Справа № 758/539/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2017 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Супрун Г. Б.,

секретаря - Цукурової Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до КП «Київпастранс» про стягнення заборгованості за прострочення грошового зобов'язання,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на підставі ст.625 ЦК України 3% річних в розмірі 7512,00 грн. та інфляційні втрати в розмірі 174925,17 грн. за прострочення грошового зобов"язання. Обгрунтовує позов тим, що грошове зобов"язання виникло за період невиконання відповідачем рішення Солом"янського районного суду м.Києва від 22.12.2011р. про стягнення на його користь матеріальної та моральної шкоди.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав. Вказав, що шкода, яка стягнута за рішенням Солом"янського районного суду м.Києва, спричинена внаслідок ДТП з вини водія, який перебував у трудовитх відносинах з КП «Київпастранс». Вважає, що між сторонами виникли грошові зобов"язання. Рішення Солом"янського райсуду м.Києва не виконувалось протягом довгого часу. Лише після направлення представниками ОСОБА_1 цілого ряду клопотань та скарг державному виконавцю, а саме: про проведення виконавчих дій від 29.07.2013 року; про накладення арешту на розрахунковий рахунок боржника від 29.07.2013 року; про виявлення розрахункових рахунків боржника від 29.07.2013 року; про внесеннявідомостей до ЄРВП від 29.07.2013 року; про вилученняготівки з касборжникавід 29.07.2013 року розпочалосьпогашеннязаборгованості на рахунокпозивача. Зазначив, що відповідач сплачував кошти періодично, і лише в жовтні 2015 року відповідачем було повністю погашено заборгованість за рішенням суду. Представник позивача звернув увагу, що при ухваленні рішення суду необхідно застовувати ст. 625 ЦК України, оскільки, на його думку, це були деліктні зобов"язання, трансформовані в грошові на користь ОСОБА_1 Просив стягнути з відповідача інфляційні втрати та 3% річних за прострочення грошового зобов»язання, яке виникло на підставі судового рішення з 30.12.2015 року. Просив нарахувати інфляцію не з моменту події до рішення суду, а саме за зобов»язання, яке виникло на підставі рішення суду і до виконання рішення суду.

Представник відповідача Гуржій Є.О. просив відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що між стронами виникли деліктні зобов»язання, а не грошові, за спричинену шкоду, завдану внаслідок ДТП, що і було стягнуто на підставі рішення Солом»янського районного суду м.Києва, яке змінено рішенням Апеляційного суду м.Києва від 26.04.2012р. До деліктних зобов»язань ч.2 ст.625 ЦК України не застосовується. На відшкодування шкоди, що є відповідальністю, не можуть нараховуватися проценти за користування чужими грошовими коштами, що також є відповідальністю, бо в такому випадку нарахування процентів на суму відшкодування шкоди є фактично подвійною мірою відповідальності. Крім того, відповідач не ухилявся від виконання рішення суду, що підтверджується щомісячним погашенням частинами від загального розміру шкоди, коли на рахунках були наявні кошти, а тому, навіть якщо деліктні зобов»язання трансформуються в грошове зобов»язання, то ухилення від сплати шкоди з боку відповідача відсутнє. Тому позов безпідставний. Рішення суду вже виконано в повному обсязі.

Вислухавши представників сторін, суд приходить до наступних висновків.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 22.12.2011 року частково задоволено позов ОСОБА_1 до КП «Київпастранс» та ВАТ «СК Оранта», треті особи: автобусний парк № З КГІ «Київпастранс» та ОСОБА_5 ( справа №2-988/11) стягнуто з КП «Київпастранс» на користь ОСОБА_1 66 912,44 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 10 000 грн. моральної шкоди, 1200 витрат, пов'язаних з оплатою проведення автотоварознавчого дослідження, 30,61 грн. поштових витрат, 4 000 грн. витрат по оплаті судової психологічної експертизи та 1 700 грн. судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 26.04.2012 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 22.12.2011 року змінено та стягнуто з КП «Київпастранс» на користь ОСОБА_1 366364 грн. 68 коп. відшкодування матеріальної шкоди та 2 370 грн. 38 коп. витрат, пов'язаних з проведенням діагностичних робіт та зберігання автомобіля. (а.с.8-10).

01.06.2012 року Солом'янським районним судом м. Києва видано виконавчий лист на виконання зазначеногорішення. 07.06.2012 року постановою Головного державного виконавця ВДВС Подільського РУЮ ГУЮ в м. Києві Дубаса А. М. відкрито виконавче провадження за вказаним виконавчим листом.(а.с. 18).

