АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 686/1746/17
Провадження № 22-ц/792/1148/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду Хмельницької області у складі:

головуючого: судді Талалай О.І.

суддів: Корніюк А.П., П'єнти І.В.,

секретар Шевчук Ю.Г.,

з участю апелянта ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Управління Державної казначейської служби України в м. Хмельницькому Хмельницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Хмельницькій області, про відшкодування шкоди.

Заслухавши доповідача, пояснення апелянта, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів

у с т а н о в и л а :

26 січня 2017 року ОСОБА_1, звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначав, що з 05 січня 1993 року по 30 січня 2009 року працював на посаді судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області. Відповідно до ч. 4 ст. 44 Закону України «Про статус суддів» (далі - Закон №2862-XII) виплаті підлягала надбавка за вислугу років від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас. Згідно із Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (далі - Закон №107-VІ) були внесені зміни до ч. 4 ст. 44 Закону N 2862-XII щодо визначення розміру надбавки від посадового окладу. У 2008 році виплата надбавки проводилася від розміру посадового окладу з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас. Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 визнано неконституційними внесені до ст. 44 Закону №2862-XII зміни. Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 09 червня 2016 року зобов'язано ТУ Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області перерахувати і виплатити надбавку за вислугу років із врахуванням премій за період з 01 січня по 31 грудня 2007 року і за період з 22 травня 2008 року по 30 січня 2009 року та з урахуванням надбавки до посадового окладу за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці за період з січня 2006 року по 30 січня 2009 року. У задоволенні вимог про стягнення надбавки за вислугу років за період з 01 січня по 22 травня 2008 року відмовлено. Внаслідок неотримання частини заробітної плати за січень - травень 2008 року у розмірі 1074 грн 75 коп та її знецінення у зв'язку з інфляцією завдана шкода. Розмір інфляційного збільшення складає 1813 грн 10 коп. Тому, позивач просив відповідно до вимог ст. 152 Конституції України та за аналогією закону (ст. 1175 ЦК України) стягнути з Державного бюджету України на його користь на відшкодування шкоди, завданої законом, що визнаний неконституційним, 2887 грн 85 коп.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 квітня 2017 року позов залишено без задоволення.

ОСОБА_1, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Посилається на незаконність судового рішення. Суд не врахував, що право на відшкодування шкоди, завданої законом, що визнаний неконституційним, передбачено ч. 3 ст. 152 Конституції України. Відповідно ст. 22 ЦК України збитками є доходи, які особа могла реально отримати за звичайних обставин, якби її право не було порушене. Не прийняття закону, який би регулював порядок відшкодування такої шкоди, не є підставою для відмови в позові.

У засіданні апеляційного суду апелянт підтримав апеляційну скаргу.

Інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися, про розгляд справи належним чином повідомлені.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що з 05 січня 1993 року по 30 січня 2009 року ОСОБА_1 працював на посаді судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області і за стажем роботи і вислугою років на посаді судді мав право на отримання 30% надбавки за вислугу років.

Відповідно до ч. 4 ст. 44 Закону України «Про статус суддів» позивачеві підлягала виплаті надбавка за вислугу років у відсотковому відношенні від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас.

Згідно із Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» були внесені зміни до ч. 4 ст. 44 Закону N 2862-XII щодо визначення розміру надбавки за вислугу років від посадового окладу з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас.

У січні - травні 2008 році виплата надбавки ОСОБА_1 проводилася від розміру посадового окладу з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас.

Зазначені обставини встановлені постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 09 червня 2016 року, яка залишена без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2016 року.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 визнано неконституційними внесені до ст. 44 Закону №2862-XII зміни.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 09 червня 2016 року зобов'язано ТУ Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області перерахувати і виплатити ОСОБА_1 надбавку за вислугу років із врахуванням премій за період з 01 січня по 31 грудня 2007 року і за період з 22 травня 2008 року по 30 січня 2009 року та з урахуванням надбавки до посадового окладу за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці за період з січня 2006 року по 30 січня 2009 року. У задоволенні вимог про стягнення недоплаченої надбавки за вислугу років за період з 01 січня по 22 травня 2008 року відмовлено.

Наведене підтверджується матеріалами справи.

При відмові в позові суд виходив з того, що недоотримана заробітна плата і компенсація втрати її частини не є збитками у розумінні ст. 22 ЦК України.

Проте, такий висновок суду не відповідає обставинам справи і вимогам закону.

У справі встановлено, що законом, який визнаний неконституційним, позивачу було завдано збитків, які полягали у нарахуванні йому заробітної плати у розмірі меншому за той, на який він мав право.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Пунктом 2 ч. 2 цієї є статті визначено, що збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Отже, поняття «збитки» передбачає й упущену вигоду, під якою розуміються доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено.

