Справа № 639/6891/16-ц
Провадження № 2/639/269/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2017 року Жовтневий районний суд м. Харкова

У складі: головуючого - судді Труханович В.В.

за участю секретаря - Кричевської В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Харківської міської ради, 3-тя особа державний нотаріус 5-тої Харківської державної нотаріальної контори Абеленцева Галина Володимирівна про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовом та просив ухвалити рішення, на підставі якого визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилається на те, що він є сином ОСОБА_3 та ОСОБА_4

На підставі договору купівлі-продажу від 06.06.1980 року, ОСОБА_3. придбав будинок з надвірними будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1

Відповідно до рішення Жовтневого районного виконавчого комітету №175-10 від 01.10.1985 року «Про прийняття до експлуатації будинку літ. А-1 по АДРЕСА_1 після капітально-відновлювального ремонту» прийнято до експлуатації житловий будинок літ. А-1, жилою площею 59,60 кв.м, загальною площею 81,80 кв.м, а також гараж літ. «Ж».

За вищевказаною адресою постійно мешкали ОСОБА_3., ОСОБА_4, ОСОБА_1, які вели спільне господарство, сплачували комунальні послуги, здійснювали дрібний ремонт в домоволодінні.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_3.

Спадщину фактично прийняла його дружина ОСОБА_4.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла.

Після її смерті в домоволодіння по АДРЕСА_1 залишився проживати ОСОБА_1, який фактично прийняв спадщину від померлої.

Позивач вважає, що він як єдиний спадкоємець першої черги за законом після смерті матері має право на оформлення спадщини, а тому і звернувся до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5. заявлений позов підтримали, просили його задовольнити з підстав, які викладені у рішенні вище.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення позову ОСОБА_1 не заперечувала.

Представник відповідача Харківської міської ради в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся, про причину неявки суд не повідомив.

3-тя особа державний нотаріус 5-тої Харківської державної нотаріальної контори Абеленцева Г.В. в судове засідання не з'явилась, про день та час слухання справи повідомлялась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність.

Суд вважає можливим провести судовий розгляд та ухвалити рішення у відсутності сторін, що не з'явилися, на підставі наявних в матеріалах справи документів.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Вирішуючи справу по суті позовних вимог, суд виходив з положень ч. 1 і 3 ст. 60 Цивільно-процесуального кодексу України про обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доведенню підлягають обставини, які мають значення для прийняття рішення по справі і по яким у сторін і інших осіб, які приймають участь у справі, виникає спір.

Відповідно до вимог ст. 57 Цивільно-процесуального кодексу України доказами являються будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних у якості свідків, пояснень свідків, письмових доказів, речових доказів тощо.

Так, в судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 16 травня 1948 року перебували у зареєстрованому шлюбі. ( а.с. 8)

ІНФОРМАЦІЯ_3 у подружжя народився син, ОСОБА_1. ( а.с. 9)

На підставі договору купівлі-продажу від 06 червня 1980 року ОСОБА_3 придбав у власність будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1

Право власності на дане нерухоме майно зареєстровано у встановленому законом порядку. ( а.с. 10-11)

Відповідно до вимог ст. 22 КЗпШ України, який діяв на час виникнення правовідносин, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Рішення виконавчого комітету Жовтневої районної ради народних депутатів від 21.04.81 року за № 63-37, ОСОБА_3. дозволено провести капітально-відновлювальний ремонт будинку АДРЕСА_1 зі збільшення площі та дозволено побудувати гараж. Зобов'язано ОСОБА_3. після закінчення відновлювальних робіт проявити його районній комісії для прийняття до експлуатації. ( а.с. 12)

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 помер. (а.с. 13)

Пункт 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» зазначає, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Згідно до ст. 525 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), який діяв на час виникнення правовідносин, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Після смерті ОСОБА_3. відкрилася спадщина.

Стаття 524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) передбачає, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Як було встановлено судом, спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_3. залишилися його дружина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 та син - ОСОБА_1

Крім того, судом встановлено, що за життя, а саме 18.09.1990 року ОСОБА_3 склав заповіт, відповідно до якого на випадок його смерті робить таке розпорядження, що належний йому на праві власності жилий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 він заповідає своєму синові ОСОБА_1. ( а.с. 55)

Згідно ч.1 ст. 534 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), кожний громадян може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителя) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов'язкова частка). (стаття 535 ЦК УРСР в редакції 1963 року).

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Частина 2 ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 року) зазначає, що прийнятий спадок визнається таким, що належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини.

Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим день, вказаний в статті 21 цього Кодексу (ст. 525 ГК України в редакції 1963 року).

