліментів присуджується за рішенням суду від дня набрання рішенням законної сили, а не від дня пред'явлення позову, як це зазначено в резолютивній частині оскаржуваного рішення.

Проте вказане порушення може бути усунуте судом першої інстанції шляхом виправлення описки.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції всебічно і повно зясував, обставини, що мають значення для справи і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: