Справа № 236/3468/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2017 м. Лиман

Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

Головуючого судді - Саржевська І.В.

при секретарі - Білоус Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лиман Донецької області цивільну справу за заявою окремого провадження ОСОБА_1, заінтересована особа: Лиманський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про встановлення факту народження дитини,

ВСТАНОВИВ:

27.11.2017 ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту народження дитини (а.с. 3), в якій зазначив, що 04.11.2017 в м. Донецьк Донецької області його дружина ОСОБА_2 народила дівчинку. 24.11.2017 Комунальною установою "Центральна міська клінічна лікарня № 6 м. Донецька" ДНР виданий дублікат медичного свідоцтва про народження № 1473. Він та його дружина являються громадянами України та зверталися до Лиманського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області з заявою про реєстрацію народження дитини. Але їм було відмовлено у зв*язку з відсутністю документів необхідних для цього, враховуючи те, що документи видані органами так званої Донецької Народної Республіки, не визнані державою Україна та не являються належними для такої реєстрації. Тому просить встановити факт народження ОСОБА_2 дитини жіночої статі 04.11.2017 в м. Донецьк Донецької області.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 прибув, заяву підтримав у повному обсязі та просить її задовольнити, встановивши факт народження дитини. Крім того, суду підтвердив, що 04.11.2017 о 12:30 годин в м. Донецьк його дружина ОСОБА_2 народила дівчинку, вагою 3140,0 гр.

Представник заінтересованої особи - Лиманського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про час та місце розгляду справи був попереджений у законний спосіб, до суду не з*явився, проте надав суду заяву з проханням розглянути справу без його участі (а.с. 26).

Суд, заслухавши заявника ОСОБА_1, перевіривши надані письмові докази, вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню у зв*язку з наступним.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянка України, що підтверджується копією паспорту серії ВН № 930296, виданого Дебальцевським МС ГУ ДМС України в Донецькій області 15.06.2016 (а.с. 6).

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, що підтверджується копією паспорта серії ВС № 369674, виданого Кіровським РВ ДМУ ГУМВС України в Донецькій області 13.01.2009 (а.с. 4).

Подружжя зареєстрували шлюб 14.07.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у м. Донецьку, актовий запис № 237 (а.с. 8).

Перебуваючи на непідконтрольній Україні території в м. Донецьк 04.11.2017 ОСОБА_2 народила дитину жіночої статі. Дублікат медичного свідоцтва про народження № 1473 від 24.11.2017, обмінна карта, які видані Комунальною установою "Центральна міська клінічна лікарня № 6 м. Донецька" ДНР, підтверджують факт народження ОСОБА_2 04.11.2017 о 12 год. 30 хв. дитини жіночої статі, вагою 3140,0 гр (а.с.10-17).

При зверненні ОСОБА_1 до Лиманського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області йому було надано роз*яснення про необхідність звернення до суду з заявою про встановлення факту народження дитини (а.с. 20).

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоровя документи, що підтверджують факт народження. Державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків.

Виключний перелік таких документів встановлено Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом МЮ України 18.10.2000року № 52/5(в редакції наказу МЮ України від 24.12.2010 року № 3307/5), форма яких затверджена наказом МОЗ України від 08.08.2006 року № 545 медичне свідоцтво про народження(форма № 103/о); медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального заходу(форма № 103-1/о); рішення суду про встановлення факту народження.

Заявником надано до суду дублікат медичного свідоцтва про народження № 1473 від 24.11.2017, обмінна карта, які видані Комунальною установою "Центральна міська клінічна лікарня № 6 м. Донецька" ДНР, але дані документи не відповідають законним вимогам. Тому, відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян на тимчасово окупованій території України» вказане медичне свідоцтво, видане на території не підконтрольній Україні, на території держави Україна вважається недійсним і не створює правових наслідків.

Крім того на підтвердження факту народження дитини, заявник надала суду протоколи УЗІ, фотознімки та свідоцтво про народження серії ДНР № 047120, видане Ленінським відділом ЗАГС м. Донецька Державної Реєстраційної Палати МЮ ДНР (а.с. 9, 11-14, 18-19).

Суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема висновки у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey»,«Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. The Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на території, контрольованій не визнаним на міжнародному рівні державним утворенням.

В той же час, загальновідомою та такою, що не потребує доказування, за змістом ст. 61 ЦПК України є обставина проведення антитерористичної операції на території м. Донецьк та вихід території міста Донецьк з-під контролю державної влади України.

Нормами ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» визначено період проведення антитерористичної операції як час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України; визначено територію проведення антитерористичної операції як територію України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р (зі змінами) затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, в тому числі м. Донецьк.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про боротьбу з тероризмом в районі проведення антитерористичної операції можуть вводитися тимчасово обмеження прав і свобод громадян; на вимогу керівників учасників антитерористичної операції підприємства, установи та організації, що знаходяться в районі проведення антитерористичної операції, частково або повністю припиняють свою роботу.

Саме у зв*язку з проведенням антитерористичної операції відповідно до пунктів 1,3 наказу МЮ України від 17.06.2014 року № 953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції» відділам державної реєстрації актів цивільного стану, у тому числі і у м. Донецьк Донецької області, тимчасово припинено доступ до Державного реєстру актів цивільного стану громадян і призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану. Проведення державної реєстрації актів цивільного стану здійснюється будь-яким відділом державної реєстрації актів цивільного стану за межами територій, вказаних в наказі.

За таких обставин суд вважає обґрунтованим твердження заявника про неможливість реєстрації народження дитини в установлений державою позасудовий спосіб з обєктивних причин.

Частиною 4 статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоровя документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку ( 9-2013-п ), визначеному Кабінетом Міністрів України. Порядок утворення медичної консультаційної комісії та положення про неї затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров'я. Медична консультаційна комісія видає документ про народження у разі встановлення факту народження жінкою дитини.

За відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Згідно зі ст. 154 СК України батьки мають право звертатись до суду за захистом прав та інтересів дитини як законні представники без спеціальних на те повноважень. Відповідно до п.7 ч.1 ст. 256 ЦПК України встановлення факту народження особи в певний час провадиться тільки у разі неможливості органом ДРАЦС зареєструвати факт народження. Суд встановлює факт народження особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.

Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи у певний час у разі неможливості реєстрації органом ДРАЦС факту народження. Заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання (ст. 257 ЦПК України).

Відповідно до ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, можуть бути порушені в суді за заявами як безпосередньо заінтересованих у цьому осіб, так і інших громадян та організацій, коли за законом вони вправі звернутися до суду в інтересах інших осіб (п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»).

Суд також враховує, що згідно п.1 ст.7 Конвенції про права дітей дитина має бути зареєстрована одразу після народження і з моменту народження має право на ім»я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для ОСОБА_1 від встановлення факту народження дитини дівчинки, в певний час залежить можливість в подальшому здійснення дитиною особистих немайнових прав.

За змістом наданих заявником письмових доказів, досліджених судом, суд приходить до висновку про наявність достатніх доказів народження 04.11.2017 ОСОБА_2 дитини жіночої статі.

Тому суд вважає, що заява окремого провадження ОСОБА_1 про встановлення факту народження дитини в певний час ґрунтується на законі, а вимоги щодо встановлення цього факту такими, що підлягають задоволенню. Встановлення факту має юридичне значення, оскільки створює правові наслідки. За встановлених судом обставин в інший спосіб встановити вказаний факт та захистити права і інтереси новонародженої дитини неможливо.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 208-223, 256-259, 367 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву окремого провадження ОСОБА_1 про встановлення факту народження дитини у певний час задовольнити.

Встановити факт народження громадянкою України ОСОБА_2 (народилась 30.12.1989 року в м. Донецьк, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3) дитини жіночої статі 04.11.2017 в м. Донецьк Донецької області.

Батько дитини - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженецьм. Донецьк, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4).

Розяснити заінтересованим особам право звернутись до відповідного територіального органу ДРАЦС із заявою про реєстрацію встановленого судом факту народження дитини в певний час.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Донецької області через Краснолиманський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду відповідно до ст. 257-1, 367 ЦПК України підлягає негайному виконанню; оскарження цього рішення не зупиняє його виконання.

Суддя -