Справа № 464/8801/16-ц
пр.№ 2/464/454/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.12.2017 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого - судді Мички Б.Р.,

секретар судового засідання Янишин М.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу №464/8801/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради, державного нотаріуса Шостої львівської державної нотаріальної контори Горонни Іванни Степанівни, третя особа державний нотаріус Першої львівської державної нотаріальної контори Сулима Надія Богданівна, про визнання права власності,

представники сторін: представник позивача ОСОБА_5, представник відповідача Львівської міської ради Кадикало Р.Є.,

у с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому з уточненням вимог просить: внести зміни до свідоцтва про право на спадщину за законом від 19 лютого 2004 року, зареєстрованого в реєстрі за №1-288 державним нотаріусом Шостої Львівської нотаріальної контори Горонною І.С. в межах нотаріальної справи №473/03 (спадкодавець ОСОБА_7, померла ІНФОРМАЦІЯ_1), визначивши склад спадщини: житловий будинок АДРЕСА_1 (позначений на плані під літ (А-1)) заг.пл. 55,8 кв.м., що складається з двох житлових кімнат житловою площею 32,5 кв.м та кухні, сіней (а), тамбура (а?), тамбура (а??); житлова прибудова (А?-1); житловий будинок (Б-1); житловий будинок (В?-1); господарські будівлі: сараї (В,Г,Д), вбиральня (У), (Ж) гараж, (Д) гараж, ворота (1), хвіртка (2); визнати за позивачем право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 (позначений на плані під літ (А-1)) заг.пл. 55,8 кв.м., що складається з двох житлових кімнат житловою площею 32,5 кв.м та кухні, сіней (а), тамбура (а?), тамбура (а??); житлова прибудова (А?-1); житловий будинок (Б-1); житловий будинок (В?-1); господарські будівлі: сараї (В,Г,Д), вбиральня (У), (Ж) гараж, (Д) гараж, ворота (1), хвіртка (2).

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_7 Позивач звернулася із заявою про прийняття спадщини та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом від 19 лютого 2004 року, зареєстрованого в реєстрі за №1-288 державним нотаріусом Шостої Львівської нотаріальної контори Горонною І.С. Однак позивач внаслідок помилки нотаріуса успадкувала майно у звуженому обсязі. У зв'язку з наведеним звертається до суду.

При розгляді справи позивач та її представник позов підтримали та просять задоволити.

Представник відповідача Львівської міської ради у судовому засіданні проти позову заперечив та просить в такому відмовити, заявив про застосування строку позовної давності.

Відповідач державний нотаріус Шостої львівської державної нотаріальної контори Горонна І.С. у судове засідання не з'явилася, від якого надійшли письмове заперечення на позов та лист про розгляд справи без участі представника контори та на розсуд суду.

Третя особа державний нотаріус Першої львівської державної нотаріальної контори Сулима Н.Б. у судове засідання не з'явилася, від завідувача нотаріальної контори надійшов лист про розгляд справи без участі представника контори.

З'ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, та досліджуючи докази, якими вони обґрунтовуються, суд дійшов до наступного висновку з огляду на таке.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_7, та позивач ОСОБА_1, її донька, звернулась із заявою про прийняття спадщини.

19 лютого 2004 року державним нотаріусом Шостої Львівської нотаріальної контор Горонною І.С. видано ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом, яке зареєстровано в реєстрі за №1-288. Згідно з даним свідоцтвом спадкове майно складається, зокрема, з житлового будинку з приналежними до нього господарським будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Житловий будинок позначений на плані під літерою А-1 складається з двох житлових кімнат та кухні, без врахування самовільної побудови і переобладнання. До будинку відносяться такі господарські будівлі: цегляні стіни - а, цегляний сарай - В, цегляна вбиральня - У, металеві ворота - 1, металева хвіртка - 2. Згаданий будинок належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого Першою львівською державною нотаріальною конторою 14 листопада 2000 року за реєстровим №6-3679, зареєстрованого у Львівському обласному державному комунальному бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки 1 грудня 2000 року за реєстровим №1389. Дане свідоцтво видане без врахування самовільно побудованих: цегляної житлової прибудови - А?-1, цегляного тамбуру а??, цегляного житлового будинку - Б-1, металевого гаражу - Ж, цегляного сараю - Е, цегляного гаражу - Д, цегляного незакінченого житлового будинку - В?-1.

