АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/263/17 Справа № 201/5450/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Батманова В. В. Доповідач - Максюта Ж.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2017 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: Максюти Ж.І.,

суддів: Макарова М.О., Демченко Е.Л.,

за участі секретаря: Куць О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро

апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальність «КП-Комфорт»

на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 06 липня 2016 року

у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальність «КП-Комфорт» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - Жовтнева районна у м. Дніпропетровську рада про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення та зняття з реєстрації, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06.07.2016 року у задоволенні позовних вимог ТОВ «КП-Комфорт» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - Жовтнева районна у м. Дніпропетровську рада про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення та зняття з реєстрації було відмовлено /а.с.41-42/.

З таким рішенням не погодився позивач, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити повністю /а.с.48а-58/.

Судом першої інстанції встановлено, що 25.01.2016 року на підставі рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.12.2015 року у справі № 904/10561/15 за ТОВ «КП-Комфорт» зареєстроване право власності на будівлю гуртожитку, загальною площею 5750 кв.м., розташовану по АДРЕСА_1 /а.с.8/.

Попереднім власником гуртожитку була Дніпропетровська виробничо-торгівельна взуттєва фабрика «Оріль», правонаступником якої є АТ «Оріль».

У кімнаті № 201 гуртожитку по АДРЕСА_1 на підставі ордеру, виданого Дніпропетровською виробничо-торгівельною взуттєвою фабрикою «Оріль» з 31.01.1989 року проживає та зареєстрована ОСОБА_2 разом із сином ОСОБА_3, який був зареєстрований за вказаною адресою 22.12.2005 року /а.с.15/. Право власності на вказане житлове приміщення за відповідачами не зареєстроване.

ОСОБА_2 01.08.1995 року припинила трудові відносини з АТ «Оріль», будучи звільненою за п.2 ст.40 КЗпП України /а.с.15/.

Згідно посвідчення та довідки МСЕК, відповідач ОСОБА_2 є інвалідом другої групи та непрацездатна /а.с.92-95/.

Звертаючись з позовною заявою ТОВ «КП-Комфорт» посилалось на те, що відповідачі не перебувають у трудових відносинах з ТОВ «КП-Комфорт», ордеру та згоди на їх вселення товариством не надавалося, відповідачі порушують норми житлового законодавства, оскільки роблять самовільне перепланування та переобладнання квартири, використовують підсобне приміщення гуртожитку, права позивача, як власника, порушені, а тому він змушений звернутись до суду.

Виходячи з доказів по справі, суд першої інстанції, в силу норм ст.ст. 317, 319, 391 ЦК України, ст.ст. 109, 132 ЖК України, п.2 ст.40 КЗпП України дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно відхилити, а судове рішення залишити без змін з наступних підстав.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі з'ясував права та обв'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Згідно ст. 132 ЖК України, сезонні, тимчасові працівники і особи, що працювали за строковим трудовим договором, які припинили роботу, а також особи, що вчились у навчальних закладах і вибули з них, підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення з гуртожитку, який їм було надано у зв'язку з роботою чи навчанням. Інших працівників підприємств, установ, організацій, які поселилися в гуртожитку в зв'язку з роботою, може бути виселено без надання іншого жилого приміщення в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин, за порушення трудової дисципліни або вчинення злочину.

Осіб, які припинили роботу з інших підстав, ніж ті, що зазначені в частині другій цієї статті, а також осіб, перелічених у статті 125 цього Кодексу, може бути виселено лише з наданням їм іншого жилого приміщення.

Розглядаючи по суті даний спір, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що відповідача ОСОБА_2 звільнено з АТ «Оріль» за п.2 ст.40 КЗпП України, а тому дійшов висновку, що в силу вказаних норм закону, вона з сином не може бути виселена з гуртожитку без надання іншого житлового приміщення, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

Зазначений висновок суду відповідає обставинам справи, узгоджується з нормами матеріального права, які правильно застосовані судом першої інстанції.

Отже, доводи апеляційної скарги необґрунтовані та зводяться до особистого тлумачення заявником норм ст. 132 ЖК України.

Зокрема, апеляційним судом встановлено, що постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 12.05.2016 року було скасовано рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.12.2015 року у справі № 904/10561/15, на підставі якого за ТОВ «КП-Комфорт» було зареєстроване право власності на спірний гуртожиток /а.с.98-106/ та 07.06.2016 року було скасовано реєстрацію права власності за ТОВ «КП-Компфорт» на вказане нерухоме майно /а.с.97/, тобто як на день ухвалення оскаржуваного рішення, 06.07.2016 року, так і на день подання апеляційної скарги заявник вже не був власником гуртожитку.

До суду апеляційної інстанції 16.05.2017 року надійшло клопотання від ОСОБА_4, в якому останній ставить питання про залучення його до участі у справі, як позивача - правонаступника ТОВ «КП-Комфорт» з тих підстав, що він є власником спірного житлового приміщення АДРЕСА_1. Між тим, виходячи із правового обґрунтування позову, колегія суддів вважає заміну позивача правонаступником недоцільною, а ОСОБА_4 в свою чергу не позбавлений можливості звернутись до суду з відповідним позовом для захисту своїх прав та інтересів /а.с. 165/.

Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги необґрунтовані, а відтак рішення суду від 06.07.2016 року слід залишити в силі.

Керуючись ст.ст. 307, 308,315,317 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальність «КП-Комфорт» - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 06 липня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Ж.І. Максюта

Судді: Е.Л. Демченко

М.О. Макаров