Справа № 444/2523/17
Провадження № 2-о/444/63/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2017 року Жовківський районний суд Львівської області у складі :

головуючого судді Мікула В. Є.,

секретар судового засідання Будзан Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовква цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Жовківський районний відділ Головного управління державної міграційної служби України про встановлення факту постійного проживання на території України, -

встановив :

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України, мотивуючи заявлені вимоги тим, що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Рава-Руська Жовківського району та проживав в с. Старе Село Жовківського району в будинку належного матері ОСОБА_2.

В 1988 році заявника було призвано в ряди Радянської Армії на строкову службу, яку проходив в м. Чернівці. А надалі в м. Мукачево. ОСОБА_1 було демобілізовано з рядів Армії в грудні 1990 року і було прийнято на військовий облік про що зазначено у військовому квитку.

В 1992 році заявник одружився з ОСОБА_4 і став проживати в АДРЕСА_1 в її батьків. 15.01.1993 року ОСОБА_1 було прийнято на військовий облік в м. Рава-Руська про що зазначено у військовому квитку. В шлюбі з ОСОБА_4 народилося двоє дітей, які вже досягли повноліття. Шлюб було зареєстровано на підставі паспорта громадянина України старого зразка, який заявник ще не обміняв.

В м. Рава-Руська ОСОБА_1 проживав до 1999 року, а надалі поїхав до товариша в Запорізьку область в с. Охримівка Якимівського району, де влаштувався на роботу будівельником і працював без оформлення, оскільки втратив паспорт. Там проживав біля 5 років, а після того постійно працює за різними адресами на будівництві. В даний час заявник проживає в с. Старе Село в своєї матері.

В 2002 році ОСОБА_1 отримав копію позовної заяви про розлучення і дав згоду на розлучення у його відсутності.

Рішення суду про встановлення факту постійного проживання на території України заявнику необхідне для отримання паспорта громадянина України в Жовківському районному відділі ГУ ДМС України.

На підставі наведеного заявник змушений звертатися до суду.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, проте подав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені вимоги підтримує та просить такі задоволити.

Представник заінтересованої особи Жовківського РВ ДМС України в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги належить задоволити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 256 ЦІІК України факти які мають юридичне значення встановлюються судом. Частиною 2 ст. 256 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, зокрема, факти, які породжують право особи на набуття громадянства України.

Для встановлення факту належності до громадянства України предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року (проголошення незалежності України); постійного проживання станом на 13 листопада 1991 року (набрання чинності Законом України «Про громадянство України»),

Згідно ст. 3 З.У. «Про громадянство України» громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; 3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис "громадянин України", та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України; 4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України. Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України.

Відповідно до ст. 1 З.У. «Про зовнішньоекономічну діяльність» від 16 квітня 1991 року № 959-XII, постійне місце проживання - місце проживання на території якої-небудь держави не менше одного року фізичної особи, яка не має постійного місця проживання на території інших держав і має намір проживати на території цієї держави протягом необмеженого строку, не обмежуючи таке проживання певною метою, і за умови, що таке проживання не є наслідком виконання цією особою службових обов'язків або зобов'язань за договором (контрактом).

В Ухвалі про відмову у відкритті конституційного провадження у справі за конституційним поданням Вищої ради юстиції щодо офіційного тлумачення частини третьої статті 127 Конституції України від 14 березня 2002 року № 4-у/2002 Конституційний Суд України, зокрема, зазначив: "До громадян, які мають постійне місце проживання в Україні, належать громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства, які проживають в Україні в цілому не менше ніж 183 дні у календарному році.

Законом України "Про громадянство України" визначено, що безперервне проживання на території України - це проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів.

Згідно ст. 1 З.У. «Про громадянство України», громадянами України безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Не є порушенням вимоги про безперервне проживання виїзд особи за кордон у службове відрядження, на навчання, у відпустку, на лікування за рекомендацією відповідного медичного закладу або зміна особою місця проживання на території України.

З копії свідоцтва про народження, вбачається, що заявник ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4, в м. Рава-Руська Нестерівського району Львівської області.

З матеріалів справи, вбачається, що в 1988 році заявника було призвано в ряди Радянської Армії на строкову службу, яку проходив в м. Чернівці. А надалі в м. Мукачево. ОСОБА_1 було демобілізовано з рядів Армії в грудні 1990 року і було прийнято на військовий облік про що зазначено у військовому квитку.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що зазначений факт знайшов своє підтвердження.

Окрім цього факт проживання ОСОБА_1 на території України, зокрема станом на 1991 рік також підтверджується довідкою виданою виконавчим комітетом Липницької сільської ради Жовківського району, з якої вбачається, що станом на день проголошення Незалежності України /24.08.1991 року/, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно даних погосподарського обліку Липницької сільської ради, значився в с. Старе Село, особовий рахунок господарства № 54, голова двору - ОСОБА_2.

Таким чином, у суду не виникає сумніву у тому, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, станом на 24.08.1991 року постійно проживав на території України. Тому, заява ОСОБА_1 про встановлення факту пості ного проживання на території України підлягає задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 11, 57 - 61, ч. 2 ст. 197, ст.ст. 209, 212-215, ч. 7 ст. 235, ст. 256 ЦПК України, суд,-

ухвалив :

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України - задоволити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м. Рава-Руська Жовківського району /бувшого Нестеровського/ Львівської області, постійно, безвиїзно, проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року по даний час.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду Львівської області через Жовківський районний суд Львівської області.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя : Мікула В. Є.