Справа № 496/4785/15-ц
Провадження № 6/496/78/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2017 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Буран В.М.,

при секретарі Дигуляр А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Біляївка подання державного виконавця про тимчасове обмеження особи (боржника) у праві виїзду за межі України, -

В С Т А Н О В И В :

Державний виконавець Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Одеської області звернувся до суду з поданням, в якому просить тимчасово обмежити боржника ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, 1-й пров. Леніна, 18, до врегулювання виконання ним своїх аліментних зобовязань, покладених на нього рішенням суду. Свої вимоги мотивує тим, що у відділі державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції Одеської області на виконанні знаходиться виконавчий лист № 496/4785/15-ц виданий 25 лютого 2016 року Біляївським районним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ії утримання у розмірі 1550 гривень з усіх видів заробітку, починаючи з 30 вересня 2015 року та до повноліття. 03 червня 2016 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по вищевказаному виконавчому документу. ОСОБА_2 викликався до відділу ДВС для розгляду рішення суду, але на виклики державного виконавця боржник не зявляється, аліменти не сплачує, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 01 серпня 2017 року складає 34151,66 гривень.

В судове засідання державний виконавець не з'явився, але у своїх вимогах просив розглядати подання у його відсутність.

Вивчивши додані до подання матеріали, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено у судовому засіданні, на виконанні у відділі державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції Одеської області на виконанні знаходиться виконавчий лист № 496/4785/15-ц виданий 25 лютого 2016 року Біляївським районним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ії утримання у розмірі 1550 гривень з усіх видів заробітку, починаючи з 30 вересня 2015 року та до повноліття.

03 червня 2016 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по вищевказаному виконавчому документу.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Пунктом 5 частини 1 статті 6 цього Закону передбачено як підставу для тимчасового обмеження громадянина України у праві виїзду за кордон ухилення від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Відповідно до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця або за місцезнаходженням виконавчого округу.

Виходячи з зазначених норм, право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

Тому, чинним законодавством передбачено можливість тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України не за наявності факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання.

Під поняттям «ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які не залежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

В ході проведення виконавчих дій державним виконавцем не встановлено будь-яких доходів, які б отримував боржник, та не встановлено рухомого та нерухомого майна, яке б належало боржнику.

Звертаючись до суду з поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, державний виконавець зазначав, що боржник ухиляється від виконання зобовязань.

Відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

В силу положень ст. 33 Конституції України особа, яка має невиконані договірні, аліментні та інші зобовязання за судовим рішенням або рішенням іншого органу (посадової особи), не може вважатися винною та бути позбавленою конституційного права на свободу пересування, вільний вибір місця проживання та права вільно залишати територію України.

Тільки у разі ухилення від виконання зобовязання суд може тимчасово обмежити особу в праві виїзду за межі України.

Аналізуючи чинне законодавство, суд вважає, що «ухилення боржника від виконання своїх зобовязань» є оціночним поняттям. Доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязання покладається на державного виконавця, який ініціює встановлення тимчасового обмеження у виїзді особи за межі України. Адже положеннями Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобовязань, а за ухилення від їх виконання. У звязку з цим із метою всебічного і повного зясування усіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обовязків учасників спірних правовідносин суду належить зясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобовязання в повному обсязі або частково.

Невиконання зобовязання може бути зумовлено обєктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, субєктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання й має змогу виконати зобовязання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Проте лише наявність рішень судів про стягнення боргу та самостійне невиконання боржником зобовязань не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обовязків.

Крім того, на момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням суду, повинен вже відбутися і бути обєктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не вручено у встановленому порядку копію постанови про відкриття виконавчого провадження. Адже відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що діяла на час винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, копія постанови про відкриття виконавчого провадження надсилається боржнику рекомендованим листом із повідомленням про вручення за адресою, зазначеною у виконавчому документі, лише за таких обставин особа вважається належно повідомленою. Крім того, в матеріалах справи не має також належного підтвердження, що ОСОБА_1 отримував виклики до державного виконавця.

Державним виконавцем ні надано жодного документу, який би свідчив що боржник знає про наявність виконавчого провадження та ухиляється від своїх зобовязань.

Отже, у суду відсутні достатні підстави для тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

На підставі наведеного, керуючись ст. 377-1 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання державного виконавця Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Одеської області ОСОБА_4 про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, яку може бути подано протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя Буран В.М.

17 серпня 2017 року