АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/273/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 47 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу відділу Держгеокадастру у Камянському районі Черкаської області на рішення Камянського районного суду Черкаської області від 23 листопада 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до Катеринівської сільської ради Камянського району Черкаської області про визнання права на земельну частку (пай),

в с т а н о в и л а :

представник ОСОБА_6 звернувся до суду із вказаним позовом, яким просив визнати за ОСОБА_6 право на земельну частку (пай), розміром 2,07 га, за рахунок земель запасу та державного резервного фонду в адміністративних межах Катеринівської сільської ради Камянського району Черкаської області.

В обґрунтування вказано на те, що з 10.04.1991 по 30.11.1995 він працював у КСП «Новий Побут», який реорганізовано в КСП «Тясмин» з 30.11.1995, та був його членом. КСП отримало державний акт на право колективної власності на землю серії ЧР № 6-8 від 04.11.1994. З відповіді відділу Держгеокадастру у Камянському районі Черкаської області вбачається про порушення права позивача на земельну частку (пай), а саме про те, що він відсутній у списках до державного акту на право колективно власності на землю КСП «Новий Побут» с. Катеринівка, що й стало фактичними підставами для звернення з даним позовом до суду.

Рішенням Камянського районного суду Черкаської області від 23.11.2016 позов задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач відділ Держгеокадастру у Камянському районі Черкаської області подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування вказано на те, що позивач на момент розпаювання земель не був включений до списку громадян-членів КСП «Новий Побут», а тому він не має права на отримання земельної ділянки (паю). Оскільки розпорядником земель за межами населених пунктів (про виділення паю в яких просить позивач) є Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області, а не районний відділ Держгеокадастру, у задоволенні відповідних позовних вимог мало бути відмовлено.

Перед початком розгляду вказаної апеляційної скарги по суті спору, представник позивача ОСОБА_7 про відмову від частини позовних вимог у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до відділу Держгеокадастру у Камянському районі Черкаської області, Катеринівської сільської ради Камянського району Черкаської області про визнання права на земельну частку (пай), яка було прийнята судом апеляційної інстанції, рішення суд першої інстанції в цій частині вимог скасовано, провадження у справі закрите.

При цьому, колегія суддів, в силу вимог ст.ст. 292, 303 ЦПК України розглядає апеляційну скаргу відділу Держгеокадастру у Камянському районі Черкаської області на вказане рішення суду, оскільки суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, вирішив питання про права та обовязки апелянта, враховуючи те, що з 1 січня 2013 року вступив в силу Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», яким внесено зміни до, зокрема, статті 122 Земельного кодексу України, у відповідності до яких саме Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру та її територіальні органи передають у власність або у користування земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності.

З вимог ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які зявилися у судове засідання, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав та мотивів.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що позивач на час отримання КСП «Новий Побут» с. Катеринівка державного акту на право колективної власності на землю працював в цьому КСП і був його членом, відповідно до Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», його мали внести до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, отже він має право на земельну частку (пай). Не включення позивача до цього списку і як наслідок не отримання ним сертифікату порушило його право на земельну частку (пай), що й стало підставою для задоволення позовних вимог.

Однак повністю погодитися з правильністю таких висновків суду першої інстанції колегія суддів не може, виходячи з наступного.

При розгляді справи встановлено, що за даними трудової книжки позивач з 10.04.1994 по 31.11.1995 працював у колгоспі «Новий Побут» с. Катеринівка та був його членом. В період роботи позивача КСП «Новий Побут» видано державний акт серії ЧР № 6-8 від 04.11.1994 на право колективно власності на землю.

З відповіді відділу Держгеокадастру у Камянському районі Черкаської області від 19.09.2016 вбачається, що позивач відсутній у списках до державного акту на право колективно власності на землю на землю у КСП «Новий Побут» с. Катеринівка.

Згідно довідки відділу Держгеокадастру у Камянському районі Черкаської області від 19.09.2016 29-28-0.3-1653/2-16 середній розмір земельної частки (паю) в адміністративних межах Катеринівськоїї сільської ради Камянського району Черкаської області в розмірі 2,07 га.

