Справа № 202/4739/17
Провадження № 2/202/2270/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2017 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Волошина Є.В.,

за участю секретаря Величко А.А.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду м.Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Державна прикордонна служба України, Служба у справах дітей Індустріальної районної у м. Дніпрі ради про визнання заяви про надання згоди на тимчасовий виїзд малолітньої дитини за межі України такою, що втратила чинність, заборону виїзду малолітньої дитини за межі України, -

ВСТАНОВИВ:

В липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2, треті особи: Державна прикордонна служба України, Служба у справах дітей Індустріальної районної у м. Дніпрі ради про визнання заяви про надання згоди на тимчасовий виїзд малолітньої дитини за межі України такою, що втратила чинність, заборону виїзду малолітньої дитини за межі України. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що сторони з 22 червня 2017 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 08 жовтня 2014 року. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка після розлучення проживає з відповідачем. 10 травня 2017 року позивач в приміщенні Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори оформив нотаріально посвідчену заяву про надання згоди на тимчасовий виїзд ОСОБА_4 за межі України до Федеративної Республіки Німеччини та інших країн - учасниць Шенгенської угоди з метою відпочинку з 08 серпня 2017 року по 05 листопада 2017 року включно. Згідно цієї заяви, поїздка відбуватиметься у супроводі її матері ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка по закінченню терміну перебування за кордоном забезпечує повернення доньки позивача в Україну. Разом з цим, після оформлення зазначеної заяви позивачу стала відомо, що відповідач їде за кордон з метою працевлаштування та позивач відчуває, що відповідач може не повернутися з дитиною до України. 12 липня 2017 року позивач відкликав свою згоду на виїзд дитини, однак, при повідомленні про це Прикордонної служби України, через «гарячу лінію», йому було роз'яснено, що Прикордонна служба України буде мати законні підстави не випустити доньку позивача за межі України лише на підставі відповідної ухвали чи рішення суду. На підставі викладеного просить суд: визнати, що заява ОСОБА_1 про надання згоди на тимчасовий виїзд ОСОБА_4 за межі України до Федеративної Республіки Німеччини та інших країн - учасниць Шенгенської угоди з метою відпочинку з 08 серпня 2017 року по 05 листопада 2017 року включно. Згідно цієї заяви, поїздка відбуватиметься у супроводі її матері ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка по закінченню терміну перебування за кордоном забезпечує повернення доньки позивача в Україну, справжність підпису на якій засвідчено державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори Гайворонською Т.О. 10 травня 2017 року за реєстровим №3-222, втратила свою чинність; заборонити виїзд за межі України малолітній дитині - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в період з 08 серпня 2017 року по 05 листопада 2017 року включно, у супроводі матері ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 чи інших осіб за будь-яким напрямком та в будь-яку країну світу.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив позов задовольнити.

Відповідач зі своїм представником позовні вимоги не визнали та просили у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, зазначивши, що вони не заперечують проти того факту, що заява ОСОБА_1 про надання згоди на тимчасовий виїзд ОСОБА_4 за межі України від 10 травня 2017 року втратила свою чинність 12 травня 2017 року, після того, як позивач своєю заявою відкликав таку згоду. Також зазначила, що без нової, належним чином оформленої, згоди позивача на виїзд їх дитини за кордон, малолітня донька сторін ОСОБА_4 не буде мати змоги пересікти державний кордон України, у зв'язку із чим така заборона не потрібна.

Представники Державної прикордонної служби України та служби у справах дітей Індустріальної районної у м. Дніпрі ради в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Причини неявки суду не повідомили.

Суд, заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали цивільної справи приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 22 червня 2017 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 08 жовтня 2014 року.

Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка після розлучення проживає з матір'ю (відповідачем по справ).

10 травня 2017 року позивач в приміщенні Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори оформив нотаріально посвідчену заяву про надання згоди на тимчасовий виїзд ОСОБА_4 за межі України до Федеративної Республіки Німеччини та інших країн - учасниць Шенгенської угоди з метою відпочинку з 08 серпня 2017 року по 05 листопада 2017 року включно. Згідно цієї заяви, поїздка відбуватиметься у супроводі її матері ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка по закінченню терміну перебування за кордоном забезпечує повернення доньки позивача в Україну.

Разом з цим, 12 липня 2017 року позивач відкликав свою згоду на виїзд дитини, що підтверджується заявою ОСОБА_1, яка засвідчена державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори Гайворонською Т.О. 12 липня 2017 року за реєстровим №3-389.

Таким чином згода, яка була оформлена 10 травня 2017 року ОСОБА_1 на виїзд ОСОБА_4 за межі України втратила свою чинність 12 липня 2017 року, що у судовому засіданні не оспорювалось відповідачем, у зв'язку із чим позовні вимоги в частині визнання заяви ОСОБА_1 про надання згоди на тимчасовий виїзд ОСОБА_4 за межі України до Федеративної Республіки Німеччини та інших країн - учасниць Шенгенської угоди з метою відпочинку з 08 серпня 2017 року по 05 листопада 2017 року включно, згідно якої, поїздка відбуватиметься у супроводі її матері ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка по закінченню терміну перебування за кордоном забезпечує повернення доньки позивача в Україну, справжність підпису на якій засвідчено державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори Гайворонською Т.О. 10 травня 2017 року за реєстровим №3-222, такою, що втратила свою чинність є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог про заборону виїзду за межі України малолітній дитині - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в період з 08 серпня 2017 року по 05 листопада 2017 року включно, у супроводі матері ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, чи інших осіб за будь-яким напрямком та в будь-яку країну світу, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: якщо другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджується записом про батька у свідоцтві про народження дитини, та який (яка) відсутній у пункті пропуску; якщо у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким перетинає державний кордон громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі дитини є запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на постійний консульський облік у дипломатичному представництві або консульській установі України за кордоном; у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: свідоцтва про смерть другого з батьків; рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері).

Таким чином діючим законодавством чітко встановлені правила перетину кордону громадянами України, в тому числі, які не досягли 16 річного віку.

Враховуючи те, що нотаріально посвідчена згода ОСОБА_1 на дозвіл малолітньої ОСОБА_4, виїхати за межі України у супроводі її матері ОСОБА_2 була відкликана, виїхати за межі України малолітня ОСОБА_4, без надання нової нотаріально посвідченої згоди від її батька ОСОБА_1, не має змоги.

Разом з цим, заборона виїзду за межі України малолітній дитині - ОСОБА_4 в період з 08 серпня 2017 року по 05 листопада 2017 року включно за будь-яким напрямком та в будь-яку країну світу, порушить права малолітньої ОСОБА_4, на свободу пересування, які закріплені ст.313 ЦК України, оскільки в подальшому позивач не позбавлений права надати нову згоду на виїзд малолітньої ОСОБА_4 за межі України без його супроводу.

Суд також враховує той факт, що позивачем в судовому засіданні не було наведено будь-яких доказів того, що малолітня ОСОБА_4 може покинути межі України вже по скасованій на це згоді.

Крім того, позивачем не було зазначено встановленої законом підстави, яка б надавала можливість суду обмежити фізичну особу у здійсненні права на пересування, як того передбачає ст.313 ЦК України.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині також не підлягають задоволенню.

Згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України судові витрати при відмові в задоволенні позову покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3,10,11,57-60,88,208,209,212-215,294 ЦПК України, 313 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволені позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Державна прикордонна служба України, Служба у справах дітей Індустріальної районної у м. Дніпрі ради про визнання заяви про надання згоди на тимчасовий виїзд малолітньої дитини за межі України такою, що втратила чинність, заборону виїзду малолітньої дитини за межі України - відмовити у повному обсязі.

Повний текст рішення буде виготовлений до 08 серпня 2017 року.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м.Дніпропетровська протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Волошин Є.В.