Справа № 344/2215/17
Провадження № 22-ц/779/541/2017
Головуючий у 1 інстанції Мелещенко Л. В.
Суддя-доповідач Васильковський В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Васильковського В.М.

суддів: Горейко М.Д., Ясеновенко Л.В.,

секретар Шемрай Н.Б.,

з участю прокурора Чугунової В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою Обласної психоневрологічної лікарні № 3 про примусову госпіталізацію ОСОБА_2 до психіатричного закладу за апеляційною скаргою прокурора Івано-Франківської місцевої прокуратури Торованина С.В. на рішення Івано-Франківського міського суду від 16 лютого 2017 року, -

в с т а н о в и л а :

15 лютого 2017 року представник Обласної психоневрологічної лікарні № 3 звернувся до суду із заявою про госпіталізацію ОСОБА_2 до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставі ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу", посилаючись на те, що ОСОБА_2 в даний час страждає важким психічним захворюванням, становить небезпеку для себе та оточуючих, а отримати згоду на госпіталізацію неможливо через неусвідомлення ним свого хворобливого стану.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 16 лютого 2017 року заяву задоволено. Госпіталізовано ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у примусовому порядку до психіатричного закладу Обласну психоневрологічну лікарню № 3 для проведення необхідного для його стану лікування.

В апеляційній скарзі прокурор Івано-Франківської місцевої прокуратури посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що підставою для застосування примусової госпіталізації особи до психіатричного закладу є сукупність медичного і юридичного критерію: встановлення наявності у неї хвороби та істотні відхилення від норми в її поведінці, що становлять небезпеку для неї або оточуючих. До матеріалів заяви лікаря психіатра долучено заяву жителів будинку № 51 по вул. Лепкого та будинку № 23 по вул. Павлика в м. Івано-Франківську, з якої вбачається, що ОСОБА_2 до своєї квартири зносить речі із смітників, на зауваження мешканців реагує неадекватно. Суд у рішенні вказав, що ОСОБА_2 страждає на психічний розлад, при цьому жодних обставин щодо його поведінки, яка може становити небезпеку для нього чи оточуючих, його безпорадність і неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби у рішенні суду не зазначено. Судом не встановлено юридичного критерію для поміщення особи до психіатричного закладу в примусовому порядку. Також суду не надано жодного документа, який посвідчує особу ОСОБА_2, а його особу судом встановлено зі слів лікуючого лікаря. Зазначає, що на порушення п. 10 постанови Пленуму ВСУ від 03.06.2005 року № 7 "Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування" у матеріалах справи відсутні відомості про вручення ОСОБА_2 судом копії заяви про його примусову госпіталізацію, про роз'яснення йому процесуальних прав. Висновки комісії лікарів психіатрів є доказами, які не мають наперед установленої сили та не є обов'язковими для суду. У висновку не зазначено, що поведінка ОСОБА_2, яка може становити небезпеку для нього чи оточуючих, його безпорадність і неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби, перебуває у причинно-наслідковому зв'язку із рішенням про необхідність його примусової госпіталізації. Тому просить оскаржуване рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви відмовити.

В засіданні апеляційного суду прокурор апеляційну скаргу підтримав. Інші особи, які беруть участь у справі, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, не з'явились, що згідно ч. 2 ст. 305 ЦПК України не перешкоджає її розглядові.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, перевіривши подані докази і доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 15.02.2017 ОСОБА_2 поступив на лікування до Обласної психоневрологічної лікарні № 3 у зв'язку з погіршенням психічного стану. З пояснень лікаря встановлено, що загальний стан пацієнта важкий і по хворобливих мотивах становить реальну небезпеку для себе та оточуючих. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 21 грудня 2016 року призначено примусовий психіатричний огляд ОСОБА_2

Задовольняючи заяву суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що згідно комісійного висновку лікарів-психіатрів ОСОБА_2 встановлений діагноз: змішаний розлад особистості, стан декомпенсації. ОСОБА_2 потребує примусової госпіталізації та лікування у психіатричному стаціонарі, оскільки страждає важким психічним захворюванням, потребує стороннього догляду, нагляду, в разі ненадання кваліфікованої медичної допомоги буде нанесена суттєва шкода його здоров'ю, його обстеження та лікування можливі лише в стаціонарних умовах.

З огляду на положення ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність госпіталізації ОСОБА_2 до психіатричного закладу без його усвідомленої згоди через безпосередню небезпеку для оточуючих та самого себе у зв'язку з тяжкою формою психічного розладу.

Зазначені висновки суду відповідають обставинам справи, які правильно встановлені, та узгоджуються з нормами матеріального права, що застосовані до цих правовідносин.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно із ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Івано-Франківського міського суду від 21 грудня 2016 року призначено примусовий психіатричний огляд ОСОБА_2

15 лютого 2017 року ОСОБА_2 поступив на лікування до Обласної психоневрологічної лікарні № 3 у зв'язку з погіршенням психічного стану, неадекватною поведінкою, загальний стан пацієнта важкий і по хворобливих мотивах становить реальну небезпеку для себе та оточуючих.

Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів психіатричного стаціонару ОПНЛ № 3 ОСОБА_2 встановлений діагноз: змішаний розлад особистості, стан декомпенсації. ОСОБА_2 потребує примусової госпіталізації та лікування у психіатричному стаціонарі, оскільки він страждає важким психічним захворюванням, становить небезпеку для себе та оточуючих, не усвідомлює потреби в госпіталізації та лікуванні.

Відповідно до заяви мешканців будинку № 51 по вул. Лепкого та будинку № 23 по вулиці Павлика ОСОБА_2 на зауваження не реагує, б'є свою матір, у квартирі неодноразово виникали пожежі, тобто вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих та неспроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність.

Ураховуючи факт проживання ОСОБА_2 в багатоквартирному будинку, в якому наявні електромережі та газопостачання, захаращення ним своєї квартири сміттям при неадекватній поведінці, залишення житла без нагляду, може становити реальну загрозу життєзабезпеченню будинку та безпосередню небезпеку для оточуючих і самого себе.

Колегія суддів відхиляє посилання прокурора у апеляційній скарзі на п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 № 7 "Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування", оскільки зазначене роз'яснення стосується необхідності вручати особі, щодо якої порушується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, постанову слідчого та роз'яснювати процесуальні права, передбачені ст. 263 КПК України.

Як видно із журналу судового засідання від 16.02.2017, ОСОБА_2 був присутній при розгляді справи, йому роз'яснено процесуальні права, він давав пояснення по суті справи. Під час розгляду справи в апеляційній інстанції встановлено, що 03.03.2017 ОСОБА_2 виписаний з Обласної психоневрологічної лікарні № 3.

Однак, даний факт не має правового значення при перевірці апеляційним судом законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення, яке на час вирішення даного питання було ухвалено у відповідності до вимог чинного законодавства.

Рішення суду першої інстанції містить належні, допустимі та достовірні докази, які дають достатні підстави для обґрунтованого висновку про наявність у ОСОБА_2 важкого психічного захворювання, а також обґрунтовані підстави для надання йому психіатричної допомоги у примусовому порядку, що встановлені законом (ст. 280 ЦПК України).

Інші доводи апеляційної скарги фактично стосуються переоцінки доказів та не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, викладених у мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне й обґрунтоване рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу прокурора Івано-Франківської місцевої прокуратури Торованина С.В. відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 16 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга на ухвалу може бути подана до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Васильковський В.М.

Судді: Горейко М.Д.

Ясеновенко Л.В.