Відповідно до Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 №720/95, право на земельну частку (пай) мають члени сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, які входили до складу названих підприємств (КСП) на момент паювання землі і яких було внесено до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю, зокрема, постійні працівники члени КСП та пенсіонери, які раніше працювали в КСП і залишилися його членами. Затвердження розміру земельної частки (паю) та видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) провадяться відповідною районною державною адміністрацією.

Виходячи зі змісту ст.ст. 22, 23 ЗК України та вищевказаного Указу Президента України особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП, включення до списку осіб, долучених до Державного акта на право колективної власності на землю, одержання КСП цього акта.

Відповідно до п.24 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами норм земельного законодавства при розгляді цивільних справ» член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Невнесення особи до списку, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що у позивача, як члена КСП «Новий Побут» с. Катеринівка, було наявне право на земельну частку (пай) цього КСП при його розпаюванні, адже позивач на час отримання КСП «Новий Побут» державного акту на право колективної власності на землю, працював в цьому КСП і був його членом, що є необхідною умовою для отримання у власність частини земельної ділянки КСП згідно п.24 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами норм земельного законодавства при розгляді цивільних справ» та Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 №720/95.

При цьому колегія суддів відхиляє апеляційні доводи про те, що позивач на момент розпаювання земель не був включений до списку громадян-членів КСП «Новий Побут», а тому він не має права на отримання земельної ділянки (паю), адже визначальним для включення особи-члена КСП до вказаного списку ж перебування цієї особи в трудових відносинах з КСП та наявність членства в ньому, що й мало місце в даному випадку. Тобто включення особи до списку громадян-членів КСП на отримання земельних часток (паїв) є похідним від власне членства осіб в такому КСП.

Одночасно колегія суддів враховує, що право на земельну частку (пай) в позивача виникло з часу розпаювання у 1997 році в період чинності ЦК УРСР, яким і врегульовано відповідні правовдіносини.

Так згідно ст. 71 ЦК УРСР загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки; ст. 75 ЦК УРСР - позовна давність застосовується судом, арбітражем або третейським судом незалежно від заяви сторін; ч. 1 ст. 80 ЦК УРСР - закінчення строку позовної давності до пред'явлення позову є підставою для відмови в позові.

Згідно до вимог ст.76 ЦК України перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Тобто цивільний закон (1963 року) з обовязком зацікавленої особи знати про стан своїх матеріальних прав та дізнаватися про їх порушення.

В даному випадку, право позивача на отримання земельної частки (паю), яке виникло з моменту отримання КСП «Новий Побут» с. Катеринівка Державного акта на право колективної власності на землю,що є загальновідомим фактом, закріплено на законодавчому рівні Указом Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 №720/95, зміст якого позивачу, як громадянину України, достеменно знайомий.

Тим більше, відповідно до нормативних актів, увесь процес розпаювання землі зокрема і в даному населеному пункті, проходив публічно, інформація про це доводилася усім жителям населеного пункту шляхом розміщення оголошень, проведення зборів, сходок жителів села тощо.

Колегія суддів вважає, що, оскільки право позивача стосовно земельної частки (паю) в КСП, членом якого він був, виникло з моменту здійснення розпаювання, тобто з 04.11.1994, позивач згідно закону зобовязаний знати про наявність такого права та безумовно знав про його порушення, оскільки ніяких правовстановлюючих документів щодо прав на земельну частку(пай) не отримував, отже не може бути мови про поважність пропуску позивачем строків позовної давності, який звернувся з даним позовом лише 26.10.2016 року, тобто через 22 роки .

Таким чином колегія суддів вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог у справі у звязку з пропуском позивачем строків позовної давності, так як у аспекті положень ст. 75 ЦК УРСР у випадку пропуску строку позовної давності суд відмовляє у задоволення позовних вимог без відповідної заяви сторони у справі.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення по справі, які суд вважав доведеними, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

З огляду на викладені вище фактичні обставини справи та норми законодавства, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає до скасування у звязку з порушенням норм матеріального права - ст. 75 ЦК УРСР, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у справі у звязку з пропуском строків позовної давності.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Камянського районного суду Черкаської області від 23 листопада 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до Катеринівської сільської ради Камянського району Черкаської області про визнання права на земельну частку (пай) - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_6 до Катеринівської сільської ради Камянського району Черкаської області про визнання права на земельну частку (пай) відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 20 днів з дня проголошення.

Головуючий :

Судді :