АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1215/17 Справа № 183/4741/15 Головуючий у 1 й інстанції - Майна Г. Є. Доповідач - Пищида М.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого: - Пищиди М.М.

суддів: - Демченко Е.Л., Каратаєвої Л.О.,

при секретарі: - Григор»євої В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРПАЙП УКРАЇНА" про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2015 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом, свої вимоги обґрунтовуючи тим, що він відповідно до наказу від 15 травня 2013 року № 217-П був прийнятий на посаду керівника відділу доставки залізничним транспортом Управління логістики Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерпайп Україна» (далі - ТОВ «Інтерпайп Україна»).

27 квітня 2015 року позивач був попереджений, що в зв'язку із необхідністю проведення організаційних заходів, з метою раціонального використання матеріальних, трудових та фінансових ресурсів, у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці - Управління логістики скасовується, 45 одиниць співробітників Управління логістики ТОВ «Інтерпайп Україна» підлягають звільненню з 21 квітня 2015 року відповідно до наказу від 27 квітня 2015 року № 61, в тому числі посада, яку обіймав позивач, а позивач, відповідно, вивільненню за п. 1 ст. 40 КЗпП України, у разі його незгоди із запропонованою новою вакансією (посадою), відповідно до його кваліфікації (спеціальності).

18 травня 2015 року позивачу було запропоновано шість вакантних посад, жодна з яких не відповідала його спеціальності, кваліфікації, досвіду трудової діяльності та рівня оплати праці (заробітної плати).

Наказом від 30 червня 2015 року № 497-У позивача звільнено з займаної посади згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України з вказаної дати, про що у трудовій книжці зроблено відповідний запис. Це стало відомо позивачу о 17.35 годин 30 червня 2015 року в телефонному режимі від працівника управління персоналом, тобто вже після закінчення трудового дня.

01 липня 2015 року з даним наказом позивач був ознайомлений під підпис. Вважає, що наказ від 30 червня 2015 року № 497-У прийнятий всупереч вимог чинного законодавства України, а підстава звільнення його з займаної посади керівника доставки залізничним транспортом Управління логістики ТОВ «Інтерпайп Україна» є безпідставною та необґрунтованою, виходячи з того, що фактичне скорочення чисельності або штату працівників не відбулися, а відбулися лише зміни в назві відділу доставки; питання переважного права позивача на залишення на роботі відповідачем взагалі не розглядалось.

Крім того, звільнення позивача проведено без попередньої згоди виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації. У зв'язку з чим позивач просив визнати його звільнення з займаної посади керівника відділу доставки залізничним транспортом Управління логістики ТОВ «Інтерпайп Україна» незаконним; скасувати наказ від 30 червня 2015 року № 497-У; поновити його на посаді керівника відділу доставки залізничним транспортом Управління логістики ТОВ № 497-У

Також, позивач посилався на те, що відповідач не сплатив у повному обсязі заробітну плату та компенсацію за невикористану відпустку, оскільки відповідач без будь-яких підстав відмовився сплатити позивачу передбачену умовами трудового договору квартальну премію за І та ІІ квартали 2015 року, яка є частиною заробітної плати. При цьому, позивач всі виробничі завдання виконував належним чином, будь-яких зауважень або стягнень не мав, наказу про зменшення заробітної плати позивача або позбавлення його премії відповідачем не виносилось. А тому просив стягнути з відповідача недоплачену заробітну плату з урахуванням індексації, середній заробіток за час вимушеного прогулу та залишок суми компенсації за невикористану відпустку на загальну суму 451 683,92 грн.

Крім того, незаконне звільнення позивача із займаної посади завдало значних моральних страждань як йому особисто, так і всій його родині і психологічні переживання з цього приводу сильно відобразилися на здоров'ї позивача. Душевні страждання, перенесений ним сором перед друзями, навколишніми, своєю дружиною та дітьми, які знали те, що він займає поважну посаду і користується там великою повагою колег за своє сумлінне ставлення до праці, але його чомусь звільнили, що поставило під сумнів репутацію позивача, як фахівця - порушили його нормальний ритм життя, внаслідок чого він повинен був звертатись до лікарів та суду, а також спричинили додаткові життєві труднощі, як йому особисто, так і всій його родині, оскільки заробітна плата позивача була єдиним доходом його родини, так як на момент звільнення позивача його дружина перебувала на дев'ятому місяці вагітності, він мав на утриманні чотирьох дітей та батьків - пенсіонерів, які також знаходяться на його утриманні, в зв'язку з чим він змушений був докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Враховуючи погіршення стану здоров'я, ступінь понесених психологічних страждань, розмір відшкодування моральної шкоди позивач оцінює в 50 000,00 грн, які просить стягнути з відповідача.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерпайп Україна» на користь ОСОБА_5 34 472 грн додаткової заробітної плати (дана сума визначена без утримання податку й інших платежів).

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_5 відмовлено.

Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового про задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_5 працював у ТОВ «Інтерпайп Україна» на посаді керівника відділу доставки залізничним транспортом Управління логістики, відповідно до наказу від 15 травня 2013 року № 217-П.

Відповідно до наказу товариства від 13 лютого 2015 року № 13 «Про зміни в організації виробництва та праці» штатний розклад підприємства підлягав скороченню на 45 штатних одиниць та з 16 квітня 2015 року мав бути виключений з організаційної структури підприємства такий підрозділ, як Управляння логістики. Цим наказом товариство визначило порядок, строки виконання і осіб, відповідальних за його виконання.

Згідно з наказом ТОВ «Інтерпайп Україна» від 27 квітня 2015 року № 61 у зв'язку зі змінами в організації виробництва встановлений новий порядок скорочення чисельності та нові строки вивільнення працівників, визнавши необхідним скласти перелік вакантних посад до 08 травня 2015 року та письмово попередити про наступне вивільнення строком до 30 квітня 2015 року, у зв'язку з виключенням Управління логістики з організаційної структури підприємства з 21 квітня 2015 року.

У наказах товариства №№ 13, 61 йде мова про скорочення одних і тих самих штатних одиниць, у зв'язку з виключенням Управління логістики з організаційної структури підприємства.

Відповідач 28 квітня 2015 року ознайомив ОСОБА_5 з наказом від 27 квітня 2015 року № 61 «Про скорочення штату та чисельності працівників», а також попередив про наступне вивільнення.

ОСОБА_5 відмовився розписуватися за ознайомлення з наказом та попередженням, про що складений відповідний акт, і що позивач не оспорює.

Позивачу були запропоновані вакантні посади та професії від яких він відмовився, про що власноруч розписався 18 травня 2015 року, що підтверджується додатком № 1 до наказу від 27 квітня 2015 року № 61.

Чисельність працівників підприємства відповідача зменшилась з 611 працівників до 574 працівників, а в штаті станом на день звільнення позивача відсутня посада - начальник відділу доставки залізничним транспортом Управління логістики.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як на підставі доказів сторін.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статей 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно із ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про часткове задоволення позову враховуючи те, що в частині виплати позивачу заробітної плати відповідачем порушені лише строки виплати виробничої премії за підсумками 1 кварталу 2015 року, через що індексації на величину зростання індексу споживчих цін підлягала би сума 34 472 грн.

Доводів, які спростовують висновки суду чи вказували на порушення вимог матеріального та процесуального права, апеляційна скарга не містить, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування судового рішення

З'ясувавши в достатньому повному об'ємі права та обов'язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінки, суд постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами до переоцінки доказів і не згоди з висновками суду по їх оцінці.

керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: