Справа № 202/6472/17
Провадження № 2/202/2837/2017
24 жовтня 2017 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого судді: Мороза В.П.
за участю секретаря: Гев'юк М.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про стягнення коштів, про зобов'язання виконати договір та за зустрічним позовом третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_4 до ОСОБА_3, Товариство з обмеженою відповідальністю «МЖК-Зоряний» в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Стрижак Ольги Олександрівни, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФОКС-ЛАЙФ», Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Петрушенська Інна Романівна, Об'єднання співвласниківБагатоквартирного будинку (ОСББ) Зірка1-Д провизнання прилюдних торгів недійсними, скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно, визнання свідоцтва про реєстрацію права на нерухоме майно недійсним, визнання договорів удаваним та визнання право власності на майно,-
Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом та уточнивши позовні вимоги, просив суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь 127 55, 00 грн. та зобов'язати відповідачку ОСОБА_3 переоформити право власності на квартиру № 5 ( п'ять ) (тип 3-А) загальною площею 79,16кв.м., яка розташована в м. Дніпропетровську, будівельна адреса: житловий будинок з вбудованими приміщеннями офісного та клубного призначення в АДРЕСА_1 на його ім'я.
Третя особа з самостійними вимогами ОСОБА_4, у свою чергу звернулась до суду з позовом, в якому просила суд визнати прилюдні торги недійсними, скасувати державну реєстраціюправ на нерухоме майно, визнати свідоцтва про реєстрацію права на нерухоме майно недійсним, визнати правочини удаваними та визнати право власності на квартиру № 12 (будівельний номер № 5), загальною площею 79,16кв.м., що розташована за адресою АДРЕСА_1 .
Позивач в судове засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав з урахуванням уточнень, просив задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилась, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, при цьому надавши суду письмові заперечення на позовну заяву, відповідно до яких просить в позові відмовити.
Відповідачка ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилась, про час і місце його проведення повідомлялась належним чином, причину неявки суду не повідомила.
Третя особа з самостійними вимогами ОСОБА_4 в судове засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, зазначивши, що первісний позов не визнає та просить відмовити, при цьому свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити.
Представники відповідача ТОВ «МЖК-Зоряний» в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Стрижак Ольги Олександрівни в судові засідання у справі не з'являлась, про час і місце їх проведення повідомлялись належним чином, причину неявки суду не повідомила.
Представники третіх осіб в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомленні належним чином, причини неявки суду не відомі.
Суд ухвалює рішення при заочний розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Суд, дослідивши письмові докази, матеріали справи, вивчивши пояснення сторін, вважає позовні вимоги не підлягають задоволенню та позовні вимоги третьої особи такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.
Судом встановлено, що 18.05.2017 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було укладено Договір про відступлення права вимоги.
Пунктом 1.1. договору встановлено, що в порядку та на умовах, визначених договором, цедент передає цесіонарієві, а цесіонарій набуває право вимоги, належне цедентові, і стає кредитором за правовідносинами, що виникли внаслідок договору комісії від 01.11.2007 року, укладеного між ОСОБА_4,ОСОБА_2 та ОСОБА_3.
Пунктом 1.2. договору встановлено право вимоги одержувати замість ОСОБА_4від Боржника - ОСОБА_2, виконання зобов'язань за договором комісії від 01.11. 2007 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 517 ЦКУкраїни первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредитору документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
Судом встановлено, що 01.11.2007 р. між ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договору комісії .
Відповідно до пунктом 2 договору, встановлено, що з метою забезпечення належного виконання зобов'язань комісіонера - ОСОБА_3 за даним договором, між комітентом ОСОБА_4та ОСОБА_2, як гарантом, укладається даний договір, за яким останнійзобов'язався за винагороду, у порядку та на умовах, визначених цим договором відповідати перед комітентом за виконання комісіонером своїх зобов'язань, а саме, щодо ведення в експлантацію ТОВ « МЖК-Зоряний» житлового будинку, якій розташований в м. Дніпропетровську, будівельна адреса: житловий будинок з вбудованими приміщеннями офісного та клубного призначення в АДРЕСА_1 в строк до 31.12.2010 року.
Пунктом 2.1 договору, сторони домовились, що гарантійні зобов'язання гаранта - ОСОБА_2 за цім договором діють лише за умовою особистої присутності гаранта при підписанні та укладанні між комісіонером та ТОВ «МЖК-Зоряний» інвестиційного договору на будівництва житла - квартири № 5 ( п'ять ) (тип 3-А) загальною площею 79,3кв.м., яка розташована в м. Дніпропетровську, будівельна адреса: житловий будинок з вбудованими приміщеннями офісного та клубного призначення в АДРЕСА_1, та фіксуються проставленим підписом гаранта на укладеному інвестиційному договорі на будівництва житла.
Суд приймає до уваги наявні в матеріалах справи письмові пояснення відповідача ОСОБА_2, з яких вищезазначені обставини також знаходять своє підтвердження та не спростовуються останнім.
Також, суд критично ставиться до вимог позивача, щодо зобов'язання ОСОБА_3 переоформити право власності на квартиру № 5 ( п'ять ) (тип 3-А) загальною площею 79,16кв.м., яка розташована в м. Дніпропетровську, будівельна адреса: житловий будинок з вбудованими приміщеннями офісного та клубного призначення в АДРЕСА_1, на ім'я позивача.
Договором уступки права вимоги від 18.05.2017 р., не передбачено право позивача одержувати замість ОСОБА_4 від ОСОБА_3 виконання будь-яких зобов'язань.
Пунктом 1.2. договору встановлено право вимоги одержувати замість ОСОБА_4 від Боржника - ОСОБА_2, виконання зобов'язань за договором комісії від 01.11. 2007 року.
Виходячи з вищенаведеного, судом приймаються до уваги наявні в матеріалах справи заперечення відповідачки ОСОБА_4, які викладені в вступній частині позовної заяви третьої особи з самостійними вимогами, в яких остання, заперечує факт передач позивачу право вимоги з ОСОБА_3, що знаходить своє підтвердження вищезазначенихобставинах, та ці обставини не спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 16 ЦК України, одною з форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов'язку в натурі.
Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Однак, позивачем не надано доказів саме отримання таких прав щодо право вимог з ОСОБА_3 та ОСОБА_2, а отже позовні вимоги про стягнення коштів та зобов'язання переоформити право власності на ім'я позивача не підлягають задоволенню.
Судом розглянуті позовні вимоги третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_4 про визнання прилюдних торгів недійсними, скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно, визнання свідоцтва про реєстрацію права на нерухоме майно недійсним та визнання право власності на квартиру № 12 (будівельний номер № 5), загальною площею 79,16кв.м., що розташована за адресою АДРЕСА_1.
В обґрунтування своєї заяви третя особа посилається на те, що в листопаді 2007 року вона дізналась про будівництво ТОВ «МЖК Зоряний» багатоквартирного житлового будинку в АДРЕСА_1 в м. Дніпропетровську.
З врахуванням, того, що на той час вона перебувала на посаді головного бухгалтера, одного із крупного підприємства та постійно перебувала у відрядженнях та мала фінансову відповідальність, тому нею було прийнято рішення надати повноваження та доручення своєї матері - ОСОБА_3, так з метою придбання квартири міжнею, та ОСОБА_3 01.11.2007 р. було укладено договір комісії.
За умовами якого відповідачка ОСОБА_3 зобов'язалась за дорученням, за рахунок та в інтересах ОСОБА_4 укласти інвестиційний договір на будівництва житла та придбати у Товариства з обмеженою відповідальністю «МЖК-Зоряний» квартиру № 5 ( п'ять ) (тип 3-А) загальною площею 79,16кв.м., яка розташована в м. Дніпропетровську, будівельна адреса: житловий будинок з вбудованими приміщеннями офісного та клубного призначення в АДРЕСА_1, шляхом укладення договору купівлі-продажу від свого імені, за ринковою ціною не більші 115 000 доларів США в строк до 31.12.2010 року .
В рахунок виконання своїх зобов'язань вона передала відповідачці необхідні для виконання її обов'язків грошові кошти у розмірі 115 000 доларів США, в момент підписання договору та факт отримання коштів відповідачкою підтверджується власноручно проставленим підписом останньої на даному договорі.
Відповідачка ОСОБА_3 звернувшись до директора ТОВ «МЖК Зоряний» дізналась про будівництво ТОВ «МЖК Зоряний» багатоквартирного житлового будинку в АДРЕСА_1 в м.Дніпропетровську та про порядок участі у фінансуванні будівництва трикімнатної квартири в цьому будинку, що полягав в укладенні з відповідачем договору позики та попереднього договору купівлі-продажу квартири на суму її вартості, а саме: 579649,10 грн., що еквівалентно 114782 дол.США.
07.11.2007 року вона уклала з ТОВ «МЖК Зоряний» попередній договір купівлі-продажу квартири №5 тип 3А, яка розташована в м.Дніпропетровську, будівельна адреса: житловий будинок з вбудованими приміщеннями офісного та клубного призначення в АДРЕСА_1 посвідчений державним нотаріусом 3-ої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Крупської Л.В., зареєстрованому у реєстрі №4-6441.
Відповідно п.2 договору, продаж вказаної квартири буде здійснений за 579649,10 грн., що еквівалентно 114782 дол. США.
При укладенні договорів директор Товариства ТОВ «МЖК Зоряний» роз'яснив їй, що вказана сума грошових коштів за договором позики є оплатою за трикімнатну квартиру, яку зобов'язався збудувати забудовник.
07.11.2007 року вона перерахувала на банківський рахунок Товариства 579649,10 грн., що підтверджується платіжним дорученням №2980801.
При укладенні договорів директор Товариства з обмеженою відповідальністю «МЖК-Зоряний» скористався похилим віком - ОСОБА_3, та її юридичною необізнаністю, при укладанні спірних правочинів роз'яснив її, що вказана сума грошових коштів за договором позики є оплатою за трикімнатну квартиру, яку зобов'язався збудувати забудовник.
Таким чином, при укладенні договорів волевиявлення ОСОБА_3 було спрямовано на укладення договору купівлі-продажу квартири, та вище вказані обставини свідчать про удаваність договорів укладених 07.11.2007 ротку між відповідачами, у зв'язку з тим, аби приховати справжній правочин, за які справді було вчинено - купівля продаж майнових прав на квартиру 5 (тип 3-А) , що знаходиться в м. Дніпропетровську, будівельна адреса: житловий будинок з вбудованими приміщеннями офісного та клубного призначення в АДРЕСА_1
Як пізніше стало відомо, на протязі тривалого часу відповідачка зверталась до директора ТОВ «МЖК-Зоряний» з намірами отримати правовстановлюючі документи на придбану квартиру, однак постійно отримувала лише запевнення від керівництва Товариства, що для реєстрації права власності залишається лише присвоїти юридичну адресу будинку та ввести будинок в експлуатацію, після чого можна буде оформити акт приймання-передачі.
30.09.2010 року Дніпропетровським міським головою винесено розпорядження № 800-р про присвоєння адреси житловому будинку з вбудованими приміщеннями офісного та клубного призначення по АДРЕСА_1
04.07.2013 року зареєстровано декларацію про готовність житлового будинку по АДРЕСА_1 до експлуатації.
У зв'язку з тяжким захворюванням та інвалідністю, відповідачка видала 06.07.2015 року довіреність на ім'я третьої особи, і тільки після цього, звернувшись до ТОВ «МЖК-Зоряний» її стало відомо про вищезазначені обставини , та про той факт, що з боку відповідачки на виконання умов договору комісії укладеного між ними, було замість обумовленого інвестиційного договору на будівництва житла, укладено вищезазначений договір позики та попередній договір купівлі продажу квартири укладені від 07.11.2007 року, та з боку відповідачки був проведений повний розрахунок щодо сплати вартості квартири, яка була зазначена в попередньому договорі
14.07.2015 року третя особа та представники ОСББ «Зірка 1д» увійшли до квартири 12, встановили замки, підписали акт огляду технічного стану квартири та отримала довідку від ОСББ «Зірка 1д» про право власності на квартиру.
Проте, від відповідача жодних документів на квартиру, необхідних для реєстрації права власності, вона не отримала, чим порушуються її права.
Вищезазначена квартира № 12, є складовою частиною будинку, якій був побудований відповідачем ( 04.07.2013 року зареєстровано декларацію про готовність житлового будинку) за власні кошти третьої особи, які були сплачені у повному обсязі на рахунок забудовника -ТОВ «МЖК-Зоряний», та починаючи з липня 2015 року, тобто, з моменту коли її були передані продавцем / забудовником майнові права на об'єкт нерухомості, шляхом підписання акту від 14.07.2015 року, та по даний час ОСОБА_4 проживаю у цієї квартири, сплачуючи комунальні послуги за користування цією квартирою.
Стало відомо, що Постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 20.08 2015 року визнано Товариство з обмеженою відповідальністю «МЖК-Зоряний» банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру строком до 20.02.2016 року.
Арбітражний керуючий Стрижак О.О нехтуючи своїми обов'язками передала дану квартиру на реалізацію з прилюдних торгів , та 22 березня 2016 року ТОВ «ФОКС-ЛАЙФ» придбала дану спірну квартиру, котра мається забороні по відчуженню, й в подальшому, ігноруючи всі ці обставини - приватний нотаріус ДМНО Петрушенська І.Р. зареєструвала права власності на це майно в супереч існуючим Законам та відповідним інструкціям.
З посиланням на вищезазначені обставини, звернулась до суду з цими позовними вимогами.
Дослідивши матеріали цивільної справи, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.
Згідно до ч.3ст.10 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на яківона посилається, як на підставусвоїхвимогабо заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
На підставі ч.1ст.11 ЦПК Українисуд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнямфізичних чи юридичних осіб , поданим відповіднодо цьогоКодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, з метою придбання квартири між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 01.11.2007 р. було укладено договору комісії.
За умовами якого відповідачка ОСОБА_3 зобов'язалась за дорученням, за рахунок та в інтересах ОСОБА_4 укласти інвестиційний договір на будівництва житла та придбати у Товариства з обмеженою відповідальністю «МЖК-Зоряний» квартиру № 5 ( п'ять ) (тип 3-А) загальною площею 79,16кв.м., яка розташована в м. Дніпропетровську, будівельна адреса: житловий будинок з вбудованими приміщеннями офісного та клубного призначення в АДРЕСА_1, шляхом укладення договору купівлі-продажу від свого імені, за ринковою ціною не більші 115 000 ( сто п'ятнадцять тисяч) доларів США в строк до 31.12.2010 року .
В рахунок виконання своїх зобов'язань третьою особою були передані відповідачці необхідні для виконання її обов'язків грошові кошти у розмірі 115 000 доларів США., так факт отримання коштів відповідачкою підтверджується власноручно проставленим підписом останньої на цьому договорі.
За п.2 договору, повернення суми грошей повинно бути зроблено до 01.10.2009 року в м.Дніпропетровську, готівкою.
07 листопада 2007 року між ОСОБА_3 та Товариством з обмеженою відповідальністю «МЖК-Зоряний» укладено нотаріально посвідчений державним нотаріусом Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Крупською Л.В. попередній договір, відповідно умов якого ТОВ «МЖК Зоряний» зобов'язується продати ОСОБА_3, а ОСОБА_3зобов'язується купити квартиру 5 (тип3-А), що знаходиться в м.Дніпропетровську, будівельна адреса: житловий будинок з вбудованими приміщеннями офісного та клубного призначення в АДРЕСА_1 на умовах, встановлених цим попереднім договором.
Як, встановлено у ходи розгляду справи ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є людиною похилого віку, має встановлену інвалідність, та є юридично необізнаною особою.
Судом враховано, що при укладенні договорів директор Товариства з обмеженою відповідальністю «МЖК-Зоряний» скористався похилим віком ОСОБА_3, та її юридичною необізнаністю, при укладанні спірних правочинів роз'яснив її, що вказана сума грошових коштів за договором позики є оплатою за трикімнатну квартиру, яку зобов'язався збудувати забудовник.
Стаття 655 ЦК України , встановлено що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Суд враховуючи наведені обставини та наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що при укладенні договорів волевиявлення ОСОБА_3 було спрямовано на укладення договору купівлі-продажу квартири, та вище вказані обставини свідчать про удаваність договорів укладених 07.11.2007 ротку між відповідачами, у зв'язку з тим, аби приховати справжній правочин, за які справді було вчинено - купівля продаж майнових прав на квартиру 5 (тип 3-А) , що знаходиться в м. Дніпропетровську, будівельна адреса: житловий будинок з вбудованими приміщеннями офісного та клубного призначення в АДРЕСА_1
Стаття 235 Цивільного кодексу України, удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.
Пунктом 25 постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» за удаваним правочином (стаття 235 ЦК) сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину.
30.09.2010 року Дніпропетровським міським головою винесено розпорядження №800-р «Про присвоєння адреси житловому будинку з вбудованими приміщеннями офісного та клубного призначання по бул.Зоряному», відповідно якого житловому будинку присвоєно адресу АДРЕСА_1
04.07.2013 року зареєстровано декларацію про готовність житлового будинку по АДРЕСА_1 до експлуатації.
14.07.2015 року ОСОБА_4 та керуючим справами ОСББ «Зірка 1д» складено акт про посвідчення технічного стану квартири №12 (будівельний номер 5), що розташована за адресою АДРЕСА_1.
16.07.2015 року директором ОСББ «Зірка 1д» ОСОБА_4, як представнику ОСОБА_3 видана довідка про те, що їй належить квартира 12 (будівельний номер 5) за адресою: АДРЕСА_1 на підставі попереднього договору купівлі-продажу квартири від 07.11.2007 року та декларації про готовність об'єкта до експлуатації, платіжного доручення №2980801 від 07.11.2007 року.
Відповідно до технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1, виготовленого ФОП ОСОБА_8 станом на 16.07.2015 року, квартира складається з житлової кімнати, площею 21,9 кв.м., житлової кімнати, площею 10,0 кв.м., житлової кімнати, площею 17,9 кв.м., кухні, площею 11,3 кв.м., вбиральні, площею 1,5 кв.м., ванної кімнати, площею 3,9 кв.м., балкону, площею 1,5 кв.м., а всього площею 79,3 кв.м., житловою площею 49,8 кв.м.
Головою правління ОСББ «Зірка 1д» на ім'я ОСОБА_4 була видана довідка , з якої вбачається, що ОСОБА_4 з липня 2015 р. по даний час має ключи та проживе в квартирі АДРЕСА_1
Постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 20.08.2015 року визнано Товариство з обмеженою відповідальністю «МЖК-Зоряний» банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру строком до 20.02.2016 року.
04.07.2013 року зареєстровано декларацію про готовність житлового будинку по АДРЕСА_1 до експлуатації.
Статтею 235 ЦК України встановлено, що удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.
Закон не передбачає недійсність удаваного правочину, а лише пропонує застосовувати до відносин сторін норми, що регулюють той правочин, який сторони дійсно мали на увазі.
Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин.
До удаваних правочинів наслідки недійсності, передбачені статтею 216 ЦК України, можуть застосовуватися тільки у випадку, коли правочин, який сторони насправді вчинили, є нікчемним або суд визнає його недійсним як оспорюваний.
Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до ст.656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав.
Згідно із ст. 177 ЦК України об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.
Відповідно до ст. 190 ЦК України майном як особливим об'єктом вважаються річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Майнові права є неспоживною річчю та визнаються речовими правами.
Закон України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» дає визначення поняття «майнові права», які можуть оцінюватися, як будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги (ст. 3 Закону).
Згідно із ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
Згідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду а також: усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Нормою ст. 16 ЦК України передбачено, що однією з форм судового захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.
Відповідно до ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.
Відповідно до роз'яснень наведених в абзацах 1 і 2 п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року N 9 Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними за удаваним правочином (ст. 235 ЦК) сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі ст. 235 ЦК має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним.
Під об'єктом будівництва сторони договору купівлі-продажу майнових прав розуміють збудовану у майбутньому квартиру в багатоквартирному будинку.
Статтями 331, 382 Цивільного кодексу України встановлено, що квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання, право власності на яке виникає з моменту завершення будівництва, прийняття новоствореного об'єкта в експлуатацію та його державної реєстрації.
Отже, об'єкт будівництва набуває статусу новоствореного нерухомого майна лише після прийняття об'єкта в експлуатацію та здійснення державної реєстрації права власності на нього.
Вирішуючи позовні вимоги, суд виходить з того, що бездіяльна поведінка відповідача з повернення коштів та розпорядження збудованою квартирою, вільне володіння та користування квартирою свідчить на користь доводів третьої особи про укладення між сторонами 07.11.2007 року договору купівлі-продажу квартири, оскільки сторонами було досягнуто істотних умов такого договору, як-то ціни договору, предмета договору.
Таким чином, оскільки судом встановлено, що у дійсності між сторонами 07.11.2007 року укладено договір купівлі-продажу квартири, а не договори позики та попередній договір купівлі-продажу квартири, в частині визнання правочинів удаваними та договорів позики попередній договір купівлі-продажу квартири правочином з купівлі-продажу нерухомого майна (квартири) позовні вимоги належить задовольнити.
Що стосується визнання права власності на квартиру, суд зазначає наступне.
ОСОБА_3 виконала грошове зобов'язання за договором купівлі-продажу квартири, повністю сплативши вартість, установлену договором, тобто вчинила дії, спрямовані на виникнення юридичних фактів, необхідних і достатніх для отримання права вимоги переходу права власності на об'єкт будівництва у майбутньому.
Захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства.
Стаття 331 ЦК України встановила загальне правило, відповідно до якого право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації прав на нерухоме майно після завершення будівництва та прийняття його в експлуатацію.
За правилами ст.392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред'явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує її право власності.
Оскільки відповідно до ст.328 ЦК набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов'язує виникнення в особи суб'єктивного права власності на окремі об'єкти.
У справі, яка розглядається, судом встановлено, що позивач виконала свої грошові зобов'язання за договором купівлі-продажу, повністю сплативши вартість об'єкта будівництва, установлену цим договором, тобто вчинив дії, спрямовані на виникнення правових передумов, необхідних і достатніх для набуття права вимоги переходу права власності на об'єкт будівництва або для набуття права на цей об'єкт.
01.11.2007 р. було укладено договору комісії між ОСОБА_4 та ОСОБА_3.
Пунктом 1.1. договору встановлено, що ОСОБА_3 зобов'язалась за дорученням, за рахунок та в інтересах ОСОБА_4 укласти інвестиційний договір на будівництва житла та придбати у Товариства з обмеженою відповідальністю «МЖК-Зоряний» квартиру № 5 ( п'ять ) (тип 3-А) загальною площею 79,16кв.м., яка розташована в м. Дніпропетровську, будівельна адреса: житловий будинок з вбудованими приміщеннями офісного та клубного призначення в АДРЕСА_1, шляхом укладення договору купівлі-продажу від свого імені, за ринковою ціною не більші 115 000 доларів США в строк до 31.12.2010 року .
В рахунок виконання своїх зобов'язань ОСОБА_4 були передані ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 115 000 доларів США.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 виконала грошове зобов'язання за договором та уклала договір купівлі-продажу квартири, повністю сплативши вартість, установлену договором, тобто вчинила дії, спрямовані на виникнення юридичних фактів, необхідних і достатніх для отримання права вимоги переходу права власності на об'єкт будівництва у майбутньому.
Згідно ст. 1018 ЦК України майно, придбане комісіонером за рахунок комітента, є власністю комітента.
Відповідно до положень ч. 1 та ч. 2 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.
У відповідності до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно до ст. 317 ЦК України зміст права власності становлять три складові - право володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Володіння майном - це юридично закріплена можливість фактично мати майно, впливати на нього в будь-який момент, здійснювати щодо такого майна свою волю. Право користування полягає в юридично закріпленій можливості власника використовувати корисні якості майна для себе, мати з цього певний зиск та вигоду. Право розпорядження - це можливість власника встановлювати, змінювати та припиняти юридичне існування майна.
Згідно до ст. 1011 ЦК України за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов'язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.
Згідно ст. 1018 ЦК України майно, придбане комісіонером за рахунок комітента, є власністю комітента.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Отже виходячи з вищезазначених обставин та враховуючи положення законодавства України суд приходить до висновку, що внаслідок повної оплати за договором купівлі-продажу у день його укладення, на підставі договору купівлі-продажу та договору комісії, відповідно до ст.1018 ЦК України, ОСОБА_4 (комітент) набула право власності на предмети комісії, а саме на квартиру № 12 (будівельний номер № 5), загальною площею 79,3кв.м., що розташована за адресою АДРЕСА_1, таким чином, позовні вимогиу цієї частині належить задовольнити.
Що стосується визнання прилюдних торгів недійсними, скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно, визнання свідоцтва про реєстрацію права на нерухоме майно недійсним, суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 20.08 2015 року визнано Товариство з обмеженою відповідальністю «МЖК-Зоряний» банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру строком до 20.02.2016 року.
ОСОБА_3 з метою виконання договору комісії, була вимушена звернутися до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом про визнання за нею права власності на квартиру № 12 (будівельний номер 5 ), загальною площею 79,16кв.м., що розташована за адресою АДРЕСА_1.
8 жовтня 2015 року постановою державного виконавця Бабушкінського ВДВС ДМУЮ ОСОБА_9 було внесено арешт та оголошено заборону відчуження на квартиру № 12 (будівельний номер), що розташована за адресою АДРЕСА_1(запис № 48977403).
25.06.2015 року та 16.07.2015 року ОСОБА_3 письмово повідомляла арбітражного керуючого Стрижак Ольгу Олександрівну свідоцтво № НОМЕР_1 про наявність певного спору та наявність майнових претензій до ТОВ «МЖК-Зоряний».
01 лютого 2016 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Шевцової Т.В.) постановив заочне рішення, яким задовольнив позовні вимоги ОСОБА_3 частково, а саме - «позовні вимоги ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «МЖК-Зоряний», третя особа Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Зірка 1д» про визнання договору позики та попереднього договору купівлі-продажу удаваними правочинами, визнання договору позики та попереднього договору купівлі-продажу правочином з купівлі-продажу майнових прав на квартиру, визнання права власності задовольнити частково.
Арбітражний керуючий Стрижак О.О., ігноруючи арешт квартири № 12 (будівельний номер 5), що розташована за адресою АДРЕСА_1, відомості про який маються в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, передала дану квартиру на реалізацію з прилюдних торгів ( достовірно розуміючи про існуючий арешт даної квартири).
04.04.2016 року, ліквідатор - арбітражний керуючий Стрижак О.О звернулась 04.04.2016 року до Бабушкінського районного суд м. Дніпропетровська із заявою про скасування даного арешту квартири № 12 (будівельний номер 5), ), що розташована за адресою АДРЕСА_1.
07 квітня 2016 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська постановив ухвалу, якою заяву ліквідатора - арбітражного керуючого Стрижак Ольги Олександрівни залишила без задоволення, а арешт квартири № 12 (будівельний номер 5), що розташована за адресою АДРЕСА_1 - чинний.
Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов'язковості судових рішень, який із огляду на положення статей 14, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини третьої статті 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
Виходячи з правової позиції ВСУ України у справі за № 6-605 цс16, забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову (стаття 154 ЦПК України). Тобто наявність обмеження є підставою для висновку про те, що відповідач не мав право вільно розпоряджатися нерухомим майном.
Частиною 7 ст . 18 ЗУ «Про держану реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - під час подання заяви про державну реєстрацію прав заявник зобов'язаний повідомити державного реєстратора про наявність встановлених законом обтяжень речових прав на нерухоме майно.
Відповідно ж до положень п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону в редакції яка діяла на час проведення торгів встановлено що «у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно».
Відповідно до вимог ст. 25 ЗУ «Про держану реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» зазначено, що проведення державної реєстрації прав зупиняється на підставі рішення суду про заборону чинення дій пов'язаних з державною реєстрацією речових прав, що набрало законної сили.
Відповідно до вимог ст. 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси видають свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися. Чинним законодавством консульським установам України та посадовим особам органів місцевого самоврядування не надано повноважень щодо вчинення вищевказаних нотаріальних дій.
Видача свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) - одна з тих нотаріальних дій, що встановлюють факти, які мають юридичне значення.
