Справа № 355/319/16-ц Головуючий у І інстанції Єременко В. М.
Провадження № 22-ц/780/248/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 46 25.01.2017
УХВАЛА

Іменем України

25 січня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Кулішенка Ю.М.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагєєва В.О.,

за участю секретаря: Волинець Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Баришівського районного суду Київської області від 20 вересня 2016 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Садового товариства «Троянда» про визнання недійсною довідки СТ «Троянда» №9 від 13.09.2015 року, договору купівлі-продажу земельної ділянки від 24.10.2015 року та визнання права власності на земельну ділянку,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2015 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що він є власником земельної ділянки №406 загальною площею 0,0503 га з кадастровим номером :13:057:0406, яка розташована на території Морозівської сільської ради Баришівського району Київської області (с. Морозівка, садівницьке товариство «Троянда»). Відповідачем повністю зайнята належна ОСОБА_3 земельна ділянка, на ній зведені частина будівлі кам'яної не житлової, гараж, сарай, теплиця, огорожа.

Позивач вважає, що земельна ділянка підлягає звільненню та приведенню її за рахунок відповідача до стану, придатного для використання за цільовим призначенням: садівництво та городництво. Зазначає, що внаслідок протиправних дій відповідача йому завдана моральна шкода, що призвело до моральних, душевних страждань, негативних емоцій та переживань з приводу незаконного заволодіння його майном та неможливістю нормального користування ним, викликами в поліцію, поясненнями та доказуваннями своєї правоти, порушення звичного способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації. Розмір моральної шкоди оцінював в 5 000 грн.

25.05.2016 року судом цивільна справа №355/319/16ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою обєднана в одне провадження з цивільною справою за №355/520/16ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Садового товариства «Троянда» про визнання недійсною довідки СТ «Троянда» №9 від 13.09.2015 року, договору купівлі-продажу земельної ділянки від 24.10.2015 року та визнання права власності на земельну ділянку.

В зустрічній позовній заяві ОСОБА_2 вказує що належна йому на даний час на праві власності земельна ділянка межує з земельною ділянкою якою користувалась ОСОБА_4 Стовпчик огорожі земельної ділянки ОСОБА_4 був розташований таким чином, що ускладнював заїзд автомобілем на належну йому земельну ділянку. В 2000 році він попросив у ОСОБА_4 уступити йому частину земельної ділянки та запропонував ОСОБА_4 аналогічну за розміром ділянку в іншому місці за рахунок його земельної ділянки. ОСОБА_4 відмовилась та сказала, що має намір взагалі продати земельну ділянку. В листопаді 2001 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 домовились вчинити купівлю-продаж спірної земельної ділянки за 900 доларів США. В той день він передав в рахунок оплати ОСОБА_4 400 доларів США. Решту коштів домовились передати в день нотаріального посвідчення договору. Про купівлю-продаж земельної ділянки повідомили правління садового товариства, будь - яке будівництво ОСОБА_2 здійснював з дозволу ОСОБА_4 В подальшому ОСОБА_4 ухилилась від нотаріального оформлення договору купівлі - продажу.

Позивач по зустрічному позову ОСОБА_2 просив суд визнати недійсними довідку СТ «Троянда» № 9 від 13.09.2015 року, договір купівлі-продажу земельної ділянки від 24.10.2015 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3. визнати дійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, що знаходиться на території Морозівської сільської ради Баришівського району Київської області, село Морозівка садівницьке товариство «Троянда», ділянка №406 Баришівського району Київської області, кадастровий №:13:057:0406 між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 та визнати право власності на земельну ділянку за ОСОБА_2.

Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 20 вересня 2016 року первісний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою задовольнити частково.

Зобов`язано ОСОБА_2 за власний рахунок усунути перешкоди ОСОБА_3 в користуванні земельною ділянкою №406 загальною площею 0.0503 га з кадастровим номером :13:057:0406, яка належить на праві власності ОСОБА_3 та розташована на території Морозівської сільської ради Баришівського району Київської області: село Морозівка садівницьке товариство «Троянда» шляхом знесення самочинно збудованих частини будівлі кам»яної, гаражу, сараю, теплиці та огорожі.

Стягнуно із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 спричинену моральну шкоді в сумі 2000 (дві) тисячі гривень.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В решті заявлених по первісному позову ОСОБА_3 позовних вимог відмовлено.

В задоволені позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права та ухвалити нове рішення про відмовлу в задоволені позовних вимог ОСОБА_3

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав:

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, що були досліджені в судовому засіданні.

Вирішуючи вказаний спір та задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_2 чинить перешкоди ОСОБА_3 в володінні та користуванні власністю і такі перешкоди підлягають усуненню шляхом знесення самочинно збудованих частин камяної будівлі, гаражу сараю, теплиці та огорожі.

З вказаним висновком погоджується колегія суддів з наступних підств:

Судом встановлено, що 24 жовтня 2015 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі продажу земельної ділянки, що знаходиться у СТ «Троянда» с. Морозівка ( а.с. 11-12).

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними.

Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно Технічного звіту від 04.03.2016 року щодо кадастрової геодезичної зйомки та визначення меж земельної ділянки на місцевості було встановлено фактичне розташування будівель, споруд та огорожі відносно до межі земельної ділянки за даними ДЗК. В камеральних умовах визначено, що фактичні огорожі суміщені стосовно меж земельних ділянок за даними Державного земельного кадастру. Зроблено висновок про те, що площа земельної ділянки №406 фактично в повному обсязі зайнята сусідньою ділянкою, розташованою на території земель не наданих у власність між приватизованими ділянками №408 та №405.

Площа фактично займана прилеглою ділянкою за рахунок території ділянки №406 складає 0,049695 га. Площа земельної ділянки ОСОБА_3 складає 0,0503 га.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позов заявлений правомірно, оскільки позивач, як власник земельної ділянки, має право вимагати від ОСОБА_2 усунення перешкод в користуванні належною йому земельною ділянкою шляхом знесення самочинно збудованих частини будівлі камяної, гаражу, сараю, теплиці та огорожі.

Вирішуючи зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 та відмовляючи в задоволені позову суд першої інстанції правильно виходив із недоведеності його вимог.

Посилання апелянта на те, що позивачем ОСОБА_3 не доведно заподіяння йому моральної шкоди безпідставні

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача відшкодування за спричинену моральну шкоду, визначаючи розмір шкоди суд першої інстанції виходив із розумності та справедливості, інші обставини, які характеризують відповідача, враховуючи глибину душевних та моральних страждань позивача та прийшов до правильного висновку про стягнення з ОСОБА_2 компенсації за моральну шкоду в розмірі 2000 грн.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Докази та обставини, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Баришівського районного суду Київської області від 20 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: