АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/6551/17 Головуючий 1 інстанції - Сиротніков Р.Є.
Категорія: захист честі,гідності та
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2017 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого Кружиліної О.А.

суддів Кіся П.В., Хорошевського О.М.

за участю секретаря Сементовської О.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Московського районного суду м. Харкова від 03 жовтня 2017 року

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації, -

в с т а н о в и в:

23 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 17 травня 2016 року на VI позачерговій сесії Харківської міської ради (далі по тексту - ХМР) під час розгляду другого питання порядку денного сесії «Про дострокове припинення повноважень депутата ХМР», депутат Харківської міської ради - ОСОБА_2 під час свого публічного, зверненого до присутніх на засіданні депутатів та інших осіб, присутніх у сесійній залі ХМР, виступу з трибуни ХМР своїми висловами принизила його честь та гідність, завдала шкоди його діловій репутації, як депутата міської ради та як представника територіальної громади м.Харкова.

Так, ОСОБА_2 у своєму виступі вказала, що ОСОБА_1 - «…став осередком появою нестабільності та палієм громадського протистояння..», «…він перекреслює своє політичне майбутнє дешевим самопіаром…», «…він шкодить своїй сім'ї, піддаючи її додатковими ризиками і випробуванням…».

На думку позивача, відповідачем ОСОБА_2 були зроблені заяви про факти, які є неправдивими, з наміром принизити його, як депутата ХМР, принижують його честь, гідність та ділову репутацію. Розповсюджені відповідачем відомості не відповідають дійсності, є безпідставними, голослівними, крім того, носять негативний характер.

Позивач вважав, що протиправними діями відповідача порушено його особисті немайнові права на повагу до честі та гідності, на недоторканість ділової репутації, тощо.

Позивач також зазначав, що внаслідок порушення відповідачем його особистих немайнових прав, розповсюдження недостовірної та негативної інформації щодо нього, він відчуває сильні моральні страждання і нервовий стрес. Порушився нормальний хід його життя, йому доводиться постійно поясняти та спростовувати неправдиві відомості перед його виборцями та іншими представниками територіальної громади м. Харкова, у нього порушився сон та погіршилось самопочуття.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 уточнив позовні вимоги та в остаточній редакції просив суд визнати недостовірною і такою, що порочить його честь, гідність і ділову репутацію, інформацію поширену відповідачем ОСОБА_2 17 травня 2016 року на VI позачерговій сесії ХМР, а саме: «…він став осередком появою нестабільності та палієм громадського протистояння..», «… він перекреслює своє політичне майбутнє дешевим самопіаром…», «…він шкодить своїй сім'ї, піддаючи її додатковими ризиками і випробуванням…» та зобов'язати відповідача спростувати її під час першої чергової сесії ХМР після набуття рішенням суду законної сили - публічним виступом з трибуни ХМР, стягнути з відповідача судовий збір.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 03 жовтня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважав його незаконним та необґрунтованим, оскільки воно постановлено при неповному з'ясуванні судом обставин, що мають значення для справи; через недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими; через невідповідність висновків суду обставинам справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, відповідно до статті 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Перевіряючи доводи сторін, суд першої інстанції забезпечив сторонам рівні можливості щодо надання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості, сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи і вирішив справу на засадах змагальності.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні дані та відповідні їм правовідносини, розглянув справу в межах заявлених позовних вимог і ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив із положень статей 32 Конституції України, статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статей 15, 16, 270, 277 ЦК України, статей 1, 5, 30, 42, 43, 47 Закону України «Про інформацію», а також роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», та тих обставин, що фрази з публічного виступу відповідача, які позивач вважає недостовірними твердженнями та спростування яких вимагає в своєму позову, не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використування мовних засобів, зокрема алегорій, вислови відповідача містять критичні вислови, оцінку дій позивача, тощо, стосуються позивача опосередковано та не містять оцінки його конкретних дій, інформації щодо конкретних фактів, обставин, подій, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню

Апеляційний суд з таким висновком суду погоджується в повному обсязі, виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є публічною особою, відомим харківським політиком.

17 травня 2016 року відповідачем ОСОБА_2 під час свого публічного виступу на VI позачерговій сесії ХМР з трибуни ХМР було сказано по відношенню до позивача, що «…він став осередком появою нестабільності та палієм громадського протистояння..», «…він перекреслює своє політичне майбутнє дешевим самопіаром…», «…він шкодить своїй сім'ї, піддаючи її додатковими ризиками і випробуванням…».

Як роз'яснено у пункті 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» позов про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі пред'явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права, а також інші заінтересовані особи (зокрема, члени її сім'ї, родичі), якщо така інформація прямо чи опосередковано порушує їхні немайнові права.

Кваліфікація поданої в тексті негативної інформації, як фактологічної (ствердної) або суб'єктивно-оцінної (суб'єктивна думка, припущення, оцінне судження) має значення для з'ясування підстав юридизації спірного тексту, наявність або відсутність його елементів у площині правового регулювання.

Відповідно до частин 1, 2 статті 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Відповідно до роз'яснень, які містять у пункті 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

У пункті 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» зазначено, що, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Верховний Суд України наголосив на тому, що оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості, а, відповідно до статті 277 ЦК України, не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції.

Відповідно роз'яснень, які викладені у пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 року № 1, згідно з положеннями статті 277 ЦК України та статті 10 ЦПК України обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації.

Як вбачається з практики Європейського суду з прав людини публічні діячі повинні бути відкрити для критики з боку своїх опонентів, а тому підстав для задоволення позову публічного діяча про спростування поширеної проти нього інформації за заборони поширення такої немає.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що інші доводи апеляційної скарги також суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно зі статтею 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 313, п.1 ч.1 ст. 314, 315, 317, 319, ЦПК України,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 03 жовтня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу апеляційного суду може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий О.А. Кружиліна

Судді П.В. Кісь

О.М. Хорошевський