РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2017 року Селидівський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Владимирської І.М., при секретарі Носаль А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Селидове цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Орган опіки та піклування Селидівської міської ради Донецької області, про визначення місця проживання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_8 10.04.2016 року звернулися до суду із позовом про визначення місця проживання дитини, в обґрунтування позову зазначили, що ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 перебували у фактично шлюбних відносинах. Під час шлюбу в них народилася спільна дитина - донька ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. Натомість з дня народження дитини, вона фактично виховується позивачами і проживає разом із ними за адресою: АДРЕСА_1. Спорів стосовно проживання малолітньої дитини разом із батьком та бабусею не виникало і відповідач з приводу цього не заперечувала. Весь цей час відповідач ОСОБА_3 інтересу щодо дитини не виявляла, участь у її вихованні не приймала. Під час проживання з відповідачем дитина була брудна та голодна, дитячий садок відвідувала в неохайному стані. Зазначили, що за адресою проживання відповідачів дитині забезпечено гідні умови проживання та гармонійна атмосфера, стосунки між батьком та дитиною доброзичливі і сприяють належному вихованню. Вважають, що перебування дитини в сім'ї відповідача впливає негативно на її виховання та здоров'я. Просять суд позбавити батьківських прав ОСОБА_3 у відношенні малолітньої доньки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року, визначити місце проживання дитини разом із батьком та стягнути аліменти з відповідача на користь позивача ОСОБА_2 на утримання дитини у розмірі 1/4 частини доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та до повноліття дитини. Під час судового розгляду позивачі позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів з відповідача на утримання доньки просили залишили без розгляду.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 19.09.2016 року позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 в частині позбавлення батьківських прав залишено без розгляду.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 27.01.2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 в частині стягнення аліментів залишено без розгляду.

В судове засідання позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 та представник позивачів ОСОБА_4 не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали суду заяви з підтриманням позову та просять суд розглянути справу без їх участі. Будучі присутніми під час попередніх судових засідань зазначили, що дитина постійно знаходиться у батька ОСОБА_2 починаючі з 10.11.2015 року, який фактично здійснює її виховання, дитина перебуває на його утриманні. Перешкод в спілкуванні відповідача ОСОБА_3 з малолітньою ОСОБА_1 вони не чинять

Відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином надали суду заяви в яких просять суд розглянути справу без їх участі. Будучі присутньою під час попередніх судових засідань, відповідач зазначила, що вона дійсно пішла від чоловіка 10.11.2015 року, на теперішній час вона мешкає разом із двома дітьми та іншим чоловіком в м. Курахово. Дитині вона телефонує майже кожний день, натомість відповідачі чинили перешкоди в спілкуванні з дитиною. 16.11.2017 року відповідачем ОСОБА_3 до суду надано заяву про визнання позову щодо визначення місця проживання дитини разом із батьком.

Представник третьої особи Орган опіки та піклування Селидівської міської ради Донецької області у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Будучі присутньою під час попередніх судових засідань зазначила, що органом опіки було здійснено вихід за адресою мешкання позивачів та встановлено, що для малолітньої ОСОБА_1 створені належні для проживання та виховання дитини.

Допитані під час судового засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 пояснили, що проживають по сусідству з позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2, їй відомо, що малолітня ОСОБА_1 проживає разом із батьком та бабусею, які доглядають за дитиною, займаються її вихованням, водять до дитячого садка, дитина завжди чисто та охайно одягнена. Скарг на ОСОБА_1 та ОСОБА_2 немає.

Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Згідно з ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки і піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Слід зазначити, що хоча під час розгляду справи відповідачем ОСОБА_3 було визнано позовні вимоги щодо визначення місця проживання дитини з її батьком ОСОБА_2, суд з метою дотримання прав та інтересів саме малолітньої дитини, вважає за потрібне дослідити матеріали справи у повному обсязі

Таким чином суд, дослідивши матеріали справи та вивчивши законодавство, що регулює спірні правовідносини, встановив наступне.

Згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 від 16.12.2015 року, виданого повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 року, її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Як вбачається з характеристика від 26.01.2016 року, наданої Дошкільним навчальним закладом № 32 «Мальвіна» Селидівської міської ради Донецької області, ОСОБА_1 відвідує вищевказаний навчальний заклад. Приводять та забирають дитину із садка її батько ОСОБА_2 та бабуся ОСОБА_1, які постійно відвідують батьківські збори, цікавляться життям дитини в закладі, приймають участь в житті групи. Дитина спокійна, життєрадісна, виявляє інтерес до занять, розваг, спільних ігор з однолітками та дорослими, завжди чиста та охайно вдягнена.

Згідно довідки від 11.02.2016 року, наданої КП «СЕЗ м. Селидове», ОСОБА_3 з листопада 2013 року за адресою: АДРЕСА_1 не проживає.

Відповідно до довідки від 08.02.2016 року, виданої Комунальним закладом «Селидівський центр первинної медико-санітарної допомоги», ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року є фізично здоровою та відвідує Дошкільним навчальним закладом № 32 «Мальвіна».

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Разом з тим орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд звертає увагу, що Селидівська міська рада в своєму висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітньої ОСОБА_1 № 02-23/5-562 від 27.05.2016 року прийнятого на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини при виконкомі, що дитина виховується та проживає в родині ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до ст. 141 Сімейного Кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно ст. 150 СК України обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Згідно ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Статтею 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно, цією нормою права закріплено обов'язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини та його право на особисте спілкування з дитиною, при цьому той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно із ч. 8 ст. 7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.

Надані сторонами докази, у своїй сукупності, переконують суд про створення належних та гармонійних умов для проживання малолітньої ОСОБА_1 саме в сім'ї батька ОСОБА_2, утворення своєрідної усталеності та стабільності в її житті, які позитивно впливають на фізичний, духовний та моральний розвиток дитини.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

З огляду на вищезазначене, враховуючи згоду відповідача позовом та з метою захисту найвищих інтересів дитини, для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя, а також рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, встановивши позитивні особистісні характеристики позивача, наявність у нього постійного місця проживання та роботи, враховуючи відносини між батьками, можливості спілкування з дитиною та участі у її вихованні, приймаючи до уваги, всі встановлені судом обставини справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивача у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. 18 Конвенції про права дитини, ст. ст. 19, 141, 150, 157, 160-161 СК України, ст. ст. 3, 10, 11, 60, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Орган опіки та піклування Селидівської міської ради Донецької області, про визначення місця проживання дитини - задовольнити у повному обсязі.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з батьком ОСОБА_2.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.М. Владимирська