Для нотаріуса, який вчиняє цю нотаріальну дію, основним є констатація факту безспірного набуття права власності на майно саме цим набувачем. З цього випливає односторонній характер направленості цієї нотаріальної дії - підтвердження , права власності набувача на майно внаслідок проведення прилюдних торгів(аукціону).
Згідно з вимогами ст.. 72 Закону України «Про нотаріат» пункту 1 , пункту 4 глави 12 розділу ІІ порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України - придбання нерухомого майна на аукціоні при його продажі в провадженні у справі про банкрутство оформлюється за місцезнаходженням такого майна.
Розглянувши всі ці положення, нотаріус відповідно видає свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціону), свідоцтво про придбання нерухомого майна на аукціоні при продажі майна в проваджені у справі про банкрутство або свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціону), якщо прилюдні торги (аукціон) не відбулися, текст яких наведено відповідно у формах № 27, № 27-1 та формі № 28 додатку 25 до Правил ведення нотаріального діловодства, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2010 р. № 3253/5.
Статтею 44 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» визначено, що після проведення інвентаризації та оцінки майна ліквідатор здійснює продаж майна банкрута такими способами: проведення аукціону, продаж безпосередньо юридичній чи фізичній особі.
Суд враховує той факт, що права власності на спірне майно, а саме квартиру № 12 (будівельний номер 5), що розташована за адресою АДРЕСА_1, було зареєстровано відповідно до Постанови КМУ №868 від 18.10.2013 року «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до даної Постанови зазначено , що порядок визначає процедуру проведення державної реєстрації речових на нерухоме майно та їх обтяжень ( далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.
Відповідно до ч. 2 даного Порядку Державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру прав проводять орган державної реєстрації прав та нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно (далі - нотаріус).
Орган державної реєстрації прав проводить: державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно за місцем розташування такого майна; Нотаріус, яким вчинено нотаріальну дію з нерухомим майном, проводить державну реєстрацію прав, набутих виключно у результаті вчинення такої дії, крім випадків, визначених Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень ". У разі коли у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном виникають речові права, що є похідними від права власності, за відсутності державної реєстрації права власності на таке майно у Державному реєстрі прав нотаріус, яким вчиняється нотаріальна дія, одночасно проводить державну реєстрацію права власності на таке майно та державну реєстрацію речового права, що є похідним від нього.
Відповідно 22 даного Порядку Державний реєстратор на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав вносить записи до Державного реєстру прав.
Відповідно до Наказу Мінюсту України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 № 296/5, а саме п. 2.1 визначено, що «При підготовці до посвідчення правочинів про відчуження або заставу нерухомого майна нотаріусом перевіряється відсутність заборони відчуження або арешту майна шляхом безпосереднього доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно».
Виходячи з наявних в матеріалах справи доказів , судом було встановлено, що на момент посвідчення (реєстрації) права власності на спірне майно, що було придбано ТОВ «ФОКС-ЛАЙФ» Код ЄДРПОУ - 39279925 з прилюдних торгів 15.03.2016 року в реєстрі прав власності на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державному реєстрі іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна існувала заборона (арешт) щодо вчинення будь-яких з даним з квартирою № 12 (будівельний номер 5), загальною площею 79,3кв.м., що розташована за адресою АДРЕСА_1, що в свою чергу й призвело до незаконної реєстрації права власності на таке майно за ТОВ «ФОКС-ЛАЙФ» Код ЄДРПОУ- 39279925.
Отже враховуючи вищезазначених обставин з урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_4 в частині визнання прилюдних торгів недійсними, скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно, визнання свідоцтва про реєстрацію права на нерухоме майно недійсним, є законними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.
Вирішуючи питання відшкодування судових витрат, в порядку ст.88 ЦПК України, суд відносить їх за рахунок відповідача по справі, пропорційна задоволеної частині позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3,10,11,57-60,88, 169, 197,212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -
В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про стягнення коштів, про зобов'язання виконати договір - відмовити у повному обсязі .
Позовну заяву третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_4 - задовольнити у повному обсязі.
Визнати прилюдні торги з продажу квартири АДРЕСА_1 проведені Товарною Біржею «Придніпров'є» 15 березня 2016 року - недійсними.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська.
Суддя В.П. Мороз