Справа № 686/2334/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2017 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої судді Козак О.В.,

при секретарі Слободянюк А.Ю.,

за участю: позивача-відповідача ОСОБА_1І,.

представника позивача-відповідача ОСОБА_2,

відповідача-позивача ОСОБА_3,

представника відповідча-позивача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача КП «Цивільжитлобуд» про поділ майна подружжя, стягнення 1/2 вартості автомобіля, 3% річних, індексу інфляції та припинення права спільної сумісної власності та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача КП «Цивільжитлобуд» про визнання стороною договору відступлення частки учасника простого товариства та визнання власником майнових прав,

встановив:

В лютому 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача КП «Цивільжитлобуд» про поділ майна подружжя. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказала, що з 16.07.2005 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Городоцького районного суду Хмельницької області від 05.11.2014 року. За період спільного проживання ними за спільні кошти було придбано майно, яке являється спільною власністю подружжя. 11.10.2007 року між нею та КП «Цивільжитлобуд» було укладено договір, відповідно до якого останнє уступило їй свою несплачену частку в простому товаристві «Цивільжитлобужд-1», за якою закріплена кв.№16 в житловому будинку по вул.Львівське шосе,33/2 в м.Хмельницькому. Всього за умовами договору нею було внесено внесок - 345909,49грн.

В 2012 році ними також було придбано автомобіль марки «КІА RІО», вартість якого становила 142000 грн., який було зареєстровано на імя відповідача та видано д.н.з. НОМЕР_1. Вказаний автомобіль відповідач продав без її згоди, отримавши 12000 доларів США. Відповідачем ОСОБА_3 не заперечується факт відчуження ним 05.10.2014 року за 12000 доларів США придбачного під час зареєстрованого шлюбу за спільні кошти вказаного автомобіля. Таким чином, розподілу підлягає грошовий внесок на імя КП «Цивільжитлобуд», автомобіль «КІА RІО», та в спільному майні подружжя їй належить 1/2 частина.

Автомобіль «КІА RІО» відповідач продав без її згоди в період розгляду справи про розірвання шлюбу та у звязку з тим, що відповідач прострочив виконання грошового зобовязання та до цього часу не повернув їй грошові кошти отримані за автомобіль, вона зазнала втрат (збитків) від знецінення грошових коштів внаслідок інфляції, тому відповідач має їй сплатити борг з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, починаючи з 06.10.2014 року (з наступного дня після реалізації транспортного засобу), який становить 152748,47 грн., в тому числі: 87302,50 грн. сума основного боргу; 5669,95 грн. три проценти річних; 59776,02 грн. інфляція. Тому позивач просить, з врахуванням уточнених вимог: стягнути з відповідача на її користь 152748,47 грн., що включає в себе відшкодування 1/2 вартості автомобіля марки «КІА-RІО» 1.4і», 2012 року випуску, д/н НОМЕР_2, сірого кольору, трьох процентів річних та індексу інфляції; припинити право спільної сумісної власності на вказаний автомобіль після повної сплати відповідачем 1/2 вартості автомобіля.

В травні 2015 року ОСОБА_3 подав до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_5, третя особа без самостійних вимог КП «Цивільжитлобуд» про поділ майна подружжя. В обґрунтування свого позову вказав, що з 16.07.2005 року по 05.11.2014 року він перебував з відповідачкою в шлюбі, який розірвано рішенням Городоцького районного суду Хмельницької області. За час перебування в шлюбі ними на дружину було укладено договір на частку у простому товаристві «Цивільжитлобуд-1», за якою закріплена квартира №16 на пятому поверсі у житловому будинку по вул.Львівське шосе, 33/2 в м.Хмельницькому площею 72,16 кв.м.. За будівництво квартири ними із спільно нажитих коштів було виплачено на адресу забудовника 345909,49 грн.. На даний час ступінь готовності вказаної квартирі становить 95%. Тому позивач, з врахуванням уточнених позовних вимог, просить: визнати його стороною договору відступлення частки учасника простого товариства «Цивільжитлобуд-1» від 11.10.2007 року, укладеного між КП «Цивільжитлобуд» та ОСОБА_5, як набувачем; визнати його власником майнових прав учасника простого товариства «Цивільжитлобуд-1» розміром 251039,50 гн. (пайовий внесок, який є спільною сумісною власністю набутою в шлюбі), що складає 46/100 вартості майнових прав на незакінчену будівництвом квартиру АДРЕСА_1/2а в м.Хмельницькому.

Ухвалою суду від 22.05.2015 року прийнято до розгляду вказану зустрічну позовну заяву та обєднано з позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача КП «Цивільжитлобуд» про розподіл майна подружжя.

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 та її представник в судовому засіданні уточненні позовні вимоги підтримали та просили стягнути з відповідача 1/2 частину вартості автомобіля НОМЕР_3, придбаного в період шлюбу за спільні кошти подружжя та проданого відповідачем без її згоди в жовтні 2014 року, в період коли вони вже спільно не проживала, а також 3% річних - 5669,95 грн. та 59776,02 грн. інфляційних втрат за прострочення виконання відповідачем грошового зобовязання. Право спільної сумісної власності на автомобіль припинити після сплати відповідачем ? вартості автомобіля. Решту вимог просили залишити без розгляду. Проти задоволення зустрічного позову заперечили, оскільки після розірвання шлюбу позивачем було сплачено КП «Цивільжитлобуд» ще 44950 грн. за квартиру, у звязку з чим, її частка у спільному майні подружжя становить більше ніж 1/2 частки.

