АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Унікальний номер 753/91/17 Головуючий у 1 інстанції -Мирошниченко О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого - Шахової О.В.

суддів: Вербової І.М., Поливач Л.Д.

при секретарі - Пащенко О.П.

розглянула в відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа ПрАТ СК "СКАЙД" про відшкодування шкоди,завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 28 березня 2017 року

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2017 року позивач звернувся з зазначеним з позовом та просив стягнути з відповідача ОСОБА_3 матеріальну шкоду на загальну суму 119 761, 85 грн., моральну шкоду в розмірі 10 000 грн., завданої йому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та понесені ним витрати у зв'язку зі зверненням до суду по сплаті судового збору у сумі 1 837 грн. Позов обгрунтовував тим, що 17.06.2016 року о 16 год. 05 хв. на Дніпропетровському шосе 9 Новообухівської траси з вини водія ОСОБА_3 сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої належний йому транспортний засіб марки «Honda CR-V», отримав механічні пошкодження. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 27.07.2016року ОСОБА_3 визнано винним у порушенні Правил дорожнього руху та скоєні дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до звіту, складеного ФОП «ОСОБА_4.» від 22.09.2016 року, вартість матеріального збитку з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу складає 118 038 грн. 85 коп. У зв'язку зі проведення вказаної оцінки позивачем понесено витрати, а саме: 1 200 грн. за складення звіту; витрати натранспортної послуги з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця його зберігання в сумі 523 грн.

Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 28 березня 2017 року позов ОСОБА_2 в частині відшкодування матеріальної шкоди задоволено та стягнуто з ОСОБА_3 119 761,85 грн. та судові витрати в сумі 1 837 грн.

В частині позову про стягнення моральної шкоди в задоволені позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду в частині задоволення позову відповідач ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу та посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права просить рішення суду,в цій частині, скасувати та ухвалити нове про стягнення з нього матеріальної шкоди в розмірі 19 761,85 грн.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, зокрема, що справу розглянуто у його відсутності і його не було належно повідомлено про розгляд справи, що призвело до неповного з'ясування судом обставин справи та не врахування судом,а саме що визначення вартості матеріального збитку проводилось через три місяці після ДТП також без його участі,що позбавило його права внести свої зауваження та заперечення в протокол огляду транспортного засобу та відповідно в ремонтну калькуляцію. Окрім цього,згідно Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності його відповідальність перед третіми особами на час ДТП була застрахована з лімітом відповідальності у розмірі 100 000 грн.в ПрАТ СК "СКАЙД". З заявою про вчинення ДТП він вчасно звернувся до страхової компанії, тому суду належало залучити страховика до участі в справі не в якості третьої особи, а як відповідача,який відповідності до ст.22 З "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" має виконати свої зобов'язання в межах ліміту,а саме в межах 100 000 завданої шкоди і лише решта шкоди в сумі 19 761,85 грн., на думку відповідача підлягає безпосередньо стягненню з нього.

Рішення суду в частині відмови в задоволені позову про відшкодування моральної шкоди не оскаржено, а відтак законність і обгрунтованність його, в зазначеній частині, відповідно до ст. 303 ЦПК не перевіряється.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції відповідач та його представник доводи апеляційної скарги підтримали та просили її задовольнити. Подали свій варіант встановлення розміру матеріальної шкоди за звітом експертного дослідження від 21 листопада 2017 року.

Позивач проти апеляційної скарги заперечував,подав письмові заперечення та просив відхилити апеляційну скаргу, вважаючи рішення суду першої інстанції таким, що ухвалене з дотриманням вимог закону.

Представник третьої особи ПрАТ СК"СКАЙД" в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений за законом належно, проте причини неявки не повідомив, заяв про відкладення справи не подавав.

Відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК неявка сторін,або інших осіб,які беруть участь у справі,належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи в апеляційному суді.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого по справі рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційнаскарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Пунктом 1 частини 1 статті 1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом,17.06.2016 року м. Києві на Дніпропетровському шосе сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Mitsubishi Pajero Sport», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_3, та автомобіля марки «Honda CR-V», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2 Згідно постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 27.07.2016 року, ОСОБА_3визнано винним у порушенні вимог п. 13.1 ПДР України та притягнуто до адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за скоєння ДТП 17 червня 2016 року за участю його та позивача автомобілів та пошкодження автомобіля позивача.

Згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку від 22.09.2016 року, проведеного ФО-П ОСОБА_4,вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу марки «Honda CR-V», державний номерний знак НОМЕР_2, з урахуванням коефіцієнтів фізичного зносу, становить 118 038 гривень 85 копійки.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, суд виходив з їх доведенності та того,що шкоду йому завдано з вини відповідача ОСОБА_3, в той час як відповідно до вимог стю.60 ЦПК та ч.1 ст. 1166 ЦК України відповідача не надав доказів того, що збитки завдано ОСОБА_2 не з його вини.

Таких висновків суд першої інстанції дійшов після повного, всебічного з'ясування обставин справи, перевірки доводів і заперечень сторін, надання належної правої оцінки зібраним у справі доказів та застосування правових норми, які регулюють спірні правовідносини, з огляду на що рішення суду відповідає матеріалам справи та вимогам закону, є законним та обгрунтованим і підстав для його скасування не вбачається. Як суд першої інстанції так і апеляційний суд, оцінивши подані сторонами докази,а саме звіти щодо визначення вартості матеріальної шкоди,завданої ОСОБА_2 внаслідок пошкодження його автомобіля, віддає перевагу звіту проведеного 22.09.2017 року ФО-П ОСОБА_4, оскільки на відміну від наданого висновку за звітом проведеним 21.11.2017 року СОД ФОП ОСОБА_5, звіт ФОП ОСОБА_4 проведено безпосередньо з оглядом пошкодженого автомобіля.

Між тим, за повідомленням позивача автомобіль на теперішній час вже відновлено.

Доводи апеляційної скарги про те, що частина страхового відшкодування підлягає стягненню з ПрАТ СК "СЛАЙД", в якій застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 не заслуговують на увагу, оскільки ці доводи були предметом дослідження суду першої інстанції,з оцінкою якого колегія суддів погоджується. Так, згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду України від 29 червня 2016 року (справа № 6 -192цс16) та від 11 жовтня 2017 року (справа № 6 -1365цс17), завдання потерпілому шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі відповідає відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (в договірному зобов'язанні ним є страховик). Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Колегія суддів погоджується з позицією позивача та його права на вільне обрання способу захисту порушеного права, шляхом звернення вимоги виключно до особи відповідача ОСОБА_3, який безпосередньо спричинив йому шкоду. Таким чином, ці та інші доводи апеляційної скарги (щодо розгляду справи у відсутності відповідача, проведення оцінки вартості завданої шкоди та не залучення ПрАТ СК "СКАЙД" в якості відповідача) не заслуговують на увагу, є формальними, висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав вважати,що судом допущено порушення матеріального та процесуального права,які призвели або могли б призвести до неправильного вирішення спору. Відповідно до ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань

Керуючись ст.ст. 303,304, 307,308, 313,315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 28 березня 2017 року залишити без зміни .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів, з моменту її проголошення.

Головуючий

Судді: