печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

20 листопада 2017 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Москаленко К.О.,

при секретарі Березовській К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - про повернення майна,-

В С Т А Н О В И В :

У травні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 - про повернення майна.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 04.05.2013 передав відповідачу три скульптури: «Корпоратив» - вартістю 3 000,00 доларів США, «Скрипка» - вартістю 15 000,00 доларів США, «Балет» - вартістю 15 000,00 доларів США. Вказані скульптури були передані для продажу в Арт-салоні «ІНФОРМАЦІЯ_1», та передача останніх була оформлена накладною №7 від 04.05.2013. Зазначає, що фактично між сторонами було укладено усний договір комісії, за яким відповідач як комісіонер зобов'язався за дорученням позивача як комітента за плату продати скульптури від свого імені, але за рахунок комітента, підтвердженням чого є зазначена накладна. 03.04.2015 відповідач зателефонувала позивачу та повідомила про те, що її галерея закривається на ремонт, а тому позивачу потрібно забрати скульптури, однак, 04.04.2015 відповідач повернула позивачу лише дві скульптури, а про третю скульптуру - «Скрипка», зазначила, що не може її знайти. 21.02.2017 позивач звернувся до відповідача з вимогою, відповідно до якої просив повернути скульптуру «Скрипка», а у випадку її продажу, повернути грошові кошти, однак, вимога так і не була виконана. Крім того, вказує, що на момент укладення усного договору комісії, підприємницька діяльність відповідача була припинена у відповідності до рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 03.02.2011 у справі №2а-18771/10/2670, а тому, укладаючи договір, відповідач ввела позивача в оману. На підставі викладеного, позивач просить суд зобов'язати відповідача повернути позивачу скульптуру «Скрипка», вартістю 15 000,00 доларів США.

У судовому засідання представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити з підстав, викладених у ньому.

Відповідач у судове засідання не з'явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила. Заяви про розгляд справи за відсутності відповідача до суду не надходило.

Суд на підставі ч.4 ст. 169, ч.1 ст.224 ЦПК України, з огляду на відсутність заперечень представника позивача, визнавши причини неявки відповідача, неповажними, визнав можливим провести заочний розгляд справи, у відсутність відповідача, та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі даних та доказів, які вважає достатніми для правильного вирішення справи.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів в матеріалах справи, надходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що на підставі накладної №7 від 04.05.2013 позивачем було передано салону-галереї «ІНФОРМАЦІЯ_1» три найменування: «Корпоратив» - вартістю 3 000,00 доларів США, «Скрипка» - вартістю 15 000,00 доларів США, «Балет» - вартістю 15 000,00 доларів США. У зазначеній накладній зазначено про те, що дані найменування одержані салоном-галереєю «ІНФОРМАЦІЯ_1» за підписом керівника, на накладній проставлена печатка суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (а.с.7)

Як вбачається з матеріалів справи, 21.02.2017 позивач звернувся до відповідача з вимогою про повернення скульптури «Скрипка», а у разі її продажу повернення грошових коштів у розмірі 15 000,00 доларів США, однак, зазначена вимога виконана відповідачем не була.(а.с.10)

Також, судом встановлено, що у Подільському районному управлінні ГУ МВС України в м. Києві перебуває кримінальне провадження №0002300, відкрите на підставі заяви позивача від 07.04.2015.

Так, обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що письмового договору комісії між ним та відповідачем укладено не було, однак, договір комісії було укладено шляхом обміну документів, а саме підтвердженням укладення договору комісії позивач вважає наявність видаткової накладної №7 від 04.05.2013.

Відповідно до ст. 1011 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України), за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов'язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

Так, договір комісії - це двосторонній договір, тобто, кожна сторона (комісіонер i комітент) має певні права та обов'язки. Сторонами за договором комісії виступають комітент, з одного боку, і комісіонер - з іншого.

Крім цього, договір комісії є консесуальним, адже він вважається укладеним з того часу, коли відповідно до закону сторони виявили взаємну згоду щодо всіх істотних умов договору. Права та обов'язки сторін за договором комісії виникають ще до передачі майна комітентом комісіонерові.

Також, договір комісії є оплатним. За надані комітенту послуги комісіонер одержує комісійну плату, розмір і порядок якої встановлюється договором. Відповідно до ЦК України, право на винагороду в комітента виникає незалежно від того, чи було воно спеціально передбачено договором. Так, згідно з ч. 2 ст. 1013 ЦК України, якщо договором комісії розмір плати не визначено, вона виплачується після виконання договору комісії виходячи зі звичайних цін за такі послуги.

Так, обов'язковість письмової форми договору комісії прямо не передбачена.

Водночас, відповідно до ч. 3 ст. 1012 ЦК України, істотними умовами договору комісії, за якими комісіонер зобов'язується продати або купити майно, є умови про це майно та його ціну.

Однак, відповідно до накладної №7 від 04.05.2013, зазначення найменувань «Корпоратив», «Скрипка» та «Балет» не може вважатися умовами про майно. Позивачем не надано будь-яких доказів, що під зазначеними в накладній №7 найменуваннями маються на увазі скульптури, одну з яких позивач просить зобов'язати повернути відповідача.

Також, з накладної №7 не вбачається, що одна сторона зобов'язалася за плату вчинити правочин від свого імені, але за рахунок іншої сторони.

З врахуванням викладеного, позивачем не доведено факт укладення договору комісії між ним та ОСОБА_2, а накладну №7 від 04.05.2013 не можна вважати договором комісії.

Крім того, як вбачається з накладної №7, найменування, зазначені у ній, одержані салоном-галереєю «ІНФОРМАЦІЯ_1» з проставленням печатки суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, однак, відповідачем зазначено фізичну особу ОСОБА_2

Також, не можуть братися до уваги матеріали кримінального провадження за №0002300, оскільки, відповідно до останнього листа по даному кримінальному провадженню від 28.09.2016, що міститься в матеріалах справи, за підписом заступника начальника відділу слідчого управління ГУНП у м. Києві В.І. Давиденко-Лісогубенко, досудове розслідування триває, його хід знаходиться на контролі слідчого управління.

Таким чином, ні до звернення позивача до суду, ні в ході судового розгляду вина у вчиненні кримінального правопорушення встановлена не була, а тому долучені позивачем документи досудового розслідування у кримінальному провадженні за №0002300 не можуть бути доказом обставин, викладених у позовні заяві.

Виходячи з вищевикладеного, судом не встановлено і позивачем не доведено факт укладення між позивачем та відповідачем договору комісії, а тому позов є безпідставним та необгунтованим. Відтак у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі та керуючись ст.ст. 16, 1011-1013 ЦК України, ст.ст.10, 11, 57-60, 169, 209, 212-215, 223, 224-228, 292, 294 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - про повернення майна, - відмовити.

Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Згідно загального порядку оскарження, дане рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається Апеляційному суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва.

Заочне рішення суду набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України, згідно якого рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Печерського

районного суду міста Києва К.О. Москаленко