АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції Ладиченко С.В.
№22-ц/796/9523/2017 Доповідач Кравець В.А.
Справа №752/2922/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Кравець В.А.,

суддів: Махлай Л.Д., Іванченка М.М.

за участю секретаря Синявського Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) - Вишневської Ганни Сергіївни на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 06 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила визнати незаконним наказ Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 26 грудня 2016 року № 417-к «Про звільнення із займаної посади у зв'язку із відмовою від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці за п. 6. ст. 36 КЗпП України», поновити її на посаді головного спеціаліста відділу технічної експлуатації Управління справами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг та допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі.

В мотивування вимог посилалася на те, що 26 грудня 2016 року згідно наказу № 417-к її було звільнено із займаної посади у зв'язку із відмовою від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці за п.6 ст. 36 КЗпП України.

Вважає звільнення незаконним, оскільки 26.10.2016 року її повідомили про зміну істотних умов праці, з підстав видання відповідачем наказу від 30.06.2016 № 137-п «Про введення в дію штатного розпису на 2016 рік», за яким посада головного спеціаліста відділу технічної експлуатації Управління справами, яку вона займала, віднесена до посад працівників, що виконують функції з обслуговування та не належатиме до посад державної служби. На її думку, зміна істотних умов праці вже відбулась із прийняттям наказу НКРЕКП від 30.06.2016 № 137-п «Про введення в дію штатного розпису на 2016 рік НКРЕКП» і про зміну істотних умов праці їй повинні були повідомити у квітні 2016 року, а не у жовтні, коли такі зміни вже юридично та фактично відбулись.

Повідомлені, їй було запропоновано продовжити роботу у нових умовах на посаді провідного документознавця відділу обліку державного майна та договірної роботи Управління державним майном з посадовим окладом згідно штатного розпису 2378 грн.

17.11.2016 року нею відповідачу була подана скарга, у якій вона зазначила, що не відмовляється від продовження роботи після закінчення відпустки по догляду за дитиною до 3-х років, але запропонована їй посада провідного документознавця не відповідає рівню її освіти та кваліфікації. Просила забезпечити їй роботу на рівнозначній посаді державного службовця.

Листом від 02.12.2016 № 6340/27,9-16 її повідомили, що посада, яку вона займає, віднесена до посад працівників, що виконують функції з обслуговування та запропоновано подати письмову заяву про переведення на нову посаду провідного документознавця відділу обліку державного майна та договірної роботи Управління державним майном, а 10.01.2017 року отримала лист від відповідача із трудовою книжкою і записом про її звільнення.

Проте, відповідач не ознайомив її із Переліком всіх наявних вакантних посад працівників Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, які виконують функції з обслуговування відповідно до Закону України «Про державну Службу», з наказом НКРЕКП від 30.06.2016 № 137-п «Про введення в дію штатного розпису на 2016 рік НКРЕКП».

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 06 липня 2017 року позов задоволено частково.

Визнано незаконним наказ Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 26.12.2016 року № 417-к «Про звільнення ОСОБА_3.» яким ОСОБА_3 було звільнено 26.12.2016 року з посади головного спеціаліста відділу технічної експлуатації Управління справами у зв'язку із відмовою від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці за п.6 ч.1 ст.36 КЗпП України.

В задоволенні іншої частини позову - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник відповідача Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) - Вишневська Г.С. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, посилаючись на те, що суд ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, не з'ясувавши дійсні обставини спору.

Вказує на те, що у зв'язку з прийняттям наказу НКРЕКП від 19 травня 2017 року №169-к «Про поновлення ОСОБА_3.» на момент винесення оскаржуваного рішення суду позовні вимоги були повністю задоволеними, що свідчило про відсутність предмету спору.

Крім того, судом першої інстанції було порушено положення статі 15 ЦПК України, оскільки розгляд даної справи мало бути проведено за правилами адміністративного судочинства.

Представник відповідача Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) - Смикалов В.Р. свою апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з вищевказаних підстав.

