Справа № 0616/2795/12
провадження № 4-с/0285/4/17
У Х В А Л А

І М Е Н ЕМ У К Р А Ї Н И

06.02.2017 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Помогаєва А.В., за участі секретаря судового засідання Музика Н.Ю., зацікавленої особи та представника скаржника - ОСОБА_1, представника ПАТ КБ "Приватбанк" - ОСОБА_2, представника державного виконавця Кулик О.Б та представника Новоград-Волинського міськрайонного ВДВС - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_4 на бездіяльність посадових осіб Новоград-Волинського ВДВС, заінтересовані особи - ОСОБА_1, Новоград-Волинський міськрайонний ВДВС, ПАТ КБ "Приватбанк", державний виконавець Новоград-Волинського міськрайонного ВДВС - ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

02.12.2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду з вищезазначеною скаргою, в якій просила зобовязати Новоград-Волинський міськрайонний ВДВС зняти арешт з майна та заборону на його відчуження, що накладено постановою від 22.12.2015 року ВП №49425608 при примусовому виконанні виконавчого листа №0616/2795 від 01.04.2013 року, виданого Новоград-Волинським міськрайонним судом.

В обґрунтування скарги посилалась на те, що на виконанні у Новоград-Волинському ВДВС перебував виконавчий лист №0616/2795 від 01.04.2013 року про стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_1 в солідарному порядку 13814,56 грн. Виконавче провадження завершено 26.04.2016 року з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Але арешт майна скасовано не було. На звернення ОСОБА_4 про скасування арешту отримано відмову. Вважає, що арешт має бути знятий, оскільки підстави для його продовження відсутні.

В судовому засіданні представник ОСОБА_4 (вона ж солідарний боржник) ОСОБА_1 скаргу просила задовольнити. Крім підстав, зазначених у скарзі, посилалась на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду від 09.06.2015 року по справі №285/602/15-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4 і ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, яким у задоволенні позову відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 12.04.2016 року відмовлено у задоволенні апеляційної скарги позивача, зазначене рішення залишено без змін.

Представник заінтересованих осіб: головного державного виконавця Новоград-Волинського міськрайонного ВДВС ОСОБА_5 і Новоград-Волинського міськрайонного ВДВС, - ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечувала, посилаючись на невідповідність скарги вимогам п. 7 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження», а зміст вимоги скарги є неналежним способом захисту прав сторони виконавчого провадження, оскільки правові підстави для зобовязання відділу ДВС зняти арешт відсутні. Крім того, пояснила на наступне.

Виконавчий лист №0616/2795 від 01.04.2013 року про стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_1 в солідарному порядку 13814,56 грн. на користь ПАТ КБ «Приватбанк» неодноразово надходив на виконання.

Вперше виконавче провадження було відкрито 09.10.2013 року.

23.12.2014 року винесено постанову державного виконавця про стягнення виконавчого збору в сумі 1381,46 грн.

Виконавчий документ повертався стягувачу без виконання.

Матеріали виконавчого провадження знищено за давністю зберігання

Постановою старшого державного виконавця ВДВС Новоград-Волинського управління юстиції ОСОБА_6 від 24.11.2015 року відкрито виконавче провадження ВП №49425608 з виконання виконавчого листа №0616/2795 від 01.04.2013 року про стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_1 в солідарному порядку 13814,56 грн. на користь ПАТ КБ «Приватбанк».

Постановою старшого державного виконавця Марчук К.С. від 22.12.2015 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, накладено арешт на все майно боржника. Постанову направлено на виконання в реєструючи органи.

26.04.2016 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», у звязку з відсутністю майна і доходів у боржника.

На теперішній час старший державний виконавець Марчук К.С. звільнена з посади.

Постанова про арешт майна боржника не була скасована, оскільки боржником не було сплачено виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій, що відповідає нормам ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на той час).

03.10.2016 року виконавчий лист повторно надійшов на виконання і за ним державним виконавцем Кулик О.Б. було відкрито виконавче провадження №52478185, яке перебуває на виконанні до теперішнього часу.

