Провадження № 2/641/1169/2017 Справа № 641/2389/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2017 року Комінтернівський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого- судді - Григор'єва Б.П.

при секретарі - Вакуленко Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Слобідського району Харківської міської ради, Опікунська рада Адміністрації Слобідського району Харківської області про захист сімейних прав, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулась з позовом до ОСОБА_2 в якому просить зобов'язати відповідачку не перешкоджати їй надавати матеріальну допомогу та брати участь у вільному спілкуванні з матір'ю ОСОБА_3.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що її мати ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 01.03.2016 року вона була визнана недієздатною. Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області від 01.04.2016 року рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова було доповнено та над ОСОБА_3 встановлено опіку. Опікуном недієздатної матері визначено її рідну сестру ОСОБА_2 Ще при розгляді справи між нею та сестрою виникали суперечки щодо визначення опікуна. Спочатку вона просила визнати матір недієздатною та призначити її опікуном, але потім через стан здоров'я вимушена була залишити заяву без розгляду. Згодом відповідачка звернулась до Опікунської ради та отримала висновок про доцільність призначення її опікуном матері. Вона неодноразово приїжджала до своєї матері щоб її провідати та передати гостинець, але виходила сестра та вчиняти скандал та не дозволяла їй бачити матір. Після закінчення розгляду всіх судів, відносини з сестрою значно погіршилися, оскільки сестра вважала, що вона претендує на батьківську спадщину, а про матір не турбується. Однак причиною відмови від опікунства стала тяжка хвороба. Відповідачка постійно чинить перешкоди у спілкуванні з матір'ю, не відкриває двері, не відповідає на телефонні дзвінки, відмовляється передавати допомогу для матері. Вона дуже стурбована умовами проживання матері та станом її здоров'я. Вона любить свою матір та незважаючи на стан здоров'я бажає її відвідувати, надавати допомогу, спілкуватись. В зв'язку з чим була вимушена звернутись до суду з відповідним позовом.

В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали в повному обсязі, надали пояснення аналогічні викладеним у позові, просили позов задовольнити.

Відповідачка в судовому засіданні проти позову заперечувала, пояснила, що зустрічі матері з ОСОБА_1 можуть призвести до погіршення її стану здоров'я. Вона боїться за стан здоров'я матері, оскільки ОСОБА_1 робить все аби мати скоріше померла. Крім того раніше ОСОБА_1 відмовлялась від опіки над матір'ю про що власноруч писала розписку. Просила захистити її з матір'ю права та відмовити ОСОБА_1 у зустрічах з матір'ю.

Треті особи: Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Слобідського району Харківської міської ради та Опікунська рада Адміністрації Слобідського району Харківської області в судове засідання не з*явились, надавали відповіді на ухвалу суду. Про час та розгляду справи повідомлялись належним чином.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 року у м. Харків, батьками зазначені: батько - ОСОБА_5, мати - ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1.

ОСОБА_6 та ОСОБА_4 уклали шлюб 03.12.1983 року, про що видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2, після реєстрації шлюбу ОСОБА_4 змінила прізвище на «ОСОБА_1».

Згідно довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААА № 134757 ОСОБА_1 є інвалідом другої групи. Інвалідність встановлена на строк до 01.07.2018 року.

Батько позивачки та відповідачки ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року про що Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 01.03.2016 року визнано недієздатною ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 12.04.2016 року, рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 01.03.2016 року змінено. Доповнено резолютивну частину рішення, яким встановлено над ОСОБА_3 опіку.

Опікунською радою адміністрації Комінтернівського району Харківської міської ради на заяву ОСОБА_1 надана відповідь № 2761/0/166-16 від 11.11.2016 року де зазначено, що за даними опікунської ради опікун ОСОБА_2 належним чином виконує свої обов'язки у догляді, піклуванні, харчуванні, гігієні та в лікуванні недієздатної ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Опікуном ОСОБА_2 в звіті опікуна за сім місяців 2016 року надана до опікунської ради адміністрації Комінтернівського району Харківської міської ради повна інформація про стан здоров'я, а також про місце перебування недієздатної ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3, правових підстав для виклику опікуна немає.

ОСОБА_1 зверталась до Основ*янського відділення полії Слобідського відділу поліції ГУ НП в Харківській області щодо перешкоджання ОСОБА_2 у спілкуванні з матір'ю. З приводу звернення зроблено висновок, відповідно до якого перевірка за повідомленням закінчена.

На звернення ОСОБА_1 до поліції, їй було роз'яснено, що між нею та її рідною сестрою виник цивільно-правовий спір та рекомендовано звернутись до суду з позовом.

Згідно відповіді КЗОЗ «Харківський міський психоневрологічний диспансер № 3» № 3861 від 27.06.2017 року, зазначено, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на обліку в КЗОЗ «ХМПНД № 3» з 2014 року, вказаний діагноз. Останнє відвідування лікаря: 15.03.2016 року.

