Справа № 731/477/16-ц Провадження № 22-ц/795/798/2017 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції -Моцьор О. В. Доповідач - Скрипка А. А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2017 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіСкрипки А.А.
суддів:Лакізи Г.П., Харечко Л.К.
при секретарі:Халимон Т.Ю., Покладі Д.В.
за участю:ОСОБА_6, представника ОСОБА_7, ОСОБА_6 - адвоката Хатишева В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_7, ОСОБА_6 на рішення Варвинського районного суду Чернігівської області від 01 березня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_10, ОСОБА_7, ОСОБА_6 про витребування майна із чужого незаконного володіння,

в с т а н о в и в:

Рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області від 01.03.2017 року позовні вимоги ОСОБА_9 задоволено частково. Суд зобов'язав ОСОБА_7, ОСОБА_6 передати ОСОБА_9 належний йому на праві приватної власності автомобіль марки FORD TRANSIT, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі (кузова) НОМЕР_3. У задоволенні іншої частини позовних вимог судом відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7, ОСОБА_6 просять скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_9 до ОСОБА_7 та ОСОБА_6 про витребування майна із чужого незаконного володіння. Доводи апеляційної скарги зазначають, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, його висновки не відповідають вимогам закону. ОСОБА_7, ОСОБА_6 вказують, що при вирішенні даного спору по суті суд першої інстанції не взяв до уваги тих обставин, що спірний автомобіль їм було передано від ОСОБА_9 на підставі довіреності, з правом розпорядження автомобілем на свій розсуд. Доводи апеляційної скарги зазначають, що ОСОБА_6 20.01.2015 року розпорядився спірним автомобілем на свій розсуд, передавши його згідно розписки у користування ОСОБА_11 Доводи апеляційної скарги стверджують, що суд першої інстанції за даних обставин необґрунтовано не прийняв до уваги положення ч.3 статті 249 ЦК України. ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у апеляційній скарзі вказують, що вперше про скасування довіреності, яка була видана їм позивачем, вони дізналися при розгляді 12.02.2015 року Ічнянським судом Чернігівської області цивільної справи за позовом ОСОБА_10, при цьому позивач не повідомляв їх про скасування зазначеної довіреності. Доводи апеляційної скарги також зазначають, що суд першої інстанції необґрунтовано не прийняв до уваги ті обставини, що оцінка спірного автомобіля без його наявності є недійсною. ОСОБА_7, ОСОБА_6 не погоджуються з висновком суду першої інстанції відносно того, що спірний автомобіль на даний час знаходиться у них, при цьому вказуючи, що суд першої інстанції необґрунтовано прийняв до уваги дані ПП''Експерт'' щодо ринкової вартості спірного транспортного засобу, яка відповідно до даних ПП''Екперт'', становить 82 644 грн. ОСОБА_7, ОСОБА_6 не погоджуються із визначеною оцінювачем ринковою вартістю спірного транспортного засобу, оскільки вказана оцінка автомобіля проведена без наявності транспортного засобу, що є порушенням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів від 24.11.2003 року №142/5/2092, розділ V.Технічний огляд КТЗ. За даних обставин доводи апеляційної скарги зазначають, що лист приватного підприємства ''Експерт'' від 08.11.2016 року є неналежним доказом по справі. Доводи апеляційної скарги вказують,що суд першої інстанції при вирішенні даного спору по суті безпідставно застосував положення статей: 321, 387, 1213 ЦК України. ОСОБА_7, ОСОБА_6 зазначають у доводах апеляційної скарги, що за їх відповідною заявою до ЄРДР внесено дані кримінального провадження № 0000 073 від 17.03.2015 року, яке перебуває у слідчому відділі Корюківського відділу поліції щодо заподіяння шкоди шляхом обману ОСОБА_9, ОСОБА_10 при передачі автомобіля ОСОБА_7 та ОСОБА_6 Доводи апеляційної скарги стверджують, що суд першої інстанції необґрунтовано прийняв до уваги показання допитаного судом у якості свідка ОСОБА_10, відповідно до яких спірний автомобіль знаходиться у ОСОБА_7 та ОСОБА_6

Відповідно до приписів ч.1 статті 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

У запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_9 просить відхилити апеляційну скаргу у зв'язку з її необґрунтованістю та залишити без змін оскаржуване рішення суду першої інстанції від 01.03.2017 року, ухвалене судом з додержанням норм матеріального права.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_7, ОСОБА_6 (в судове засідання 31.07.2017 року), належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду даної справи (а.с.185, 197, 198, 199, 205), не з'явились. Відповідно до приписів ч.2 статті 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду даної справи, дослідивши матеріали справи, матеріали цивільної справи №731/219/16-ц (Варвинський районний суд Чернігівської області) за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_10, ОСОБА_7 про витребування майна із чужого незаконного володіння, матеріали цивільної справи №747/401/15-ц (Талалаївський районний суд Чернігівської області) за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_9 про визнання права власності на автомобіль, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд на підставі приписів статті 308 ЦПК України приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції від 01.03.2017 року, - залишенню без змін, з наступних підстав.