Виходячи з приписів ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до п.п.114, 177 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, в редакції наказу Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року №18/5 із змінами та доповненнями, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, державний нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства осіб, які подали заяву, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців обов'язково вимагаються відповідні документи. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

На виконання вимог вказаних вимог позивачем ОСОБА_1 при видачі права на спадщину подано витяг з Реєстру прав власності на нерухоме майно, виданий Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки за № 2318543 від 17 грудня 2003 року. Згідно з даним витягом, наявним в матеріалах спадкової справи, будинок по АДРЕСА_1 складається з двох житлових кімнат та кухні. Побудовано самовільно: житлова прибудова «А?-1»; а?? - тамбур; житловий будинок - Б-1; гараж - «Ж»; сарай «Е»; гараж «Д»; В?-1 - незакінчений житловий будинок.

Таким чином свідоцтво про право на спадщину за законом від 19 лютого 2004 року видано відповідно до вимог закону, помилки нотаріуса при цьому не встановлено.

За умовами ч.2 ст.1300 ЦК України на вимогу одного із спадкоємців за рішенням суду можуть бути внесені зміни до свідоцтва про право на спадщину.

З урахуванням наведеного позивачем усупереч вимогам ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України не доведено заявлених вимог в частині внесення змін до свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з чим такі задоволенню не підлягають. У матеріалах справи відсутні докази, які б спростовували даний висновок суду.

У судовому засіданні представник відповідача в порядку ч.3 ст.267 ЦК України заявив про застосування строку позовної давності.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). За умовами ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Таким чином, у даному випадку початком перебігу строку позовної давності слід вважати день, коли позивачу ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину від 19 лютого 2004 року. З даного моменту позивачу було достовірно відомо про порушення свого права та особу, яка його порушила.

Про застосування строку позовної давності до позовних вимог заявлено представником відповідача, докази в підтвердження поважності пропуску строку позовної давності, як це передбачено ч.5 ст.267 ЦК України, відсутні.

На підставі наведенного, суд приходить до висновку про пропущення позивачем строку позовної давності при зверненні до суду з вимогою про внесення змін до свідоцтва про право на спадщину за законом від 19 лютого 2004 року без поважних причин, що є самостійною підставою для відмови у позові.

Заява, яка надійшла електронною поштою від представника позивача ОСОБА_5 за копією підпису позивача, в якій зазначено вимогу про видачу ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину, не є заявою відповідно до вимог ЦПК України про збільшення чи зменшення позовних вимог, а тому така не приймається судом до уваги. Тому, розглядаючи вимоги про визнання права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 з відповідними прибудовами, суд враховує наступне.

За умовами ч.3 ст.1300 ЦК України у випадках, встановлених ч.1 і ч.2 цієї статті, нотаріус видає спадкоємцям нові свідоцтва про право на спадщину.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ст.16 ЦК України. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Отже вимога про визнання права власності як похідна до вимоги про внесення змін до свідоцтва про право на спадщину, в якій відмовлено, не підлягає до задоволенню, а крім того така не відповідає способу захисту порушеного права за ч.3 ст.1300 ЦК України. Інших підстав для визнання права власності позивачем не наведено.

На підставі наведеного позов є необґрунтованим, безпідставним та у такому слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 89, 258, 263-265 ЦПК України,

у х в а л и в :

у позові ОСОБА_1 до Львівської міської ради, державного нотаріуса Шостої львівської державної нотаріальної контори Горонни Іванни Степанівни про визнання права власності - відмовити повністю.

Позивач: ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1

Відповідач: Львівська міська рада, , місцезнаходження: м.Львів, пл.Ринок, 1.

Відповідач: державний нотаріус Шостої львівської державної нотаріальної контори Горонна Іванна Степанівна, , місцезнаходження: м.Львів, пр.Червоної Калини, 109.

Третя особа: державний нотаріус Першої львівської державної нотаріальної контори Сулима Надія Богданівна, , місцезнаходження: м.Львів, вул.Саксаганського, 6.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ст.354 ЦПК України). Апеляційна скарга подається з урахуванням Перехідних положень ЦПК України.

За умовами ст.273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 29 грудня 2017 року.

Головуючий Б.Р. Мичка