Згідно відповіді КЗОЗ «Харківська міська клінічна лікарня № 13» № 1638 від 29.06.2017 року зазначено, що ОСОБА_3 1937 р.н., знаходиться під спостереженням дільничного лікаря-терапевта КЗОЗ «Харківська МКЛ № 13» з 1999 року, стоїть на «Д» обліку з приводу ІХС, Гіпертонічної хвороби ІV. З 01.04.2016 року по теперішній час дільничний лікар відвідував ОСОБА_3 на дому: 12.10.2016 року скарги на головний біль, безсоння, 24.04.2017 року - скарги на головний біль, запаморочення. Встановлений діагноз та призначено лікування.

Згідно відповіді Адміністрації Слобідського району Харківської міської ради № 1473/0/166-17 від 24.07.2017 року зазначено, що ОСОБА_1 з 01.04.2016 року по теперішній час зверталася 21.10.2016 року на адресу Ради та на адресу Управління двічі, з однаковою скаргою на дії свої сестри ОСОБА_2, яка є опікуном над недієздатною ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 Радою була проведена робота щодо контролю над виконанням опікуном своїх обов'язків у догляді, піклуванні, харчуванні, гігієні та в лікуванні недієздатної ОСОБА_3 Опікун на вимогу ради надав всі необхідні відомості, що підтверджується звітами опікуна за сім місяців 2016 року та за повний 2016 рік, медичними довідками про проходження лікування недієздатною ОСОБА_3, квитанціями про сплату за ліки, житлово-комунальні послуги та харчування. Перевірка по скарзі ОСОБА_1 Радою була проведена, правових підстав для прийняття Радою дій стосовно опікуна ОСОБА_2 немає.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 пояснив, що восени 2014 року підвозив ОСОБА_1 на «Одеську», вони відвозили продукти. В лютому 2016 року він приїжджав до ОСОБА_1, та позивачка скаржилась, що не може побачити матір. Восени 2016 року він, позивачка та її син їздили на «Основу», були там два рази. Один раз вони бачили бабусю, в другий раз чоловік ОСОБА_2 сварився та ображав позивачку, через що вони викликали поліцію і тільки після цього змогли побачити бабусю.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 пояснив, що позивачка його матір. В 2015 та 2016 роках він з матір'ю їздив приблизно 5 разів до бабусі. Двері не відчиняли. В жовтні 2016 року він один раз побачив бабусю. Коли вони приїхали провідати бабусю, то родина відповідачки учинила скандал. Конфлікт відбувся з тої причини, що їм не дають бачитись з бабусею, з причини, щодо спадщини. Вже рік вони не бачать бабусю. Він багато разів був свідком телефонних розмов між матір'ю та тіткою, в яких тітка погоджувались, щоб матір приїхала та провідала бабую, однак коли вона приїжджала двері ніхто не відчиняв.

З пояснень наданих свідками вбачається, що між сторонами створилась конфліктна ситуація щодо спілкування з недієздатною матір'ю. Суд приймає показання надані свідками, оскільки вони не протирічать наявним в матеріалах справи письмовим доказам.

Частина 1 статті 3 ЦПК України зазначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Ч. 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до статті 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Загальна декларація прав людини проголошена Генеральною асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року у частині третій ст. 16 називає сім'ю природним та основним осередком суспільства. Таке ж положення міститься у ст. 23 міжнародного пакту про громадянські т культурні права 1966 року, тому мати сім'ю, почувати себе у ній вільною людиною, жити в оточені поваги та любові - природне право кожного. І після виконання батьками своїх обов'язків перед дитиною, у сина чи дочки виникає «зворотній» обов'язок щодо матері та батька.

За нормою ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності; результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Таким чином, оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позивачка ОСОБА_1 має гарантоване законом, рівне з сестрою ОСОБА_2, право на спілкування зі своєю матір'ю. Також судом встановлено, що ОСОБА_2 чинить перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні з матір'ю. Посилання відповідачки, що вона боїться за життя матері належними доказами не підтверджено. Виниклі конфліктні стосунки між сестрами щодо грошей, спадщини та інших обставин не мають відношення до предмету спору та не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позову, оскільки сторони рівні у своїх правах спілкуватись та бачитись з матір'ю. Посилання відповідачки, що ОСОБА_1 відмовилась від опікунства над матір'ю теж не можуть бути підставою для перешкоджання їй спілкуватись з матір'ю. Тому необхідно обов'язати ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_1 надавати матеріальну допомогу та брати участь у вільному спілкуванні з матір'ю ОСОБА_3.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 213-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 3,10,11, 15 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_1 надавати матеріальну допомогу та брати участь у вільному спілкуванні з матір'ю ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, або в порядку ч.1 ст. 294 ЦПК України.

Суддя: Б. П. Григор'єв