Збитки ОСОБА_1 полягають не в реальних втратах особи, яких вона зазнала або зазнає, а в тих доходах, які він недоотримав внаслідок порушення його цивільного права.

Стаття 22 ЦК України практично визначає лише такий спосіб захисту, як відшкодування збитків.

Неправильно застосувавши наведені норми матеріального права, суд дійшов необґрунтованого висновку про відсутність підстав для застосування до спірних правовідносин ч. 1 ст. 22 ЦК України щодо відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 18 травня 2016 року у справі №6-237цс16, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Частиною 1 ст. 44 Закону України «Про статус суддів» в редакції від 24 лютого 1994 року визначено, що заробітна плата суддів складається з посадового окладу, премій, доплат за кваліфікаційні класи, надбавок за вислугу років та інших надбавок.

Суддям виплачується щомісячна надбавка за вислугу років у розмірі при стажі роботи понад 20 років - 30 відсотків від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційні класи (ч. 4 ст. 44 цього Закону).

Законом України від 28 грудня 2007 року №107-VІ України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (п. 61 розділу ІІ «Внесення змін до деяких законодавчих актів України») були внесені зміни до ч. 4 ст. 44 Закону України «Про статус суддів» щодо визначення розміру надбавки за вислугу років від посадового окладу з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення пунктів 36 - 100 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Згідно із ст. 152 Конституції України матеріальна чи моральна шкода, завдана фізичним або юридичним особам актами і діями, що визнані неконституційними, відшкодовується державою у встановленому законом порядку.

У п. 1 і п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» роз'яснено, що відповідно до ст. 8 Конституції в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституційні права та свободи людини і громадянина є безпосередньо діючими. Вони визначають цілі і зміст законів та інших нормативно-правових актів, зміст і спрямованість діяльності органів законодавчої та виконавчої влади, органів місцевого самоврядування і забезпечуються захистом правосуддя.

Оскільки Конституція України, як зазначено в її ст. 8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення мають грунтуватись на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

Суд безпосередньо застосовує Конституцію у разі коли правовідносини, що розглядаються судом, законом України не врегульовано.

Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845 у редакції постанови КМ України від 30 січня 2013 року № 45, передбачено, що Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету на відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної органом державної влади у сфері нормотворчої діяльності (п.п. 3 п.35).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 не доплачено за період з січня по травень 2008 року надбавку за вислугу років з урахуванням премії і надбавки у зв'язку з роботою, що передбачає доступ до державної таємниці, у сумі 1074 грн 75 коп (450 грн 90 коп премії + 265 грн 60 коп надбавки у зв'язку з роботою, що передбачає доступ до державної таємниці = 716 грн 50 коп х 30% = 214 грн 95 коп х 5 місяців).

Виплата у січні - травні 2008 року премії у сумі 450 грн 90 коп і надбавки у зв'язку з роботою, що передбачає доступ до державної таємниці (10% від посадового окладу) у сумі 265 грн 60 коп підтверджується приєднаними до матеріалів справи копіями наказів начальника територіального управління державної судової адміністрації в Хмельницькій області, довідок, рішень судів.

Частиною 2 ст. 22 ЦК України визначено, що збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Позивачеві завдано також збитків у зв'язку з інфляцією, оскільки недоотримана заробітна плата знецінилася.

За період з 01 червня 2008 року по 31 жовтня 2016 року (відповідно до позовних вимог) індекс інфляції складає 2,685, інфляційне збільшення заборгованості по заробітній платі - 1811 грн 29 коп.

Отже, недоплачена заробітна плата у сумі 1074 грн 75 коп та інфляційне збільшення заборгованості у сумі 1811 грн 29 коп, всього 2886 грн 04 коп підлягають стягненню на користь ОСОБА_1

Згідно зі ст. 48 Бюджетного кодексу України в Україні застосовується казначейська форма обслуговування Державного бюджету України, яка передбачає здійснення Державним казначейством України операцій з коштами державного бюджету.

Відповідно до п. 8 ст. 7, п.п. 1, 2 ст. 23 БК України, бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями, які встановлюються Законом України «Про Державний бюджет України».

Тому, кошти на відшкодування шкоди, завданої громадянинові актами, що визнані неконституційними, провадиться за рахунок Державного бюджету України, шляхом списання коштів з відповідного казначейського рахунку.

З огляду на викладене рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 квітня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України в рахунок відшкодування шкоди, завданої законом, що визнаний неконституційним, 2886 грн 04 коп (дві тисячі вісімсот вісімдесят шість грн 04 коп).

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий/підпис/ О.І. Талалай

Суддя/підпис/ І.В. Пєнта

Суддя /підпис/ А.П. Корніюк

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду О.І.Талалай

___________________________________________________________________

Головуючий в першій інстанції Колієв С.А. Провадження № 22-ц/792/1148/17

Доповідач Талалай О.І. Категорія 30