Дніпровський районний суд м.Дніпродзержинська
Справа № 208/5205/16-ц
Провадження № 2/209/492/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" листопада 2017 р. Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Лобарчук О.О.

при секретарі Золотих Л.М.

за участі представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про припинення правовідношення за кредитним договором та договором іпотеки та про зобов'язання нотаріуса та посадових осіб вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про припинення правовідношення за кредитним договором та договором іпотеки та про зобов'язання нотаріуса та посадових осіб вчинити певні дії.

В обґрунтування позову вказано, що 30 листопада 2006 року позивач уклав кредитний договір № DZEOGA00000292 із Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» у особі його Дніпродзержинської філії. За умовами Кредитного договору позивачем з відповідачем укладено договір іпотеки від 06 грудня 2006 року, за яким банку передано в Іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок загальною площею 65,40 кв.м, житлова площа складає 54,80 кв.м., яке знаходиться за адресою: м. Камянське, вул. Котельникова, буд. 17, що належить позивачу на праві приватної власності. Вищезазначений Іпотечний договір посвідчений приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі за № 3826. 19 жовтня 2010 року за позовом відповідача рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позивача було стягнуто заборгованість за Кредитним договором № DZEOGА00000292 від 30.11.2006 року в розмірі 57395,59 грн., судовий збір 573,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120,00 грн.

12 грудня 2011 року за позовом позивача рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська було змінено умови Кредитного договору № DZEOGА00000292 від 30.11.2006 року, визнано його виконаним в частині сплати тіла кредиту. Вищезазначене рішення набрало законної сили 23 грудня 2011 року. Відповідач дане рішення не скасував та не оскаржив.

20 липня 2015 року за позовом відповідача рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська в задоволенні первісного позову відповідачу та зустрічного позову позивачу - відмовлено у повному обсязі. Не погодившись з рішенням Дніпровського районного суду від 20 липня 2015 року по цивільній справі № 209/1010/15-ц у серпні 2015 року відповідач звернувся до апеляційного суду Дніпропетровської області

01 грудня 2015 року Апеляційний суд Дніпропетровської області розглянув у відкритому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 липня 2015 року по цивільній справі за № 209/1010/15-ц та ухвалив апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення вищевказаного Суду без змін.

Таким чином, з відповідача було стягнуто заборгованість за кредитним договором № DZEOGА00000292 від 30.11.2006 року в розмірі 57395, 59 грн., яка виникла у нього станом на 28 червня 2009 року, а також було змінено умови кредитного договору DZEOGА00000292 від 30.11.2006 року, укладеного між сторонами, та визнано його виконаним в частині сплати тіла кредиту. З вищезазначеного виходить що, 19 жовтня 2010 року за вищевказаним Кредитним договором № DZEOGА00000292 від 30.11.2006 року відповідач втратив можливість будь-яких нарахувань та стягнень з позивача за Кредитним договором в період з 19 жовтня 2010 року.

22 жовтня 2016 року приватним нотаріусом ОСОБА_4 була вчинена нотаріальна дія, якою було звернуто стягнення на нерухоме майно, яке розташовано за адресою: м. Камянське Дніпропетровської області, по вул. Котельникова, буд. 17, що належав на праві власності позивачу, а саме вищезазначеним нотаріусом було внесено запис про набуття іпотеко держателем права власності на предмет іпотеки. Приватний нотаріус ОСОБА_4 Дніпропетровського міського нотаріального округу дану обставину не перевірила та незаконно вчинила нотаріальну дію про реєстрацію набуття відповідачем права власності на предмет іпотеки, чим порушила чинне законодавство та позбавила позивача права власності, яке гарантовано Конституцією України. Вважає дії нотаріуса незаконними та такими, що підлягають скасуванню.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала обставини, викладені в позовній заяві та наданих уточненнях до позову. Просить задовольнити позовні вимоги ОСОБА_3 повністю.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Пояснив, що банк діяв в межах закону , просить відмовити в задоволенні позовних вимог .

Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 в судове засідання не зявилася, надала до суду заперечення на позов .Позовні вимоги до неї, заявлені у п. 4 прохальної частини заяви про уточнення позовних вимог, зазначені як визнання її дій незаконними, причому у цивільному судовому процесі. Способи захисту спільних прав та інтересів судом чітко сформульовані частиною 2 статті 16 ЦК України. Цією нормою конкретно її пунктом 10 - передбачене визнання незаконними в порядку цивільного судочинства рішень, дій чи бездіяльності лише органу державної влади, органу влади АРК або органу місцевого шоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Зрозуміло, що вона не відноситься до вказаних категорій сіб. Згідно з тією ж частиною 2 ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес і ішим способом, але лише у тому випадку, коли це встановлено договором або законом. Обраний позивачем спосіб вимагати в порядку цивільного судочинства визнання дій відповідача-2 протиправними не передбачений ані законом, ані договором. Таким чином, частина позовних вимог була заявлена у спосіб, не передбачений законом або договором, що є порушенням конституційного принципу законності, встановленого як основна засада судочинства п. 1 ч.3 ст. 129 Конституції України. Просить закрити справу в частині заявлених вимог до приватного нотаріуса в порядку цивільного судочинства.

Суд, заслухав представник позивача, представника відповідача, враховуючи думку сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що 30 листопада 2006 року між ОСОБА_3 та ЗАТ КБ «Приватбанк» було укладено кредитний договір № DZEOGA00000292, згідно якого ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 120000,00 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 29 листопада 2010 року, що підтверджується кредитним договором № DZE0GA00000292 від 30 листопада 2006 року.(а.с.9-10)

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором сторони 30 листопада 2006 року уклали договір іпотеки № DZE0GA00000292, згідно якого ОСОБА_3 надав в іпотеку нерухоме майно будинок загальною площею 65,4 км.м, житловою площею 54,8 кв.м, який розташований за адресою: Дніпропетровська область, м.Камянське, вул. Котельникова, 17, який належить йому на праві власності, з обумовленою ціною предмету іпотеки в розмірі 171700,00 грн. та терміном дії договору до повного виконання позичальником та іпотеко держателем зобовязань за кредитним договором та всім додатковим угодам до нього, що підтверджується копією договору іпотеки № DZE0GA00000292 від 30 листопада 2006 року.(а.с.11-13)

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 19.10.2010 року було частково задоволено позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ТОВ «УФА «Верус», ОСОБА_3, про стягнення заборгованості. З ОСОБА_3 було стягнуто заборгованість за Кредитним договором № DZEOGА00000292 від 30.11.2006 року в розмірі 57395,59 грн., судовий збір 573,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120,00 грн.(а.с.14).

Заочним рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12.12.2011 року було змінено умови Кредитного договору № DZEOGА00000292 від 30.11.2006 року, визнано його виконаним в частині сплати тіла кредиту. (а.с.15).

20 липня 2015 року рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в задоволенні первісного позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про звернення стягнення, та в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" про припинення зобовязання - було відмовлено. (а.с.16-17).

01 грудня 2015 року Апеляційний суд Дніпропетровської області розглянув у відкритому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 липня 2015 року по цивільній справі за № 209/1010/15-ц та ухвалив апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - залишити без задоволення, а рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 липня 2015 року - залишити без змін.(а.с.18-20).

ОСОБА_3 22.02.2016 року звертався до ПАТ КБ «Приватбанк» з вимогами про вчинення певних дій. (а.с.24-25).

26.02.2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» надав відповідь на лист-вимогу ОСОБА_3 про неможливість надання запитуваної інформації.(а.с.27).

22 жовтня 2016 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 була вчинена нотаріальна дія, якою було звернуто стягнення на нерухоме майно, яке розташовано за адресою: Дніпропетровська область, м.Камянське, вул. Котельникова, буд. 17, що належав на праві власності ОСОБА_3М.(а.с.55-56).

Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно з ст. 599 ЦК України, ч. 1 ст. 203 ГК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч.1 ст. 545 ГК України прийнявши виконання зобов'язань кредитор зобов'язаний на вимогу боржника видати йому розписку про одержання зобов'язання частково або в повному обсязі.

Заочним рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12.12.2011 року були змінені умови Кредитного договору № DZEOGА00000292 від 30.11.2006 року, визнано його виконаним в частині сплати тіла кредиту. (а.с.15).

Вказе рішення суду не оскаржувалося сторонами.

20 липня 2015 року рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в задоволенні первісного позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про звернення стягнення, та в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" про припинення зобовязання - було відмовлено. (а.с.16-17).

Так, Ухвалою від 01 грудня 2015 року Апеляційний суд Дніпропетровської області розглянув апеляційну скаргу відповідача-ПАТ КБ "Приватбанк" на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 липня 2015 року по цивільній справі за № 209/1010/15-ц та ухвалив - апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - залишити без задоволення, а рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 липня 2015 року - залишити без змін.(а.с.18-20).

Відповідно до статей 526 , 530 , 610 , частини першої статті 612 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За положеннями частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання процентів від суми позики у розмірі та порядку встановленому договором або на рівні облікової ставки НБУ, якщо інше не встановлено договором.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів за договором позики відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до спливу встановленого договором строку виконання основного зобов'язання має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до частини третьої статті 1049 ЦК України грошова позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалась, на банківський рахунок позикодавця.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а тому з часу зарахування на банківський рахунок сум, стягнутих за рішенням суду або добровільно сплачених позичальником на вимогу про дострокове повернення позики ці зобов'язання вважаються припиненими.

За положеннями статті 1 Закону України «Про іпотеку», частини першої статті 572 ЦК України та частини першої статті 575 іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до положень статті 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору.

За системним аналізом зазначених норм права іпотека припиняється в разі припинення основного зобов'язання, зокрема, на підставі виконання.

При цьому законодавство не вимагає від іпотекодавця будь-яких дій, пов'язаних з припиненням іпотеки оскільки іпотека, за відсутності іншої обґрунтованої заборгованості припиняється за фактом припинення виконанням основного зобов'язання.

На підставі викладеного , суд вважає таким, що підлягають задоволенню позовні вимоги про визнання припиненими правовідношення за кредитним договором від 30 листопада 2006 року № DZEOGA00000292 , що був укладений між ОСОБА_3 та Закритим акціонерним товариством комерційний банк "Приват Банк" в особі його Дніпродзержинської філії; про визнання припиненими правовідношення за договором іпотеки від 06 грудня 2006 року, посвідченого державним нотаріусом Дніпродзержинського нотаріального округу ОСОБА_5, що зареєстрований в реєстрі за № 3826, та зобов'язання Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" повернути ОСОБА_3 правовстановлюючі документи на житловий будинок, що розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Кам'янське, вул.Котельникова,17 загальною площею 65,40 кв.м., житлова площа 54,80 кв.м.

Щодо вимог позивача про визнання внесення запису про право власності № 17108922, вчиненого на нерухоме майно приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу ОСОБА_4 22 жовтня 2016 року, про реєстрацію набуття Публічним акціонерним товариством комеріційним банком "ПриватБанком" () права власності на предмет іпотеки , що розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Кам'янське, вул. Котельникова,17 загальною площею 65,40 кв.м., житлова площа 54,80 кв.м. таким, що підлягає скасуванню, то в цій частині суд також задовольняє позовні вимоги виходячи із наступного.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 593 ЦК України право застави припиняється припиненням зобов'язання, забезпеченого заставою. У разі припинення права застави на нерухоме майно до державного реєстру вносяться відповідні дані.

Приписом ст. 317 Цивільного кодексу України права володіння, користування та розпоряджання майном належать власникові майна.

Згідно із ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Конституцією України (статтею 41) та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплений принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону, за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до частини першої статті 386 Цивільного кодексу України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

Положеннями частини першої статті 391 Цивільного кодексу України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до п. 282 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, зареєстрованої в міністерстві юстиції України 3 березня 2004 року Наказом №20/5 за №283/8882, що на момент вчинення виконавчого напису була чинною (втратив чинність на підставі Наказу Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року) для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Відповідно до п. 284 Інструкції нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України.

Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

Пунктом 286 Інструкції визначено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів.

Відповідно до п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. N 1172 нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

В порушення вказаним вище вимогам Інструкції, Переліку та Закону України «Про нотаріат» нотаріус не пересвідчилася у законності поданих їй документів, які свідчили б про безспірність заборгованості боржника та встановлювали б прострочення виконання зобов'язання. Оскільки умови кредитного договору Позивачем були виконані в повному об'ємі, у зв'язку з виконанням рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Крім того, у відповідності до абз. 6 п. 283 Наказу Міністерства Юстиції України «Про затвердження інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» виконавчий напис на іпотечному договорі вчиняється у зв'язку з простроченням виплат обов'язкових платежів у разі закінчення строку основного зобов'язання та іпотечного договору.

Таким чином, приватний нотаріус, не мав жодних підстав для вчинення виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки, попередньо не переконавшись про безспірність заборгованості, тому з підстав передбачених ст. 49 Закону України «Про нотаріат» зобов'язаний був відмовити у здійсненні такої нотаріальної дії як вчинення виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки.

При таких обставинах, у відповідності до ст. 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Суд відмовляє в задоволенні вимог позивача про визнання дій приватного нотаріуса Дніпропетровського нотраіального округу ОСОБА_4 щодо вчинення нотаріальної дії - реєстрації набуття Приватним акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" права власності на предмет іпотеки, розташованого за адресою: : м.Кам'янське, Дніпропетровської області , вул. Котельникова,17 незаконними по наступним підставам.

Способи захисту спільних прав та інтересів судом чітко сформульовані частиною 2 статті 16 ЦК України. Пунктом 10 передбачене визнання незаконними в порядку цивільного судочинства рішень, дій чи бездіяльності лише органу державної влади, органу влади АРК або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Приватний нотаріус не відноситься до вказаних вище категорій. Згідно з тією ж частиною 2 ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес і ішим способом, але лише у тому випадку, коли це встановлено договором або законом. Обраний позивачем спосіб вимагати в порядку цивільного судочинства визнання дій незаконними не передбачений ані законом, ані договором. Таким чином, вказані позовні вимоги були заявлена у спосіб, не передбачений законом або договором, що є порушенням конституційного принципу законності, встановленого як основна засада судочинства п. 1 ч.3 ст. 129 Конституції України.

Повний текст рішення виготовлено 21 листопада 2017 року .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.11,ч.1 ст.14,215,253,256,257,261,ч.4 ст.267,316, ч.1 ст.319,ч.1 ст. 321,509,526,530,593,597,598, ч.1 ст.631 Цивільного Кодексу України, ст.ст.1,3,17,33,34,35 Закону України "Про іпотеку", ст.ст. 13-1,34,50 ,88 Закону України "Про нотаріат", ст.ст. 6,10,11,60,209,212-215 ЦПК України, суд ,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про припинення правовідношення за кредитним договором та договором іпотеки та про зобов'язання нотаріуса та посадових осіб вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати припиненими правовідношення за кредитним договором від 30 листопада 2006 року № DZEOGA00000292 , що був укладений між ОСОБА_3 та Закритим акціонерним товариством комерційний банк "Приват Банк" в особі його Дніпродзержинської філії.

Визнати припиненими правовідношення за договором іпотеки від 06 грудня 2006 року, посвідченого державним нотаріусом Дніпродзержинського нотаріального округу ОСОБА_5, що зареєстрований в реєстрі за № 3826.

Зобов'язати Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" повернути ОСОБА_3 правовстановлюючі документи на житловий будинок, що розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Кам'янське, вул.Котельникова,17 загальною площею 65,40 кв.м., житлова площа 54,80 кв.м.

Визнати внесення запису про право власності № 17108922, вчиненого на нерухоме майно приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу ОСОБА_4 22 жовтня 2016 року, про реєстрацію набуття Публічним акціонерним товариством комеріційним банком "ПриватБанком" () права власності на предмет іпотеки , що розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Кам'янське, вул. Котельникова,17 загальною площею 65,40 кв.м., житлова площа 54,80 кв.м. таким, що підлягає скасуванню.

В іншій частині позовних вимог- відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.О. Лобарчук