Відповідно до п.6 ч.1 статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що 12.08.2010 року ОСОБА_9 уповноважив ОСОБА_10 розпоряджатися (продати, обміняти, здати в оренду) належним йому автомобілем марки Ford Transit, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі (кузова) НОМЕР_3, зареєстрованим за власником ОСОБА_9 14.11.2008 року, що підтверджується довіреністю, посвідченою приватним нотаріусом Менського районного нотаріального округу Новик В.П. (а.с.111).

12.02.2014 року ОСОБА_9 уповноважив ОСОБА_7 та ОСОБА_6 самостійно, незалежно один від одного, розпоряджатись (продати, обміняти, здати в оренду, укласти договір позички) належним йому автомобілем марки Ford Transit, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі (кузова) НОМЕР_3, зареєстрованим за власником ОСОБА_9 14.11.2008 року, що підтверджується довіреністю, посвідченою приватним нотаріусом Корюківського районного нотаріального округу Дремлюгою Р.М. (а.с.112).

13.03.2014 року ОСОБА_9 подав приватному нотаріусу Корюківського районного нотаріального округу Дремлюзі Р.М. заяву про скасування вищезазначеної довіреності від 12.02.2014 року на ім'я ОСОБА_7, ОСОБА_6 (а.с.80). Згідно Витягу №26447691 про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей, дата видачі: 13.03.2014 рік (а.с.81), до Єдиного реєстру довіреностей внесено реєстраційний запис, параметрами якого є: реєстраційний номер довіреності: 40671092, тип реєстрації: припинення дії довіреності, відомості про документ - підставу припинення дії довіреності: заява.

18.02.2015 року ОСОБА_9 видав довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Корюківського районного нотаріального округу Дремлюгою Р.М., якою уповноважив ОСОБА_10 та ОСОБА_15 розпоряджатися на свій розсуд автомобілем марки Ford Transit, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі (кузова) НОМЕР_3, дата першої реєстрації - 14.11.2008 року, реєстрація в Центрі ДАІ 7402 - 17.02. 2015 року (а.с. 4).

Рішенням Талалаївського районного суду Чернігівської області від 18.04.2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 25.05.2016 року (а.с.117-126), відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 до ОСОБА_9 про визнання права власності на вищевказаний автомобіль.

Згідно повідомлення Регіонального сервісного центру в Чернігівській області МВС України від 25.07.2017 року на запит апеляційного суду (а.с. 214,215), автомобіль FORD TRANSIT, 1997 року випуску, кузов НОМЕР_3 з 02.07.2003 року був зареєстрований за ОСОБА_9 Власник транспортного засобу не змінювався.

Приймаючи до уваги встановлені судом фактичні обставини справи, норми матеріального права, які регламентують спірні правовідносини, а також роз'яснення п.5, п.19 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року ''Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав'', суд першої інстанції прийшов до висновку про необхідність задоволення позову ОСОБА_9 в частині заявлених позовних вимог до ОСОБА_7, ОСОБА_6 про витребування майна із чужого незаконного володіння.

При цьому суд першої інстанції виходив із тих обставин, що автомобіль марки Ford Transit, реєстраційний номер НОМЕР_1, знаходиться у ОСОБА_7 та ОСОБА_6, які володіють вказаним автомобілем без відповідної правової підстави, оскільки довіреність на їх ім'я скасована, згідно заяви позивача від 13.03.2014 року (а.с.80,81). Також судом першої інстанції взято до уваги ту обставину, що рішенням Талалаївського районного суду Чернігівської області від 18.04.2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 25.05.2016 року (а.с.117-126), відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 до ОСОБА_9 про визнання права власності на вищевказаний автомобіль.

Стосовно вимог заявленого позову до ОСОБА_10, то суд першої інстанції зазначив у рішенні від 01.03.2017 року, що у вказаній частині позовних вимог ОСОБА_9 необхідно відмовити, оскільки судом встановлено, що фактично спірний автомобіль у ОСОБА_10 не перебуває.

Доводи апеляційної скарги щодо невідповідності висновку суду першої інстанції про задоволення вимог заявленого позову до ОСОБА_7, ОСОБА_6 про витребування майна із чужого незаконного володіння, фактичним обставинам справи та нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції у вказаній частині, оскільки зазначені доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

Доводи апеляційної скарги зазначають, що у задоволенні вимог заявленого позову до ОСОБА_7, ОСОБА_6 про витребування майна із чужого незаконного володіння необхідно відмовити, оскільки ОСОБА_7, ОСОБА_6 лише 12.02.2015 року дізналися про скасування 13.03.2014 року позивачем довіреності, виданої ОСОБА_9 12.02.2014 року, і якою позивач уповноважив ОСОБА_7 та ОСОБА_6 самостійно, незалежно один від одного, розпоряджатись (продати, обміняти, здати в оренду, укласти договір позички) належним йому автомобілем марки Ford Transit, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі (кузова) НОМЕР_3. При цьому, як вбачається з матеріалів справи (а.с.179), згідно розписки від 20.01.2015 року (а.с.179), ОСОБА_11 взяв у ОСОБА_6 спірний автомобіль у користування, і зобов'язується повернути даний автомобіль за минуванням потреби, тобто, як стверджують доводи апеляційної скарги, ОСОБА_6 розпорядився спірним автомобілем, і на час розгляду справи спірний автомобіль у ОСОБА_7, у ОСОБА_6 відсутній.

