Справа №: 400/568/17
Провадження № 2/400/215/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2017 року

Петрівський районний суд Кіровоградської області

в складі: головуючого судді - Колесник С. І.

при секретарі - Проценко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзвязку в залі суду в смт. Петрове цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" від імені якого діє ОСОБА_1, до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача звернувся з позовом до суду, мотивуючи тим, що 11 березня 2014 року між сторонами було укладено кредитний договір № б/н, згідно якого відповідачка отримала кредит в розмірі 500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов укладеного договору відповідачка має своєчасно надавати грошові кошти для погашення заборгованості по кредиту, відсоткам за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Відповідачка не виконує покладені на неї договором зобовязання щодо своєчасності погашення кредиту та сплати нарахованих відсотків за користування кредитом. Внаслідок чого утворилася заборгованість по кредитному договору в сумі 19487 гривень 32 копійки, в звязку з чим представник позивача змушений звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором та сплаченого судового збору.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, обґрунтовуючи це тим, що передала кредитну картку для користування своєму братові ОСОБА_3, який використав вказані кошти, але він на даний час помер, а вона не знала, що з того часу існує дана заборгованість по кредитному договору.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

11 березня 2014 року між сторонами було укладено кредитний договір № б/н, згідно якого відповідачка отримала кредит в розмірі 500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.6).

Сторони, приєднавшись до договору, визначилися з усіма істотними умовами договору.

Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг складає між нею та Банком Договір, підтверджується підписом у заяві (а.с.5).

При укладенні Договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого установлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Однак відповідачка умов договору належним чином не виконала, у звязку з чим виникла заборгованість станом на 02 травня 2017 року в розмірі 19487 гривень 32 копійки, яка складається з - 500 гривень 00 копійок заборгованості за кредитом; 14183 гривень 16 копійок заборгованості по процентам за користування кредитом; 3400 гривень 00 копійок заборгованості за пенею та комісією, а також 500 гривень 00 копійок штрафу (фіксована частина) та 904 гривні 16 копійок штрафу (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.4).

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту.

У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки.

Підстав для звільнення відповідачки від відшкодування заборгованості судом не встановлено.

Проте банком порушені строки позовної давності, а саме з розрахунку заборгованості вбачається, що з моменту виникнення заборгованості по додатковим вимогам банку, штрафу (процентна складова), пені та комісії, минув час понад один рік, протягом якого відповідачка не вчиняла жодних дій, які б підтверджували визнання нею свого боргу, тобто відсутні обставини, що підтверджують переривання строку позовної давності, а тому строк позовної давності в один рік, що згідно п.1 ч.2 ст.258 ЦК України застосовується до вимог про стягнення неустойки (пені, штрафу)- сплив.

3 пункту 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» вбачається, що ЦК України не передбачає заборони предявлення окремих вимог у звязку з припущенням строку позовної давності, та при вирішенні таких спорів суди повинні враховувати положення ЦК про позовну давність. Положення пункту 7 ч.11 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та вимоги ЦПК щодо позовної давності застосовуються й до додаткових вимог банку.

У відповідності зі ст. 256 ЦК України - позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно п.1 ч.2 ст.258 ЦК України - позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

З огляду на те, що позовна давність за вимогами позивача про стягнення неустойки по кредиту, а саме 3400 гривень - заборгованості за пенею та комісією та 904 гривні 16 копійок - штрафу (процентна складова) на час пред'явлення позивачем цього позову сплила, за таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині цих вимог - не підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевказане, дослідивши матеріали справи суд вважає за необхідне позов задовольнити частково, стягнути з відповідачки на користь ПАТ КБ Приватбанк заборгованість за кредитним договором в сумі 15183 гривні 16 копійок, а також у відповідності до ст.88 ЦПК України, стягнути з відповідачки понесені позивачем судові витрати у справі: судовий збір у розмірі 1246 гривень 61 копійку.

Керуючись ст.ст. 10,11,88,209,212,214-215, 218 ЦПК України, ст.ст.258, 526, 610, 611, 612, 625 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором, а саме, за кредитом 500 гривень 00 копійок, за процентами 14183 гривні 16 копійок, штраф 500 гривень, а всього 15183 гривні 16 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» витрати по оплаті судового збору у сумі 1246 гривень 61 копійки.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через Петрівський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя (підпис)

З оригіналом вірно

Суддя Петрівського районного суду С.Колесник