Позивач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_5 проти апеляційної скарги заперечували та просили рішення суду у справі залишити без зміни.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов частково, суд виходив з того, що звільнення ОСОБА_3 здійснено з порушення норм трудового законодавства.

Проте, з таким висновком суду погодитись неможливо, оскільки такого висновку суд дійшов, не з'ясувавши дійсні обставини спору, не перевіривши доводи і заперечення сторін та без належної оцінки доказів.

Судом встановлено, що відповідно до наказу № 446-к від 05.10.2015 року позивач працювала на посаді головного спеціаліста відділу технічної експлуатації Управління справами у порядку переведення з Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг.(а.с.35).

З 06.10.2015 року відповідач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до наказу № 447-к від 06.10.2015 року «Про надання відпустки для догляду за дитиною ОСОБА_3.» (а.с.37).

В період знаходження позивача ОСОБА_3 у відпустці по догляду за дитиною змінилися істотні умови праці на посаді, що займає позивач, так як вона не може відноситись до посади державного службовця у зв'язку із змінами у законодавстві щодо положень Закону України «Про державні службу» та Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг».

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив: фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <.. .>».

Відповідно до частини першої статті 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також із інших відносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

У порядку цивільного судочинства загальні суди вирішують справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, зокрема спори, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також із інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства (статті 3, 15 ЦПК України).

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до статті 2 КАС України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 1 частини першої статті 3 КАС України).

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення (частина друга статті 4 КАС України).

Відповідно до пункту 15 статті 3 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Згідно із частиною другою статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби та спори за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України.

Адміністративну юрисдикцію характеризує те, що обов'язковим учасником публічно-правового спору є суб'єкт владних повноважень, a характер спору є публічно-правовим. Визначення спору як публічно правового є найскладнішим у правозастосовній практиці. Як зазначено в Інформаційному листі Вищого адміністративного суду України та Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ 12.03.2011 № 334/8/13-11, 11.03.2011 № 259/0/4-11, при визначенні судової юрисдикції щодо вирішення справи необхідно виходити з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, суб'єктного складу сторін, предмета спірних правовідносин, у вказаному листі суди виходять із нормативного визначення завдань адміністративного судочинства, поняття адміністративної справи та на підставі аналізу відповідних норм наголошують, що публічно-правовим спором за Кодексом адміністративного судочинства України є не будь-який публічно-правовий спір, а лише той, який випливає із здійснення суб'єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій.

Так, згідно Наказу № 446-к від 05.10.2015 року ОСОБА_3 з 6 жовтня 2015 року призначено на посаду головного спеціаліста відділу технічної експлуатації Управління справами з посадовим окладом у розмірі 1 768 гривень на місяць у порядку переведення з Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг.

Пунктом 2 цього наказу визначено, що ОСОБА_3 присвоєно сьомий ранг державного службовця 01 липня 2010 року. (а.с.35)

З урахуванням вищевикладеного заявлені вимоги позивача про визнання незаконним наказу про звільнення та поновлення на роботі пов'язані з проходженням нею публічної служби, а тому спір є публічно-правовим та підлягає розгляду судом у порядку КАС України.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 21.12.2016 року у справі №6-28цс16.

За таких обставин суд помилково розглянув справу в порядку цивільного судочинства, неправильно застосувавши норми статей 15, 16, пункту 1 частини першої статті 205 ЦПК України, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 307 цього Кодексу є підставою для скасування судового рішення та закриття провадження у справі.

Відповідно до вимог частини другої статті 206 ЦПК України необхідно повідомити ОСОБА_3, що розгляд її позовних вимог віднесено до юрисдикції адміністративних судів.

Умовами п. 4 ч.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право: постановити ухвалу про скасування рішення суду першої інстанції і закриття провадження у справі.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції та закриття провадження у справі, оскільки даний спір повинен розглядатися за правилами адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст. 312-315 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника відповідача Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) - ВишневськоїГанни Сергіївни - задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 06 липня 2017 року - скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий

Судді