У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2017 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ступак О.В., розглянувши касаційну скаргу управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києві на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 02 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Луганської області від 21 червня 2017 року у справі за позовом управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києві до Головного управління Держпраці у Луганській області, третя особа - ОСОБА_2, про скасування акта проведення спеціального розслідування нещасного випадку за формою Н-5 та акта про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, за формою Н-1,

в с т а н о в и в :

У вересні 2015 року управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Києві (далі - УВДФССНВВПЗ у м. Києві) звернулося до суду з указаним позовом, який обґрунтувало тим, що наказом територіального управлення Держгірпромнагляду України у Луганській області від 13 січня 2014 року було утворено комісію з проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 11 липня 1984 року о 19.30 год. в середньому професійно-технічному училищі № 97 м. Красний Луч (далі - СПТУ № 97) (після реорганізації - Державний навчальний заклад «Краснолуцький центр професійно-технічної освіти») (далі - ДНЗ «КЦПТО») з майстром виробничого навчання ОСОБА_2 За результатами роботи комісії зі спеціального розслідування нещасного випадку, нещасний випадок з ОСОБА_2 був визнаний таким, що пов'язаний з виробництвом, були складені акти проведення спеціального розслідування нещасного випадку за формою Н-5 та акт про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом за формою Н-1, які були затверджені начальником територіального управління Держгірпромнагляду України у Луганській області 21 березня 2014 року. УВДФССНВВПЗ у м. Києві вважає висновки комісії необґрунтованими та такими, що суперечать обставинам.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 02 лютого 2016 року відмовлено у задоволенні позову.

Останньою ухвалою апеляційного суду Луганської області від 21 червня 2017 року рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 02 лютого 2016 року залишено без змін.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити, оскільки із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (в редакції, чинній на момент проведення спеціального розслідування) факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, відповідно до Закону України «Про охорону праці».

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, обґрунтовано виходив із того, що позивач не дотримався умов та порядку оскарження актів проведення спеціального розслідування нещасного випадку, який стався 11 липня 1984 року, затвердженого начальником територіального управління Держгірпромнагляду у Луганській області 21 березня 2014 року.

Доводи заявника у касаційній скарзі стосовно того, що суди не надали належної оцінки наданим доказам, які, на думку позивача, спростовують наявність нещасного випадку на виробництві є необґрунтованими, оскільки підставою для відмови у задоволенні позову є недотримання заявником приписів Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1232, яким передбачено оскарження рішення спеціальної комісії у судовому порядку лише після повторного (додаткового) спеціального розслідування комісією в іншому складі обставин і причин настання нещасного випадку.

Установивши, що відсутнє рішення спеціальної комісії в іншому складі щодо результатів повторного (додаткового) спеціального розслідування, суди правильно вважали, що у позивача не виникло право на оскарження зазначених актів.

Ухвалюючи рішення у справі, суди правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, в результаті чого ухвалили законні й обґрунтовані рішення, які відповідають вимогам матеріального та процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи в касаційному порядку не передбачено, та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити управлінню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києві у відкритті касаційного провадження у справі за позовом управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києві до Головного управління Держпраці у Луганській області, третя особа - ОСОБА_2, про скасування акта проведення спеціального розслідування нещасного випадку за формою Н-5 та акта про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, за формою Н-1, за касаційною скаргою на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 02 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Луганської області від 21 червня 2017 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ О.В. Ступак