АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 621/666/17ц Головуючий 1 інстанції Овдієнко В.В.
Провадження № 22ц/790/4023/17 Доповідач: Коваленко І.П.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 серпня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Коваленко І.П

суддів Овсяннікової А.І., Сащенко І.С.

при секретарі Дмитренко А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою Управління соціального захисту населення Зміївської районної державної адміністрації Харківської області на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 11 травня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Зміївської районної державної адміністрації Харківської області про встановлення факту, що має юридичне значення, третя особа Департамент з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації,-

В С Т А Н О В И Л А :
У березні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Зміївської районної державної адміністрації Харківської області про встановлення факту, що має юридичне значення, третя особа Департамент з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилалась на те, що вона є учасником ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи І категорії, інвалідом 2 групи. З 26 вересня 1986 року по 11 жовтня 1986 року вона була направлена безпосередньо до УРСу Чорнобильської АЕС. В 2001 році стан її здоров`я погіршився, вона звернулася до лікарів, які встановили наявність в неї цілої низки захворювань пов`язаних з виконанням роботи з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. В Україні з 1993 року діє Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22 жовтня 1993 року, який визнав військовослужбовців, цивільних, яких через військкомати направляли до зони лиха, інвалідами війни. Одночасно стаття 7 цього Закону визначила, що до інвалідів війни належать особи з числа працівників, які стали інвалідами внаслідок каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини. Виник спір щодо тлумачення змісту цієї статті, який був вирішений Верховною Радою України в 2004 році шляхом внесення змін до Закону, якими були прирівняні до інвалідів війни всі ліквідатори, залучені до формувань Цивільної оборони. Таким чином, вона з моменту отримання відповідачем довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності внаслідок виконання робот з ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС має статус інваліда війни та повинна отримати відповідне посвідчення. Проте, їй було відмовлено Управлінням праці та соціального захисту населення Зміївської районної державної адміністрації Харківської області у виданні такого посвідчення, рекомендовано надати довідку невідомої форми про зарахування до формувань цивільної оборони.
У зв`язку з цим, просила суд встановити факт того, що на неї поширюється статус інваліда війни.
Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 11 травня 2017 року позов задоволено, встановлено факт того, що на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інваліда ЧАЕС 2 групи, ліквідатора аварії на ЧАЕС 1986 року, поширюється статус інваліда війни.

В апеляційній скарзі Управління праці та соціального захисту населення Зміївської районної державної адміністрації Харківської області ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції, просили розглянути справу у відсутності представника апелянта.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на незаконність, необґрунтованість рішення, ухваленого з порушенням вимог матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду фактичним обставинам по справі.

В судове засідання апеляційної інстанції сторони не з`явились, повідомлялись про час та місце розгляду справи належним чином. ОСОБА_1 надала до суду заперечення на апеляційну скаргу, просила судовий розгляд проводити у її відсутності через тяжкий стан її здоров`я. Управління праці та соціального захисту населення Зміївської районної державної адміністрації Харківської області в апеляційній скарзі також зазначили про розгляд справи у відсутності представника апелянта.
Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає можливим розглядати справу у відсутності сторін.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Проте, з таким висновком суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до приписів ст.256 ЦПК України судам підвідомчі справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пленумом Верховного Суду України у п. 1 Постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Зміївської районної державної адміністрації Харківської області про встановлення факту, що має юридичне значення, третя особа Департамент з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації.

Острась Р.І. встановлена ІІ група інвалідності внаслідок професійного захворювання, викликаного аварією на ЧАЕС, встановлено статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи (а.с.3).

Для отримання посвідчення «інваліда війни» позивачка звернулася до Управління праці та соціального захисту населення Зміївської районної державної адміністрації Харківської області, однак посвідчення «інваліда війни» їй не видано, роз`яснено порядок набуття статусу інваліда війни і видачі відповідного посвідчення та зазначено, що для його отримання необхідно звернутися до Центру адміністративних послуг, створеного при районній державній адміністрації (а.с.5).

Зі змісту позовних вимог ОСОБА_1 вбачається, що вона фактично просила встановити їй статус інваліда війни та видати відповідне посвідчення на підставі встановленого статусу громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи та посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Однак, в даному випадку законодавством визначено інший порядок підтвердження факту участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в певний період для отримання відповідного статусу.

Відповідно до п. 10 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженому постановою Кабінету міністрів України № 51 від 20 січня 1997 року (з відповідними змінами), учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС посвідчення видаються на підставі одного з таких документів: посвідчення про відрядження в зону відчуження; військового квитка і довідки командира військової частини або архіву про участь у ліквідації наслідків аварії у зоні відчуження; довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження (із зазначенням кількості днів і населеного пункту). Зокрема особам, які працювали з моменту аварії до 01 липня 1986 року не менше 14 календарних днів або не менше трьох місяців протягом 1986 - 1987 років за межами зони відчуження на роботах з особливо шкідливими умовами праці (за радіаційним фактором), пов`язаними з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, що виконувалися за урядовими завданнями, - на підставі довідки встановленого зразка (додаток № 1).

Такої підстави для видачі посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, як рішення суду про встановлення факту роботи у зоні відчуження в певний період, указаним Порядком не передбачено.

Крім того, відповідно до п.12 вказаного Порядку спірні питання щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, розглядаються комісіями при Київській і Житомирській облдержадміністраціях на підставі відповідних письмових підтверджень, виданих керівниками підприємств, організацій та установ, які направляли цих осіб на роботу до зони відчуження, або керівниками місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування за місцем виконання робіт.

Тобто, законом визначено інший порядок, який дає змогу особі підтвердити факт участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, в тому числі підтвердити факт роботи в певний період чи час.

У разі незгоди з рішенням вказаної комісії, громадянин має право звернутись до суду.

Аналогічні роз`яснення містить п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», згідно якого не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів належності до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Відмова відповідно органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду у встановленому порядку.

Зазначені вище порушення, які допустив суд першої інстанції, призвели до неправильного вирішення заяви.

Відповідно до ч.1 ст. 310 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі з підстав, визначених ст.205 ЦПК України.

За положеннями п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ст.303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, яке є обов`язковою підставою для скасування судового рішення.

Оскільки судом встановлено, що законом визначено інший порядок, який дає змогу особі підтвердити факт своєї участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, то дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 303, 304, п.4 ч.1 ст.307, ст. 310, ст.313, п.3 ч.1.ст.314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України судова колегія,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Зміївської районної державної адміністрації Харківської області - задовольнити частково.

Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 11 травня 2017 року скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Зміївської районної державної адміністрації Харківської області про встановлення факту, що має юридичне значення, третя особа Департамент з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -
Судді