Згідно відповіді 5-тої ХДНК від 19.12.2016 року №3451/01-16, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3, що мешкав за адресою АДРЕСА_1 була заведена спадкова справа №293/1991 року. У матеріалах вищевказаної справи знаходяться:

- заява, зареєстрована в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за №525 від 13 червня 1991 року про прийняття спадщини за законом, від сина спадкодавця ОСОБА_1, який мешкав в АДРЕСА_2 гуртожиток;

- заява, зареєстрована в книзі реєстрації вхідної кореспонденції за №443 від 31 липня 1991 року, про прийняття спадщини за законом, від дружини спадкодавця - ОСОБА_4, яка мешкала в АДРЕСА_1;

- заява, зареєстрована в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за №20 від 10 січня 1992 року, з проханням видати свідоцтво про право власності як пережившій дружині на підставі ст. 22 КЗпШ УРСР від дружини спадкодавця ОСОБА_4 та з проханням видати свідоцтво про право на спадщину за законом від сина спадкодавця ОСОБА_1 на легковий автомобіль марки ИЖ -21251-021, двигун НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2, державний номерний знак НОМЕР_3;

- Свідоцтво про право власності від 10 січня 1992 року, за реєстровим № 4-84, видане пережившій дружині спадкодавця - ОСОБА_4 на половину легкового автомобіля марки ИЖ -21251-021, двигун НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2, державний номерний знак НОМЕР_3;

- Свідоцтво про право власності від 10 січня 1992 року, за реєстровим № 4-86, видане дружині спадкодавця - ОСОБА_4 та сину спадкодавця ОСОБА_1, на ? частку легкового автомобіля марки ИЖ -21251-021, двигун НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2, державний номерний знак НОМЕР_3. ( а.с. 57-62)

Отже, після смерті ОСОБА_3. його спадкоємці ОСОБА_4 (дружина) та ОСОБА_1 (син - позивач у справі) спадщину прийняли у встановленому законом порядку.

Однак, при цьому, а ні ОСОБА_4, а ні ОСОБА_1 не отримали в нотаріальній конторі свідоцтво про право власності на будинок, що розташований за адресою АДРЕСА_1, який за життя належав ОСОБА_3.

Відповідно до ст. 560 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину.

В пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд, даючи оцінку вищезазначеному приходить до висновку, що права позивача ОСОБА_1 щодо оформлення права власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті його батька ОСОБА_3. не ким не порушені, а отже судовому захисту не потребують, у зв'язку з чим, суд вважає необхідним у задоволені позову про визнання за ним права власності на частину будинку в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3. відмовити.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4. ( а.с. 14)

Зі смертю останньої відкрилася спадщина, у тому числі і у вигляді частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. (ст. 1220 ЦК України)

Спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_4 є її син ОСОБА_1.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. (ч.1 ст.1269 ЦК України)

Як вбачається з довідки КП «Жилкомсервіс» дільниця №43 від 09.06.2015 року, ОСОБА_1 не зареєстрований, але проживає за адресою АДРЕСА_2

В судовому засіданні було встановлено, що на час відкриття спадщини після померлої ОСОБА_4, позивач ОСОБА_1 був зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 (гуртожиток), звідки був знятий з реєстрації 16.02.2010 року, тобто після смерті спадкодавця ОСОБА_4

Отже, відповідно до вимог ч.1 ст. 1269 ЦК України, ОСОБА_1 необхідно було подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Згідно відповіді 5-тої ХДНК від 19.12.2016 року №3451/01-16, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4, яка мешкала за адресою: АДРЕСА_1 згідно алфавітних книг обліку спадкових справ і книг обліку та реєстрації спадкових справ 5-тої ХДНК, заяви про прийняття та про відмову від прийняття спадщини не подавалися, спадкова справа не заводилася. ( а.с. 57)

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв спадщину. (ч.1 ст.1272 ЦК України)

Отже, ОСОБА_1 вважається таким, що не прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення

додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК (435-15). Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом.

Даючи оцінку вищезазначену, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 та визнання за ним права власності на домоволодіння, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7,10,11,57-60,88,209-212 ЦПК України, ст.ст. 525, 529, 548, 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, ст.ст.1261, 168, 1270 ЦК України, постановою Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування, суд

ВИРІШИВ :

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Харківської міської ради, 3-тя особа державний нотаріус 5-тої Харківської державної нотаріальної контори Абеленцева Галина Володимирівна про визнання права власності в порядку спадкування за законом - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні у той же строк з дня одержання його копії.

Суддя В.В. Труханович