Передбачені ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» (в новій редакції) підстави для зняття арешту на теперішній час відсутні.

Представник стягувача ПАТ КБ «ПриватБанк» у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував. Посилався на те, що виконання рішення суду на підставі виконавчого листа №0616/2795 від 01.04.2013 року про стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_1 в солідарному порядку 13814,56 грн. на користь ПАТ КБ «Приватбанк» до теперішнього часу не завершено. Надане представником скаржника рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду від 09.06.2015 року по справі №285/602/15-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4 і ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, яким у задоволенні позову відмовлено, не стосується заборгованості, яка була стягнута рішенням суду раніше.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Новоград-Волинським міськрайонним судом видано виконавчий лист №0616/2795 від 01.04.2013 року про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_7 в солідарному порядку на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 13814,56 грн. (а.с. 56)

Надана суду копія виконавчого листа містить дві відмітки про його повернення стягувачу на підставі п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» 23.12.2014 року та 26.04.2016 року.

Боржник оскаржує постанову державного виконавця від 22.12.2015 року ВП №49425608 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, посилаючись на факт завершення виконавчого провадження згідно постанови від 26.04.2016 року про повернення виконавчого документа стягувачу (а.с. 20).

Відповідно до п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року N 606-XIV (в редакції що діяла на момент завершення виконавчого провадження №49425608) виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче

провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто

стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону. (ч. 5 ст. 47 вищезазначеного Закону).

Наслідки завершення виконавчого провадження визначені ст. 50 того ж Закону, яка передбачала, що арешт, накладений на майно боржника, знімається у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій).

Державним виконавцем ВДВС Новоград-Волинського МУЮ винесено постанову від 23.12.2014 року про стягнення виконавчого збору в сумі 1381,46 грн. з боржника ОСОБА_7 ОСОБА_4 (а.с. 53)

Відповідно до частин 3, 4 статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року N 606-XIV визначено, що постанова про стягнення виконавчого збору виноситься під час першого надходження виконавчого документа державному виконавцю. Під час наступних предявлень до виконання виконавчого документа державному виконавцеві виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання. Розмір фактично стягнутого з боржника виконавчого збору державний виконавець зазначає у виконавчому документі.

В судовому засіданні сторони визнали, що виконавчий збір не було сплачено.

За таких обставин, державний виконавець не мав підстав для зняття арешту одночасно з поверненням виконавчого документа стягувачу.

03.10.2016 року вищезазначений виконавчий документ повторно предявлено до виконання і постановою старшого державного виконавця Новоград-Волинського міськрайонного ВДВС ОСОБА_5 від 03.10.2016 року відкрито виконавче провадження №52478185, яке до теперішнього часу не завершено.

Підстави для зняття виконавцем арешту на теперішній час визначено статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII. Скаржником не надано суду належних доказів на підтвердження існування будь-якої з підстав, передбачених Законом.

Суд не бере до уваги посилання представника скаржника на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду від 09.06.2015 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 12.04.2016 року по справі №285/602/15-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4 і ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, якими у задоволенні позову відмовлено, оскільки зазначена справа не стосується виконання виконавчого листа №0616/2795 від 01.04.2013 року про стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_1 в солідарному порядку 13814,56 грн. на користь ПАТ КБ «ПриватБанк».

Субєктивна думка боржників про відсутність заборгованості перед стягувачем є помилковою, оскільки ґрунтується на висновках судів про відмову у задоволені нового позову. Разом з тим, судом не приймалось нове рішення щодо обовязку зі сплати раніше стягнутої заборгованості. Докази її погашення відсутні.

Зняття або скасування раніше накладеного арешту може призвести до порушення прав стягувача у виконавчому провадженні.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що подана скарга є необґрунтованою та відмовляє у її задоволенні.

Керуючись ст. ст. 383-387 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги відмовити повністю.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом 5 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 10.02.2017 року

Суддя А.В. Помогаєв