Справа № 369/6998/17
Провадження № 2/369/3119/17
09.11.2017 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі
головуючої судді Ковальчук Л.М.,
при секретарі Завойській В.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення авансу та процентів за користування грошовими коштами,
У липні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулася із позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення авансу та процентів за користування грошовими коштами, посилаючись на те, що між нею та ОСОБА_2 був укладений попередній договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрований в реєстрі за № 2233.
Відповідно до умов п. 9 попереднього договору вона передала ОСОБА_2 аванс у розмірі 120 003 грн. 34 коп., що еквівалентно 5 000 доларів США, згідно курсу НБУ на день укладення даного договору. Ця сума підлягає заліку в ціну житлового будинку та земельної ділянки при укладенні та нотаріальному посвідченні основних договорів купівлі-продажу.
Пунктом 12 попереднього договору передбачено, що зобовязання встановлені попереднім договором, припиняються, якщо основні договори не укладені протягом строку, встановленого цим попереднім договором, або якщо жодна зі сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.
Станом на 31 березня 2016 року основні договори купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки укладені не були.
У відповідності до умов п. 9 попереднього договору вона передала, а ОСОБА_2 отримала аванс у розмірі 120 003,34 грн..
На час звернення з позовом до суду, строк, визначений сторонами для укладення основних договорів купівлі-продажу обєктів нерухомості сплив, зазначені договори не укладені, аванс переданий ОСОБА_2 у розмірі 120 003,34 грн. повернутий не був.
Оскільки договори купівлі-продажу будинку і земельної ділянки, які б за своєю формою та змістом відповідали вимогам закону, між сторонами укладені не були, а сторони лише домовилися укласти такі договори в майбутньому, передана грошова сума в розмірі 120 003,34 грн. є авансом, який підлягає поверненню.
На адресу ОСОБА_2 було направлено вимогу про повернення суми авансу, однак аванс з 31 березня 2016 року повернуто не було.
За період з 01 квітня 2016 року по 31 травня 2017 року були нараховані проценти у розмірі 19 969,39 грн..
У судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник не зявились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у відсутності позивача та її представника.
У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не зявилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не відомі.
Оскільки представник позивача у поданій до суду заяві не заперечував проти заочного розгляду справи, а відповідач неодноразово належним чином повідомлялась про дату, час і місце розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 31 грудня 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений попередній договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрований в реєстрі за № 2233.
Згідно умов п. 2 сторони домовились, що істотними умовами основних договорів купівлі-продажу будуть такі: продаж зазначеного житлового будинку та земельної ділянки буде вчинено за ціною 2 280 063 грн. 37 коп., що еквівалентно 95 000 доларів США, згідно курсу НБУ на день укладення цього договору.
Умовами п. 9 попереднього договору передбачено, що при укладенні цього договору покупець ОСОБА_1 передала, а продавець ОСОБА_2 отримала аванс у розмірі 120 003,34 грн., що еквівалентно 5 000 доларів США, згідно курсу НБУ на день укладення цього договору. Ця сума підлягає заліку в ціну житлового будинку та земельної ділянки при укладенні та нотаріальному посвідченні основних договорів купівлі-продажу.
Відповідно до умов п. 10 договору продавець, який отримав аванс у розмірі 120 003,34 коп., в рахунок ціни житлового будинку та земельної ділянки, у разі односторонньої відмови від продажу житлового будинку та земельної ділянки у разі односторонньої відмови від продажу житлового будинку та земельної ділянки, у зазначений термін зобовязується негайно повернути подвійну суму авансу покупцеві.
Звертаючись з позовом до суду позивач ОСОБА_1 зазначила, що на час звернення з позовом до суду відповідач ОСОБА_2 взяті на себе зобовязання згідно, укладеного договору не виконала. На час звернення з позовом до суду, строк, визначений сторонами для укладення основних договорів купівлі-продажу обєктів нерухомості сплив, зазначені договори не укладені, аванс переданий ОСОБА_2 у розмірі 120 003,34 грн. нею не повернуто.
На адресу ОСОБА_2 позивачем було направлено вимогу про повернення суми авансу від 01 червня 2017 року, однак аванс з 31 березня 2016 року повернуто не було.
Згідно вимог ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
У відповідності до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Пунктом 12 попереднього договору передбачено, що зобовязання встановлені попереднім договором, припиняються, якщо основні договори не укладені протягом строку, встановленого цим попереднім договором, або якщо жодна зі сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.
Як зазначила позивач у позовній заяві станом на 31 березня 2016 року основні договори купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки укладені не були.
Відповідно до вимог ч. ч. 1, 3 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобовязуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобовязання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.
Згідно ч. 1 ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобовязання і на забезпечення його виконання.
Згідно вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Згідно вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
Згідно вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, 1) припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобовязання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Судом встановлено, що на час звернення з позовом до суду відповідач ОСОБА_2 умови попереднього договору від 31 грудня 2015 року не виконала, відповідні договори купівлі-продажу з позивачем ОСОБА_1 не уклала, аванс, отриманий нею у розмірі 120 003,34 грн. ОСОБА_1 не повернула.
Згідно вимог ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншими актами цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Згідно розрахунки суми процентів відповідачу були нараховані проценти за користування грошовими коштами за період з 01 квітня 2016 року по 31 травня 2017 року з урахуванням розміру облікової ставки НБУ у розмірі 19 969,39 грн. за формулою: облікова ставка НБУ х (кількість днів : кількість днів у році) х сума одержаних коштів.
Суд, зясувавши дійсні обставини справи, давши оцінку зібраним доказам в їх сукупності, дійшов висновку про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми авансу у розмірі 120 003,34 грн. та 19 969,39 грн. процентів за користування грошовими коштами, а всього 139 972,73 грн..
Звертаючись з позовом до суду позивач ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 84 ЦПК України витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.
Відповідно до вимог ст. 84 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені витрати на надання правової допомоги адвоката у розмірі 10 000 грн., відповідно до наданих представником позивача доказів: Договір про надання правової допомоги від 24 травня 2017 року; рахунок-фактура № СФ-0000027 від 24 травня 2017 року, копія квитанції від 24 травня 2017 року на суму 10 000 грн., копія акта приймання-передачі надання правової допомоги (юридичних послуг) від 09 листопада 2017 року.
Понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 399,70 грн. слід стягнути з відповідача згідно зі 88 ЦПК України на користь позивача.
Керуючись ст. ст. 15, 16, 509, 526, 536, 570, 610, 611, 635, 1048 ЦК України, ст. ст. 60, 84, 88, 209, 212-215, 218, 224, 226 ЦПК України, суд-
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму авансу, сплаченого згідно попереднього договору від 31 грудня 2015 року у розмірі 120 003,34 грн. та 19 969,39 грн. процентів за користування грошовими коштами, а всього 139 972,73 грн..
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на надання правової допомоги в розмірі 10 000 грн..
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 399,70 грн..
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду або шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення в разі відсутності в судовому засіданні осіб, які брали участь у справі, під час проголошення судового рішення.

Суддя Ковальчук Л.М.