Листом начальника управління ДВС ГУЮ у м. Києвві Іванець Г. від 21.08.2013 року №К-3569 було повідомлено представника позивача ОСОБА_8 про те, що на виконанні у відділі перебуває зведене виконавче провадження щодо боржника КП «Київпастранс», яке включає понад 350 виконавчих проваджень на загальну суму 106233197,05 грн., державним виконавцем 14.06.2012 року було винесено постанову про приєднання виконавчого провадження до зведеного. Також в листі зазначено, що в ході проведення виконавчих дій по зведеному виконавчому провадженню державним виконавцем 30.10.2012 року було винесено постанову про арешт коштів боржника, копії якої направлено до банківських установ для виконання. Крім цього, державним виконавцем періодично направляються платіжні вимоги до банківських установ на примусове списання коштів, які розподіляються у відповідності до ст. 44 ЗУ «Про виконавче провадження». 19.08.2013 року державним виконавцем винесено розпорядження про перерахування коштів у сумі 3 000 грн. на користь стягувача (а.с. 20).

Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу.

Частиною 3 ст.61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язанавчинити на користь другої сторони (кредитора) певнудію (передатимайно, виконати роботу, надатипослугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановленихстаттею 11 цього Кодексу.

Частиною другою статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних відпростроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При розгляді справ про передбаченустаттею 625 ЦК України відповідальність за порушення грошового зобов»язання слідз»ясувати: чи існує зобов»язання між сторонами, чи це зобов»язання є грошовим, чи доведено наявність прострочення у виконанні зобов»язання, чи існують спеціальні норми, що регулюють ці правовідносини та виключають застосування цієї статті.

Передбачена статтею 625 ЦК України норма не застосовується до трудових правовідносин (заборгованості із

заробітної плати, відшкодування шкоди працівникові внаслідок трудового каліцтва), сімейних та інших правовідносин, якірегулюються спеціальним законодавством.

Стаття 625 ЦК України регулює зобов'язальні правовідносини, тобто поширюється на порушення грошового зобов'язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. При цьому ч.5 cм. 11 ЦК України, в якій йдеться про те, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду, не дає підстав для застосування положень ст.625 ЦК України у разі наявності між сторонами деліктних, а не договірних зобов'язань».

Між сторонами виникли деліктні зобов»язання, відповідач відповідав перед позивачем за спричинену шкоду, завдану внаслідок ДТП, яка сталася з вини працівника КП «Київпастранс».

Як роз'яснив пленум Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.18 Постанови від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», за змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання.

Отже, право вимагати відшкодування матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника виникає у випадку неправомірного користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Як встановлено в судовому засіданні іпідтверджується матеріалами справи, а саме з копій листів заступника генерального директора КП «Київпастранс» Хвостик В. від 24.10.2013 року №06-1/271 та директора Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) Водовозова Є. від 11.11.2013 року №053-9481, адресованих на ім»я представника позивача ОСОБА_8 вбачається, що комунальним підприємством «Київпастранс» на поточний рахунок ОСОБА_1 у відповідності до досягнутих між сторонами домовленостей щодо розстрочення виплати грошового стягнення щоденно, починаючи з вересня-жовтня 2013 рку було перераховано кошти на загальну суму 220 000 грн. Станом на 24.10.2013 року залишок боргу складав 165 695 грн. Також в листі зазначено, що 17.10.203 року окремим дорученням перший заступник голови КМДА Голубченко А.К. зобов»язав керівництво КП «Киїпастранс» всі поточні надходження щоденно спрямовувати на розрахунки по заробітній платі та нарахування на неї, в зв»язку з чим КП «Киїпастранс» змушено було тимчасово призупинити виплати по погашенню вказаної заборгованості (а.с.14-15).

Також в листах директора Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) Козловського О. від 15.10.2015 року та начальника Головного управління Державнлої казначейської служби України у м. Києві Грицун Т.Г. від 28.10.2015 року №05-08/1793-13444 вказано, що виконавчий лист №2-988/11, виданий 01.06.2012 року Солом»янським районним судом м. Києва виконано в повному обсязі.

Правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов»язання (стаття 625 ЦК України).

Така правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 20.01.2016 року у справі №6-2759цс15. А тому вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат в розмірі 174 935, 17 грн. та 3% річних за прострочення грошового зобов»язання в розмірі 7 512 грн. задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючисьст.ст. 23, 625, 1173, 1167 ЦК України, ЗУ "Про виконавчепровадження" (у редакції, щодіяв до 05.10.2016 р.), ст.ст. 10,11,60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до КП «Київпастранс» про стягнення заборгованості за прострочення грошового зобов'язання- відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва через Подільський районний суд м.Києва протягом десяти днів з дня проголошення ( отримання копії).

Суддя Г. Б. Супрун