28.11.2017 Справа № 756/2695/17
Ун.№756/2965/17
Пр.№2/756/2737/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2017 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Луценко О.М.,

при секретарі - Бублієві Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про усунення перешкод в користуванні квартири шляхом виселення-

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2017 позивач звернувся з позовом до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про усунення перешкод в користуванні квартири шляхом виселення.

В обґрунтування позову позивач ОСОБА_1 вказала, що квартира АДРЕСА_1 , належить їй, а також ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на праві спільної сумісної власності. Окрім того позивач з 1979 року зареєстрована за даною адресою. 02.02.2002р. ОСОБА_4 подарував ОСОБА_6 ? частину даної квартири, що підтверджується договором дарування від 02.02.2002р., посвідченого Одинадцятою Київською нотаріальною конторою за реєстровим № 3с-379. 25.01.2005р. ОСОБА_6 подарувала позивачу свою ? частину даної квартири, відповідно до договору дарування від 25.01.2005р., посвідченого Одинадцятою Київською нотаріальною конторою за реєстровим № 3с-91.10.11.2006р. ОСОБА_5 подарував позивачу свою ? частину даної квартири, що підтверджується договором дарування від 10.11.2006р., посвідченого Одинадцятою Київською нотаріальною конторою за реєстровим № 5-1755. Таким чином позивач є власником квартири АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_4 помер. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер. Відповідач почав перешкоджати позивачу користуватись квартирою. Відповідач створює конфліктні ситуації, викидує особисті речі позивача, застосовує фізичну силу, вчиняє тиск фізичний і психологічний.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні проти наданого позову заперечив, посилаючись на його необґрунтованість.

Третя особа та її представник в судовому засіданні позов підтримали.

Заслухавши пояснення сторін та свідка, дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, чи слід задовольнити позов або в позові відмовити (ст.214 ЦПК України).

Відповідно до ч.1, ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України (ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України).

Відповідно до свідоцтва про право власності від 13.11.2000року виданого державним комунальним управління житлового господарства Мінського району м. Києва вбачається, що квартира № АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в рівних долях.( а.с.6).

02.02.2002р. ОСОБА_4 подарував ОСОБА_6 ? частину даної квартири, що підтверджується договором дарування від 02.02.2002р., посвідченого Одинадцятою Київською нотаріальною конторою за реєстровим № 3с-379.

25.01.2005р. ОСОБА_6 подарувала позивачу свою ? частину даної квартири, відповідно до договору дарування від 25.01.2005р., посвідченого Одинадцятою Київською нотаріальною конторою за реєстровим № 3с-91.10.11.2006р.

ОСОБА_5 подарував позивачу свою ? частину даної квартири, що підтверджується договором дарування від 10.11.2006р., посвідченого Одинадцятою Київською нотаріальною конторою за реєстровим № 5-1755.

ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 09.10.2002р.( а.с.10).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 03.03.2012року( а.с.11).

Відповідно до довідки №85/4016/8746 від 30.11.2016р. виданої комунальним концерном « Центр комунального сервісу» в квартирі № АДРЕСА_1 зареєстровано 4 особи: ОСОБА_1- власник, ОСОБА_3- онука, ОСОБА_2- син, ОСОБА_7- правнук( а.с.12).

Відповідно до довідки №85/5879/1080 від 14.07.2017р. виданої комунальним концерном « Центр комунального сервісу» в квартирі № АДРЕСА_1 ОСОБА_2 знятий з реєстрації 11.07.2000р. на підставі рішення Оболонського районного суду м. Києва від 13.06.2000р. ( справа № 1849/2000).

Окрім того з матеріалів справи не вбачається, що між сторонами склалися неприязні та конфліктні відносини, що призводять до сварок, в наслідок чого позивач не мсає можливості проживати в даній квартирі.

Згідно з ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

За приписами ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Пленум Верховного Суду України в п.14 постанови від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності» роз'яснив, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Згідно з висновком Верховного Суду України у постанові від 3 квітня 2013 р. у справі N 6-12цс13 норма ст. 358 ЦК України регулює саме порядок здійснення права часткової власності, тобто порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі, наслідком якого є припинення права спільної часткової власності. Установлення співвласниками порядку користування будинком з виділенням конкретних приміщень у натурі не припиняє право спільної часткової власності, тому що такі частини не перетворюються на об'єкт самостійної власності кожного з них.

Таким чином позивачем не доведено, що відповідач чинить йому перешкоди в користуванні житлом, в результаті чого він не може потрапити до квартири, де позивач зареєстрований та має право на проживання та користування вказаним житлом.

Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Як встановлено в судовому засіданні у відповідача це єдине житло, іншого помешкання для проживання не має.

Згідно ч.1, ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч.1, ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.1-2, ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно ч.1 ст.383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, а згідно ч.1ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Статтею ст. 57 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом частини першої та четвертої статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Матеріалами справи не підтверджується правомірність заявлення вимог позивача про зобов'язання не чинити перешкоди у користуванні квартирою та виселення, тому в частині вимог даного позову необхідно відмовити.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог повністю.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 316, 317, 319, 383, 391 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 57-60, 88, 169, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволені позовних вимог позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про усунення перешкод в користуванні квартири шляхом виселення - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду міста Києва через Оболонський районний суд міста Києва шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.М. Луценко