Справа № 357/9484/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2017 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Дмитренко А. М. ,

при секретарі Боженко Т. В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Білій Церкві залі суду № 1 справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення порядку користування будинком,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що вона та відповідач з 10.03.2006 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано за рішенням суду від 14.09.2015 року, від шлюбу мають двох малолітніх дітей: сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, вона та відповідач є співвласниками будинку по вулиці Лісовій,33 в м. Білій Церкві, кожному з них належить 1/2 частина вказаного будинку, який має два поверхи, на першому поверсі розміщені дві суміжні жилі кімнати /приміщення 1-5 площею 9,3 кв.м та приміщення 1-6 площею 12,7 кв.м/, підсобні приміщення - тамбур 1-I площею 2,2 кв.м, коридор 1-1 площею 3,3 кв.м, кухня 1-2 площею 17,0 кв.м, санвузол 1-3 площею 5,2 кв.м, кладова 1-4 площею 3,6 кв.м; на другому поверсі розміщені дві ізольовані жилі кімнати /приміщення 1-9 площею 13,9 кв.м та приміщення 1-8 площею 16,3 кв.м/, коридор 1-7 площею 9,2 кв.м; біля будинку є сарай Б, гараж б, сарай В, убиральня Г, душ літній Д, колонка питна № 3, колодязь № 7, огорожа № 1, № 4-6; вона, відповідач та їхні діти зареєстровані у цьому будинку, але фактично у будинку проживає тільки відповідач, внаслідок протиправної поведінки відповідача вона з дітьми була змушена залишити будинок і орендує квартиру АДРЕСА_1, орендна плата складає 1800 грн. на місяць без урахування комунальних платежів. Позивач просить суд встановити наступний порядок користування будинком № 33 по улиці Лісовій у місті Білій Церкві Київської області виділивши їй з дочкою ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 в користування дві суміжні між собою житлові кімнати на першому поверсі /приміщення 1-5 площею 9,3 кв.м та приміщення 1-6 площею 12,7 кв.м/, виділити синові ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 ізольовану жилу кімнату на другому поверсі /приміщення 1-8 площею 16,3 кв.м/, в користування відповідачу виділити ізольовану жилу кімнату на другому поверсі /приміщення 1-9 площею 13,9 кв.м/; залишити у загальному користуванні підсобні приміщення будинку, господарські будівлі та споруди: на першому поверсі - тамбур 1-I площею 2,2 кв.м, коридор 1-1 площею 3,3 кв.м, кухня 1-2 площею 17,0 кв.м, санвузол 1-3 площею 5,2 кв.м, кладова 1-4 площею 3,6 кв.м; на другому поверсі коридор 1-7 площею 9,2 кв.м; біля будинку - сарай Б, гараж б, сарай В, убиральня Г, душ літній Д, колонка питна № 3, колодязь № 7, огорожа № 1, № 4-6.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги.

Відповідач позов не визнав, просив суд виділити йому в користування кімнату на першому поверсі, кімнати на другому поверсі виділити позивачці з дітьми, оскільки вона в будинку жити не буде, позивачка має на меті позбавити його права власності на будинок.

Заслухавши пояснення всіх осіб, які приймали участь у розгляді даної справи, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Так, по справі встановлено, що позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі з 10.03.2006 року, який розірвано за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14.09.2015 року по справі № 357/7623/15-ц 2/357/2805/15 , що стверджується копією свідоцтва про шлюб та копією вказаного рішення суду, яке набрало законної сили 07.10.2015 року.

Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3, що слідує з копій свідоцтв про народження дітей.

В судовому засіданні також встановлено, що сторони по справі є співвласниками житлового будинку № 33 по вулиці Лісовій в місті Білій Церкві Київської області, а саме: ОСОБА_1 належить 1/2 частина будинку на підставі договору дарування від 24.12.2004 року, посвідченого Першою Білоцерківською міською державною нотаріальною конторою, зареєстровано в реєстрі за № 4-6483, право власності зареєстровано 14.07.2005 року в Білоцерківському МБТІ в книзі 113, номер запису 12856; ОСОБА_2 належить 1/2 частина будинку на підставі договору дарування від 13.03.2007 року, посвідченого Другою Білоцерківською міською державною нотаріальною конторою, зареєстровано в реєстрі за № 2-1531, право власності зареєстровано 27.03.2007 року в Білоцерківському МБТІ в книзі 113, номер запису 12856.

Наведене стверджується копіями договорів дарування та копіями Витягів про реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Як слідує з копії з технічного паспорта Комунального підприємства Київської обласної ради «Південне бюро технічної інвентаризації» на житловий будинок № 33 по вулиці Лісовій в місті Білій Церкві станом на 07.08.2017 року, будинок має два поверхи, на першому поверсі розміщені дві суміжні жилі кімнати /приміщення 1-5 площею 9,3 кв.м та приміщення 1-6 площею 12,7 кв.м/, підсобні приміщення - тамбур 1-I площею 2,2 кв.м, коридор 1-1 площею 3,3 кв.м, кухня 1-2 площею 17,0 кв.м, санвузол 1-3 площею 5,2 кв.м, коридор 1-4 площею 3,6 кв.м; на другому поверсі розміщені дві ізольовані жилі кімнати /приміщення 1-9 площею 13,9 кв.м та приміщення 1-8 площею 16,3 кв.м/, коридор 1-7 площею 9,2 кв.м; загальна площа будинку становить 92,70 кв.м, жила площа будинку -52,20 кв.м; біля будинку розташовані сарай Б, гараж б, сарай В, убиральня Г, душ літній Д, колонка питна № 3, колодязь № 7, огорожа № 1, № 4-6.

В довідці КП КОР «Південне бюро технічної інвентаризації» від 09.08.2017 року № 1923 вказано на те, що загальна площа житлового будинку змінилась з 93,90 кв.м на 92,70 кв.м за рахунок уточнення розмірів, житлова площа змінилась з 22,0 кв.м на 52,20 кв.м згідно рішення № 291 від 22.07.2005 року та рішення № 172 від 23.04.2007 року; самочинне будівництво та перепланування відсутні.

Згідно довідки управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради від 24.10.2017 року за № 1948, у даному будинку зареєстровані сторони по справі та їхні малолітні діти.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

За ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб /співвласників/ , належить їм на праві спільної власності /спільне майно/.

Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Згідно ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

За ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Отже, як витікає з норм цієї статті, учасники спільної часткової власності повинні погоджувати один з одним свою поведінку по володінню, користуванню і розпорядженню спільною річчю, вони здійснюють правомочності по володінню, користуванню і розпорядженню спільним майном за спільною згодою.

Право кожного із співвласників по володінню, користуванню і розпорядженню спільним майном, одночасно створює для нього і обовязок погодити свою поведінку щодо володіння, користування і розпорядження спільним майном з іншими співвласниками.

ОСОБА_3 ж співвласники не дійдуть згоди з питання щодо здійснення повноважень по володінню і користуванню спільним майном, то спір, що виник, може бути вирішений судом.

Ця стаття свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між свівласниками, такий порядок користування може встановити суд.

При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток.

Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном.

Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв'язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.

Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року (справа № 6-1500 цс15).

Як розяснено в п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року за № 20 Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності /зі змінами/, судовий захист права приватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема за позовами про визначення порядку володіння, користування і розпорядження майном, що є спільною власністю.

Згідно з п.14 цієї Постанови Пленуму Верховного Суду України, квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника /учасників/ цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть використовуватися, як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

А відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року за № 7 Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок /зі змінами/, якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями /квартирами, кімнатами/ такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення /кухня, коридор тощо/ можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Порядок користування жилим будинком може бути встановлено також між учасниками спільної сумісної власності.

В позовній заяві позивач посилається на те, що між нею та відповідачем, як співвласниками будинку, виникають спори щодо користування спільним майном, між ними склалися неприязні стосунки.

Про це також свідчать численні матеріали перевірок Білоцерківським відділом поліції звернень ОСОБА_1 протягом 2016-2017 років з приводу протиправної поведінки відповідача по відношенню до неї, копії висновків за результатами перевірок надано суду.

В судовому засіданні також встановлено, що у будинку проживає на даний час тільки відповідач, позивач з дітьми проживає за іншою адресою, цих обставин сторони не оспорювали.

Отже, співвласники не можуть дійти згоди щодо здійснення повноважень по володінню і користуванню спільним майном.

Позивач просить суд встановити порядок користування приміщеннями будинку, виділивши їй з дочкою ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 в користування дві суміжні між собою житлові кімнати на першому поверсі /приміщення 1-5 площею 9,3 кв.м та приміщення 1-6 площею 12,7 кв.м/, виділити синові ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 ізольовану жилу кімнату на другому поверсі /приміщення 1-8 площею 16,3 кв.м/, в користування відповідачу виділити ізольовану жилу кімнату на другому поверсі /приміщення 1-9 площею 13,9 кв.м/; підсобні приміщення будинку та господарські будівлі, споруди залишити в загальному користуванні.

Згідно норм ст.150 ЖК України, ст.ст.383, 405 ЦК України всі вказані вище особи мають право на користування спірним будинком.

Відповідно до норм ст.50 ЖК України при наданні жилих приміщень не допускається заселення однієї кімнати особами різної статі, старшими за дев'ять років, крім подружжя.

В даному випадку ідеальна частка кожного співвласника відповідно до розміру житлової площі будинку становить 26,10 кв. м /52,20 кв.м : 2/, відхилення від розміру ідеальної частки при такому варіанті встановлення порядку користування будинком, як вказує позивач, є незначним -4,10 кв.м, при цьому дві суміжні між собою кімнати на першому поверсі будинку площею 9,3 кв.м і 12,7 кв.м /22,0 кв.м/ буде виділено матері з малолітньою дочкою, оскільки підсобні приміщення санвузол, кухня знаходяться на першому поверсі, а доньці сторін виповниться тільки 4 роки, то це надасть позивачці можливість з меншими втратами часу доглядати за дитиною; суд також виходить з того, що порядок користування має бути встановлений між співвласниками будинку, діти сторін не є його співвласниками, але мають право на користування будинком, а тому в користування відповідача разом з сином, якому виповнилося 11 років, має бути виділено дві ізольовані житлові кімнати на другому поверсі будинку площею 13,9 кв.м та 16,3 кв.м /30,2 кв.м/, тобто позов в частині вимог щодо виділення сину сторін в окреме користування жилої кімнати до задоволення не підлягають.

Проаналізувавши всі надані докази, з врахуванням всіх вищенаведених обставин, суд вважає за можливе встановити порядок користування приміщеннями будинку між 2-ма співвласниками, оскільки встановлення такого порядку користування, як вказано вище, не призведе до порушення прав співвласників, при цьому відхилення від розміру ідеальної частки у праві власності є незначним, судом приймаються до уваги інтереси малолітніх дітей сторін, які мають право на користування житловим будинком.

Крім того, це надасть можливість кожному із співвласників оплачувати витрати по утриманню житла відповідно до встановленого порядку користування.

На підставі ст.88 ЦПК України, ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 640 грн.

Керуючись ст.ст.15, 317, 355, 356, 358, 383, 405 ЦК України, ст. ст.50, 150 ЖК України, ст.ст. 3, 10, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Встановити наступний порядок користування будинком № 33 по вулиці Лісовій в місті Білій Церкві Київської області: виділити ОСОБА_1 з дочкою ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 в користування дві суміжні між собою жилі кімнати на першому поверсі будинку /приміщення 1-5 площею 9,3 кв.м та приміщення 1-6 площею 12,7 кв.м/; в користування ОСОБА_2 разом з сином ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 виділити дві ізольовані жилі кімнати на другому поверсі будинку /приміщення 1-9 площею 13,9 кв.м та приміщення 1-8 площею16,3 кв.м/.

Залишити у загальному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 всі підсобні приміщення будинку, господарські будівлі та споруди: тамбур площею 2,2 кв.м /приміщення 1-I/, коридор площею 3,3 кв.м /приміщення 1-1/, кухня площею 17,0 кв.м /приміщення 1-2/, санвузол площею 5,2 кв.м /приміщення 1-3/, коридор площею 3,6 кв.м /приміщення 1-4/ на першому поверсі будинку; коридор площею 9,2 кв.м /приміщення 1-7/ на другому поверсі будинку; господарські та надвірні будівлі і споруди: сарай «Б», гараж «б», сарай «В», убиральня «Г», душ літній «Д», огорожа № 1, № 4-6, колонка питна № 3, колодязь № 7.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 640 грн.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя ОСОБА_7