Апеляційний суд вважає, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_9 до ОСОБА_7, ОСОБА_6 про витребування майна із чужого незаконного володіння, з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 13.03.2014 року ОСОБА_9 подав приватному нотаріусу Корюківського районного нотаріального округу Дремлюзі Р.М. заяву про скасування довіреності від 12.02.2014 року на ім'я ОСОБА_7, ОСОБА_6 (а.с.80). Згідно Витягу №26447691 про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей, дата видачі: 13.03.2014 рік (а.с.81), до Єдиного реєстру довіреностей внесено реєстраційний запис, параметрами якого є: реєстраційний номер довіреності: 40671092, тип реєстрації: припинення дії довіреності, відомості про документ - підставу припинення дії довіреності: заява. Згідно розписки від 20.01.2015 року, вчиненій у простій письмовій формі (а.с.179), ОСОБА_11 взяв у ОСОБА_6 спірний автомобіль у користування, і зобов'язується повернути даний автомобіль за минуванням потреби. Відповідно до приписів ч.4 статті 828 ЦК України, яка регламентує форму договору позички, договір позички (безоплатного користування) транспортного засобу (крім наземних самохідних транспортних засобів), в якому хоча б однією стороною є фізична особа, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Оскільки в матеріалах справи відсутній договір позички транспортного засобу, укладений у письмовій формі і нотаріально посвідчений, як цього вимагають приписи вищезазначеної норми закону, твердження апеляційної скарги відносно того, що у правовому сенсі належним чином відбулось розпорядження ОСОБА_6 спірним автомобілем, є необґрунтованими та такими, що не можуть бути підставою для відмови у задоволенні вимог позову до ОСОБА_7, ОСОБА_6 про витребування майна із чужого незаконного володіння. Таким чином, ОСОБА_7, ОСОБА_6 в ході судового розгляду даної справи не представлено суду належних та допустимих у розумінні статей: 58,59 ЦПК України доказів щодо правомірності розпорядження ними спірним автомобілем.

У зв'язку з вищенаведеними обставинами, є також безпідставними доводи апеляційної скарги відносно того, що спірний автомобіль не знаходиться у ОСОБА_7 та ОСОБА_6, оскільки ОСОБА_6 ним розпорядився відповідно до розписки від 20.01.2015 року (а.с.179). Вказані твердження апеляційної скарги, всупереч приписам статті 60 ЦПК України, яка регламентує обов'язки доказування і подання доказів, не підтверджені належними та допустимими в розумінні статей: 58,59 ЦПК України доказами по справі. Відповідно до приписів ч.1, ч.4 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_7, ОСОБА_6 не погоджуються з висновком оцінювача приватного підприємства ''Експерт'' від 08.11.2016 року (а.с.6), відповідно до якого середньоринкова вартість спірного автомобіля на дату оцінки становить 82 644 грн., при цьому зазначають, що суд першої інстанції помилково поклав в основу рішення вказану вартість спірного автомобіля. Апеляційний суд вважає, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для відмови у задоволенні вимог заявленого позову до ОСОБА_7, ОСОБА_6, оскільки як вбачається з оскаржуваного рішення суду першої інстанції, вказаний висновок не є підставою для часткового задоволення судом першої інстанції вимог заявленого позову, оскільки суд зобов'язав ОСОБА_7, ОСОБА_6 передати ОСОБА_9 належний йому на праві приватної власності автомобіль марки FORD TRANSIT, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі (кузова) НОМЕР_3. Крім того, ОСОБА_7, ОСОБА_6, всупереч приписам статті 60 ЦПК України, не представлено суду належних і допустимих доказів в розумінні статей: 58,59 ЦПК України, які б спростовували дані вказаного висновку.

Доводи апеляційної скарги стверджують, що відмовляючи у задоволенні вимог заявленого позову до ОСОБА_10, суд взяв до уваги лише його показання, як свідка в суді першої інстанції. Вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, оскільки відповідно до приписів статті 63 ЦПК України, показання свідка є одним із видів доказів, при цьому згідно ч.2 статті 212 ЦПК України, жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно положень статті 212 ЦПК України, яка регламентує оцінку доказів, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; також суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, відобразивши результати оцінки доказів у рішенні, з наведенням мотивів їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги не містять в собі підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, ухваленого на основі приписів норм матеріального права, які регламентують спірні правовідносини та на основі з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Керуючись статтями: 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7, ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Варвинського районного суду Чернігівської області від 01 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: