АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1518/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 48 Токова С. Є.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоСіренка Ю. В.
суддівГончар Н. І., Ювшина В. І.
при секретаріНаконечній М. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_8, ОСОБА_9, третя особа без самостійних вимог - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Черкаської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з внуком та визнання способу участі у вихованні внука -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2016 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_8, ОСОБА_9, третя особа без самостійних вимог - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Черкаської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з внуком та визнання способу участі у вихованні внука, посилаючись на те, що від їх шлюбу народилася донька - відповідачка ОСОБА_10

У 2005 році їх донька уклала шлюб з ОСОБА_9

Від цього шлюбу у них народився син ОСОБА_11, який є внуком позивачів.

Вони, баба і дід дитини, активно допомагали у догляді за внуком, майже ввесь час до трьох років ОСОБА_11 проводив з ними.

У 2014 році стосунки між ними і донькою зіпсувалися, вона заявила, що не бажає мати з ними нічого спільного, і не дозволяє бачитися з внуком. Категорично забороняє спілкуватися з внуком і батько дитини - відповідач. Фактично їх внук ізольований від спілкування з ними. Вони переконані, що непорозуміння, яке сталося між їх родинами, є настільки незначними, що не може бути причиною розриву сімейних стосунків. Неодноразово намагалися примиритися з донькою і її чоловіком, хоча і не вчинили нічого образливого по відношенню до них. Позбавляючи їх можливості спілкуватися з внуком, відповідачі порушують їх право на участь в його вихованні, гарантоване чинним законодавством України.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 травня 2017 року позов задоволено частково.

Визначено бабі ОСОБА_6 та діду ОСОБА_7 спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім внуком ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1: перші та треті вихідні місяця по неділям з 10-00 години до 18-00 години у присутності батьків дитини; два тижні в літній період за домовленістю між сторонами та з урахуванням обставин, які можуть виникнути.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 оскаржили його в апеляційному порядку, просили суд змінити рішення суду першої інстанції, визначивши бабі та діду наступний спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім внуком ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1: перший та третій тиждень місяця з 19:00 години п'ятниці до 12-00 години неділі в місці проживання діда та баби, а також щороку в літній період з 1 по 31 липня та зимовий період з 6 по 8 січня, без присутності батьків та інших осіб.

Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає до відхилення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення відповідає.

Частково задовольняючи позов та визначаючи час та спосіб участі баби та діда у спілкуванні з внуком, суд обґрунтовано виходив з того, що позивачі мають право приймати участь у вихованні свого внука, і це не буде суперечить інтересам дитини.

Колегія судддів погоджується з даним висновком суду.

Відповідно до ст. 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків.

Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Згідно з ч. 1 ст. 263 СК України, спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу.

Суд визначає способи участі одного з батьків, а, отже і діда чи баби у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування (ч. 2 ст. 159 СК України).

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку. Крім того, відповідно до ст.8 даного Закону, саме батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з 16 червня 1983 року перебувають у зареєстрованому шлюбі.

Від шлюбу вони мають доньку ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка у 2005 році уклала шлюб з відповідачем ОСОБА_9 Від цього шлюбу 3 квітня 2001 року народився ОСОБА_11, який є внуком позивачів.

Сторонами не оспорюється, що між ними існують непорозуміння стосовно питань виховання внука, позивачі вважають, що відповідачі перешкоджають у здійсненні їх прав щодо виховання внука, хоча до цього таких спорів не виникало, в результаті чого виник спір щодо участі баби з дідом у вихованні та спілкуванні з внуком.

Згідно висновку органу опіки та піклування №202 від 20 березня 2017 року визначено доцільний спосіб участі у вихованні та спілкуванні баби ОСОБА_6 та діда ОСОБА_7 у вихованні та спілкуванні з малолітнім внуком ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1: перші та треті вихідні місяця по суботам та неділям з 10:00 до 18:00 у присутності батьків дитини; два тижні в літній період за домовленістю між сторонами та з урахуванням обставин, які можуть виникнути.

Колегія суддів вважає, що суд, визначаючи обраний спосіб участі у вихованні та спілкуванні баби та діда з малолітним внуком, вірно врахував існування між сторонами спору з даного приводу, погодився з висновком органу опіки та піклування щодо доцільності спілкування та участі у вихованні внука, врахувавши при цьому відвідування малолітнім ОСОБА_11, зокрема, по суботам, студії танців, взяв до увги вік дитини, його стан здоров'я, а таож ту обставину, що обов'язок виховувати своїх дітей, в тому числі і вибір способів такого виховання, відповідальність за дітей, покладається саме на батьків.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для зміни визначеного судом способу участі позивачів у вихованні та спілкуванні з внуком.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав вважати, що при розгляді справи суд допустив неправильне застосування норм матеріального права або порушив норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, оскільки висновків суду не спростовують і зводяться до переоцінки доказів, їх належності та допустимості.

Судом першої інстанції на основі об'єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи та вірно застосовано норми матеріального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обгрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами немає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - відхилити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_8, ОСОБА_9, третя особа без самостійних вимог - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Черкаської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з внуком та визнання способу участі у вихованні внука - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :