У х в а л а

іменем україни

23 листопада 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Кафідової О.В., Гримич М.К., Маляренка А.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_4 на дії державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Данилишина П.Б. щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, заінтересована особа - Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк», за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 - на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 травня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 15 червня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаною скаргою, мотивуючи її тим, що 28 жовтня 2016 року головним державним виконавцем державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 52685783 на підставі виконавчого листа, виданого 23 вересня 2016 року Києво-Святошинським районним судом Київської області про виселення його із приміщення, яке є предметом іпотеки, а саме - із квартири АДРЕСА_1.

Вважає, що вказана постанова про відкриття виконавчого провадження винесена з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження» і підлягає скасуванню, оскільки не направлялася йому рекомендованим листом із повідомленням про вручення і він її не отримував, при цьому не містить повного найменування органу, що її видав та стягувача, його адреси та коду ЄДРПОУ, а також дати набрання чинності рішенням суду. Крім того, стягувач не сплатив авансовий внесок і не додав е квитанцію, а додана до заяви довіреність представника стягувача не дозволяє ідентифікувати його особу.

Посилаючись на наведене, просив визнати незаконною і скасувати постанову головного державного виконавця державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Данилишина П.Б. від 28 жовтня 2016 року про відкриття виконавчого провадження № 52685783.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 травня 2017 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 15 червня 2017 року, у задоволенні скарги відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржувані ухвали судів попередніх інстанцій та постановити нову ухвалу про задоволення його скарги, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з ст. 383 ЦПК України учасники виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державну виконавчу службу задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення були прийняті відповідно до вимог закону, в межах повноважень державного виконавця і права чи свободи заявника порушено не було, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, обґрунтовано виходив із того, що при винесенні оскаржуваної постанови, державним виконавцем дотримано вимоги Закону України «Про виконавче провадження», постанова містить всі необхідні реквізити, зокрема, найменування органу, що її видав, найменування стягувача, є чіткою і доступною.

Крім того, на момент звернення стягувача із заявою про примусове виконання рішення суду, сплата авансового платежу не була передбачена чинним законодавством.

При цьому, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відхилення доводів апеляційної скарги про не направлення постанови боржнику, оскільки вказані обставини стосується дій державного виконавця, вчинених вже після прийняття постанови, а відтак не мають правового значення для оцінки законності дій державного виконавця при вирішенні питання про відкриття виконавчого провадження та законності самої постанови, а можуть бути окремим предметом оскарження.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних судових рішень.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 - відхилити.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 травня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 15 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кафідова

М.К. Гримич

А.В. Маляренко