Справа № 666/4152/15-ц
21 вересня 2017 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:
головуючого-судді Прохоренко В.В.,
секретар Башинська Н.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Херсоні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та стягнення грошової компенсації,
У липні 2015 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому посилається на те, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 12.06.2001 року по 19.11.2012 року.
Під час шлюбу разом із відповідачем, за спільні кошти придбали майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, а саме: 10.08.202005 року за договором купівлі-продажу придбаний житловий будинок, що знаходиться за адресою: м. Херсон, с. Антонівка, пр. Торпедний, 2, житловою площею 20,9 кв.м, загальною 38,1 кв.м., який зареєстрований на імя ОСОБА_2; 02.10.2008 року був придбаний автомобіль Chevrolet Aveo SF69Y, реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрований в МРЕВ ДАІ за ОСОБА_2.
Позивач в судове засідання не зявилась, надала повноваження представнику.
Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимог підтримав, просив їх задовольнити з підстав зазначених в позові, надав згоду на ухвалення заочного рішення.
Відповідач у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку.
Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи перебування, зареєстрованому у встановленому законом порядку.
У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
За таких обставин, враховуючи згоду позивача на слухання справи у відсутність відповідача, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Згідно до ч.3 ст.368 ЦК України та ч.1ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.
Матеріалами справи підтверджено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 12.06.2001 року, рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 19.11.2012 року, шлюб між подружжям розірвано (а. с. 5).
Згідно договору купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_3 10 серпня 2005 року, був придбаний житловий будинок за адресою: м. Херсон, с. Антонівка, пр. Торпедний, 2, право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_2 (а. с. 6-11)
03.10.2008 року між ВАТ «БМ Банк» та ОСОБА_2 було укладено договір застави, в забезпечення вимог банку за кредитним договором № 27/11/031008 від 03.10.2008 року, відповідно до умов якого ОСОБА_2 передав в заставу автомобіль Chevrolet Aveo SF69Y, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить йому на праві власності на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ВТС № 044313, виданого МРЕВ ДАІ м. Херсон 02.10.2008 року (а. с. 14-15)
Згідно довідки Територіального сервісного центру 6541 Регіонального сервісного центру МВС в Херсонській області автомобіль Chevrolet Aveo SF69Y, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2008 року випуску, з 28.01.2016 року зареєстрований та постановлений на облік на імя ОСОБА_4В.(а.с.60).
Згідно довідок від ПАТ КБ «Приватбанк» та ВАТ «БМ Банк» заборгованості по кредитам погашені.
Відповідно до ч. 1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.
За ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Згідно вимог ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
За змістом наведених норм права набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності в разі не доведення існування обставин, передбачених ч.1 ст. 57 СК України, які відносять набуте під час шлюбу майно до особистої власності чоловіка або дружини (договір дарування, спадкування, придбання майна за особисті кошти).
Відповідно до розяснень, які містяться в пунктах 23,24 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.
Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо.
Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування.
Судом встановлено, що оформлена у договірному порядку домовленість між сторонами спору відсутня, тому при вирішенні спору суд керується положеннями чинного законодавства, виходячи із засад рівності часток подружжя у їхньому спільному майні.
Отже, системний аналіз вищезазначених норм матеріального права та встановлені судом обставини справи, дозволяють дійти висновку про те, що придбане подружжям за час шлюбу майно, а саме: житловий будинок за адресою: м. Херсон, с. Антонівка, пр. Торпедний, 2, та автомобіль Chevrolet Aveo SF69Y, реєстраційний номер НОМЕР_1, є обєктом права спільною сумісною власністю подружжя і частки майна дружини та чоловіка є рівними та підлягаю поділу між ним в натурі.
Разом із тим, враховуючи, що спірний житловий будинок є неподільним майном, а сторонами не вчинено дій, передбачених частиною пятою статті 71 СК України щодо попереднього внесення відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між сторонами відповідно до їх часток, тому суд вважає, що за кожним із подружжя слід визнати право власності на 1/2 частину житлового будинку за адресою: м. Херсон, с. Антонівка, пр.. Торпедний,2, а майно залишити у їх спільній частковій власності.
Враховуючи, що спірний автомобіль - є спільним майном подружжя, цінним майном, а відповідач розпорядився ним на власний розсуд без згоди позивача, тому вона має право на 1/2 частину грошової компенсації вартості спірного транспортного засобу в сумі 57 105 грн.
При визначенні грошової компенсації вартості спірного автомобіля суд приймає до уваги висновок № 397 від 12.04.2017 року судової автотоварознавчої експертизи, за якою середня ринкова вартість автомобіля на момент проведення експертизи складає 114210,00 грн.
Як розяснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 45 постанови № 10 від 17 жовтня 2014 року (із змінами і доповненнями від 25.09.2010 року) «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» Після закінчення розгляду справи витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи, підлягають розподілу судом на загальних підставах, визначених статтею 88 ЦПК. При цьому постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року № 590 "Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави" встановлено граничний розмір компенсації витрат, пов'язаних із проведенням судових експертиз.
Згідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Відповідно до ч. 5 ст. 86 ЦПК України Граничний розмір компенсації витрат, пов'язаних із проведенням судових експертиз, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 590 від 27.04.2006 року (зі змінами внесені постановою №127 від 27.02.2012року) «Про граничні розміри компенсації витрат, повязаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави»: - визначено, що граничний розмір за витрати пов'язані з проведенням судової експертизи, не можуть перевищувати нормативну вартість проведення відповідних видів судової експертизи у науково-дослідних установах Мін'юсту.
Позивачем було сплачено 634,32 грн. за проведення судової автотоварознавчої експертизи, що підтверджується актом № 397 від 12.04.2017 року ХВ ОНДІСЕ та квитанцією № 0.0.658817296.1 від 25.11.2016 року.
Враховуючи викладене вище, відповідно до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати, а саме сплачений судовий збір в розмірі 3654 грн. та витрати, повязані з проведенням експертизи в розмірі 634, 32 грн.
На підставі викладеного, ст. 368 ЦК України , ст.ст. 57, 60, 68-71 СК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 61, 86, 88, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд,
Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності за кожним по 1/2 частину житлового будинку № 2, по пр. Торпедному, в с. Антонівка м. Херсона.
Залишити житловий будинок № 2 по пр. Торпедному, в с. Антонівка м. Херсона у спільній частковій власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 3654 грн. та 634,32 грн. витрати, понесені за проведення судової експертизи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Херсонської області через Херсонський міський суд Херсонської області позивачем шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду, а відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на апеляційне оскарження.
Суддя В.В. Прохоренко