Рішення

ІмЕНЕм УкрАїни

справа № 521/7286/17

провадження № 2/521/3670/17

29 листопада 2017 року

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

Головуючого судді Михайлюка О.А.,

при секретарі Лефтеровій О.І.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що 18 квітня 2015 року позичив відповідачу грошову суму в розмірі 5400,00 доларів США з терміном повернення до 18 квітня 2016 року.

Оскільки, відповідач покладені на себе зобовязання не виконав, суму позики не повернув, позивач вимушений звернутись з позовом до суду.

Позивач та його представник в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просить суд стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 5400,00 доларів США, шо за курсом НБУ станом на 11.05.2017 року складає 140 400 гривень 00 копійок.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, заперечували проти їх задоволення посилаючись на те, що дійсно відповідачем на імя позивача складалась розписка про отримання коштів, однак фактично грошові кошти відповідачем не були отримані.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що 18 квітня 2015 року ОСОБА_1 позичив ОСОБА_2 грошову суму в розмірі 5400,00 доларів США з терміном повернення до 18 квітня 2016 року.

Вказані обставини підтверджуються розпискою, власноруч складеною ОСОБА_2 18 квітня 2015 року, згідно змісту якої розписка складана без примусу та в присутності свідків.

ОСОБА_2 покладені на себе зобовязання не виконала, суму позики не повернула.

Відповідно до ст. 1046 ЦК Украины за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що твердження відповідача про те, що фактичне отримання грошових коштів від відповідача не відбулось, не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду.

За таких обставин суд вважає можливим стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 5400 доларів США, шо за курсом НБУ станом на 11.05.2017 року складає 140 400 гривень 00 копійок.

Керуючись ст. ст. 1046, 1048, 1049 ЦК України, ст. ст. 10, 58, 60, 209, 212, 213, 214, 215, 224, 225, 226, 228 ЦПК України, суд

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 5400 доларів США, шо за курсом НБУ станом на 11.05.2017 року складає 140 400 гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 до спеціального фонду державного бюджету судовий збір в сумі 640,00 гривень.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О.Михайлюк

29.11.17