Справа № 313/203/17
Провадження № 2/313/143/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.12.2017року смт.Веселе

Веселівський районний суд Запорізької області в складі: головуючого судді Кравцова С.О. при секретарі судового засідання Василенко Л.В, за участю представника відповідача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні Веселівського районного суду Запорізької області цивільну справу за позовною заявою ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд -

В С Т А Н О В И В :

13 лютого 2017 рокупозивач ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2про стягнення заборгованості у сумі 93109,84 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, Позивач зазначив, що 19.04.2013 року ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_2 шляхом акцептування Банком пропозиції Клієнта, уклали кредитну угоду відповідно до умов заяви № 013-07515-190413 за лімітом Кредитної лінії у розмірі 45400,00 грн. з щомісячним погашенням чергових платежів згідно графіку.

У відповідності до п. 2.5 частини 3 Договору, відповідач до підписання пропозиції був ознайомлений в письмовій формі з інформацією про умови кредитування Рахунку та орієнтовну сукупну вартість кредиту, відповідно до законодавства України.

В зв'язку з відкликанням банківської ліцензії у АТ «Дельта Банк», відповідно до постанови Правління Національного банку України № 664 від 02.10.2015 р., після спливу чергового строку ліміт Кредитної лінії, відповідно до п. 2.4 ч. 3 Договору, був встановлений ліміт Кредитної лінії у розмірі 0,00 грн. Не сплачена заборгованість за Договором, визнана простроченою.

Позивач виконав взяті на себе зобов'язання, відкривши відповідачу картковий рахунок № НОМЕР_1 в національній валюті Україні - гривні, та встановивши ліміт Кредитної лінії у розмірі 45400,00 грн.

Відповідач скористався Кредитною лінією, але станом на 11.01.2017 року не виконує належним чином зобов'язання за Договором, в результаті чого виникла заборгованість на загальну суму 93109,84, яка складається з:

- тіло кредиту - 0,00 грн.

- прострочене тіло кредиту - 49898,07 грн.;

- заборгованість за відсотками - 43 211,77 грн.;

- заборгованість за комісіями - 0,00 грн.- у звязку з чим позивач звернувся до суду.

У судове засідання представник позивача не з'явився, у позовній заяві просив суд розглядати справу без участі представника, позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача ОСОБА_1 у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову та надав суду заяву про застосування строку позовної давності.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19.04.2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №013-07515-190413. Відповідно до договору ПАТ «Дельта Банк» відкрив відповідачеві картковий рахунок в національній валюті та встановив кредитний ліміт у розмірі 45400,00 грн.

Щодо застосування строку позовної давності суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

В свою чергу, пунктом 1 статті 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

В своїй прецедентній практиці Європейський Суд звертає увагу, що строки позовної давності «слугують декільком важливим цілям, зокрема вони забезпечують правову визначеність і остаточність, захищають потенційних відповідачів від задавнених вимог, яким було б важко протистояти, і запобігають несправедливості, що могла б виникати, якби суди мусили ухвалювати рішення стосовно подій, які мали місце в далекому минулому, і на підставі доказів, які вже могли б стати ненадійними й неповними з плином часу» (наприклад рішення Європейського Суду у справі «Stubbings and Others v. The United Kingdom, no. 22083/93, § 51»).

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Аналізуючи умови договору та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України). Саме до такого висновку дійшов Верховний Суд України в постанові від 22 жовтня 2014 року по цивільній справі № 6-127 цс14.

В свою чергу, Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 09 листопада 2016 року розглянув справу 6-1554цс16, предметом якої був спір про стягнення заборгованості за кредитним договором.

За змістом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто, позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи.

Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, в силу частини третьої статті 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

При цьому якщо виконання зобов'язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданої позивачем разом із позовною заявою, останній платіж здійснений відповідачем 17.01.2014 року в сумі 3100,00 грн., до суду позивач звернувся 13.02.2017 року (дата надходження позовної заяви до канцелярії суду), тобто, вже за межами строків позовної давності.

Представником відповідача було заявлено клопотання про застосування наслідків пропуску строків позовної давності, надано відповідне письмове та усне обґрунтування.

Таким чином, у задоволенні вимог ПАТ «Дельта Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором №013-07515-190413 від 19.04.2013 року з ОСОБА_2 слід відмовити за спливом позовної давності.

На підставі ст.ст. 253,256, 257, 258, 261,264 526. 625, 629, 1050 ЦК України, керуючись ст.ст. 10,11,208, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

У позові ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити у зв'язку із спливом позовної давності.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя

Веселівського районного суду

Запорізької області С.О.Кравцов