Представник позивача суду пояснила, що відповідач продав автомобіль за 12000 доларів без згоди позивачки та половину коштів від його продажу їй не повернув. При цьому не заперечила, що кошти на придбання квартири в сумі 345459,89 грн. були внесені в період шлюбу сторін і є спільними коштами подружжя. Проти задоволення зустрічного позову вони заперечують, оскільки вартість квартири згідно довідки КП «Цивільжитлобуд» інша ніж ОСОБА_3 зазначив у своєму позові, окрім того позивачем після розірвання шлюбу було сплачено за квартиру ще 44950 грн., а тому частки сторін не є рівними.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 та його представник в судовому засіданні уточненні позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позовній заяві, вимоги за первісним позовом не визнали та заперечили проти їх задоволення. Позивач суду пояснив, що автомобіль було продано ним в жовтні 2014 року за 170000грн., що складало 12000 доларів США, але половину коштів 85000грн., що становило 6000 доларів США він повернув позивачці, але доказів на підтвердження вказаних обставин в нього не має. Представник відповідача-позивача ОСОБА_3 суду пояснив, що автомобіль було реалізовано подружжям, а гроші поділено між ними. Вартість майнових прав на спірну квартиру, згідно висновку експертизи становить 502079грн., а тому частки подружжя слід визначати саме з цієї вартості, з врахуванням сплачених позивачкою коштів після розірвання шлюбу.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, подали заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, зазначивши, що вимога ОСОБА_3 про визнання його власником майнових прав розміром 251039,50 грн., що становить 1/2 вартості майнових прав, задоволенню не підлягає, оскільки загальний розмір вкладу внесеного ОСОБА_5 становить 345459,89 грн..

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Городоцького районного суду Хмельницької області від 05.11.2014 року, яке вступило в законну силу 18.11.2014 року, розірвано шлюб, укладений 16.07.2005 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3. Вказаним рішенням також було встановлено, що подружні стосунки між сторонами припинено, на протязі пяти місяців сторони спільно не проживають.

Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно договору відступлення частки учасника простого товариства «Цивільжитлобуд-1» від 11.10.2007 року, КП «Цивільжитлобуд» в особі голови правління ОСОБА_6 та ОСОБА_5 (набувач) уклали договір про те, що ЦЖБ на безоплатній основі уступає набувачу свою несплачену частку в простому товаристві «Цивільжитлобуд-1», за якою закріплена квартира №16 в першому підїзді на 5-му поверсі площею 72,16 кв.м. в житловому будинку, який буде побудовано в м.Хмельницькому по Львівському шосе, 33/2. Набувач щодо зазначеного в п.1 цього Договору є правонаступником всіх прав і обовязків Товариства по Договору простого товариства з моменту укладання цього Договору. З моменту укладення цього Договору зазначена частка вважається набутою набувачем. На момент укладання цього Договору набувач ознайомлений з Договором простого товариства та усвідомлює, що він повинен зокрема здійснити внесок у Просте товариство в сумі 310288 грн. і додаткові внески в порядку визначеному Договором простого товариства.

З витягу з договору простого товариства «Цивільжитлобуд-1» від 29.11.2006 року вбачається, що ОСОБА_5 є учасником простого товариства і загальний розмір вкладу учасника становить 310288грн. Пунктом 2.6 вказаного договору передбачено, що у разі збільшення вартості житлового будинку за рахунок збільшення інфляції, вартості матеріалів, енергоносіїв, введення законодавчих актів, що призведуть до збільшення вартості спорудження житлового будинку Учасниками вносяться додаткові вклади, розрахунок яких здійснюється виходячи з несплаченої суми вкладу та збільшення кошторисної або фактичної вартості будинку.

В період перебування сторін у шлюбі ОСОБА_5 було сплачено, відповідно до договору відступлення частки учасника Простого товариства «Цивільжитлобуд-1» третій особі ОСОБА_5, кошти в сумі 345459,89грн., а саме : з 2007 року 201688грн.; 11.2009 року 54302грн.; 09.2010 року 54296,64грн.; 10.2010 року 35173,25 грн., що підтверджується бухгалтерською довідкою КП «Цивільжитлобуд» №8 від 04.08.2016 року та банківським квитанціями від 11.10.2007р., 29.02.2008р., 29.10.2008р., 16.11.2009р., 05.10.2010р., 21.09.2010р..

Згідно довідок КП «Цивільжитлобуд» від 22.07.2015 року № 1-396 та від 14.08.2015 року № 1-416 у звязку зі змінами в документації, які виникли під час будівництва будинку по вул.Львівське шосе 33/2, змінилась адреса на Львівське шосе,33/2а, станом на 22.07.2015 року готовність квартири АДРЕСА_2/2а складає 95%.

02.07.2015 року ОСОБА_5 зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 та змінила прізвище на «Столярчук», що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія І-БВ №138158.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 14.11.2016 року було сплачено за дольову участь у будівництві квартири АДРЕСА_1/2а ще 44950 грн., що підтверджується квитанцією від 14.11.2016 року. Відповідно до довідки КП «Цивільжитлобуд» №1-28 від 14.11.2016 року ОСОБА_1 повністю розрахувалась за квартиру АДРЕСА_1/2а в сумі 390409грн., в тому числі за лічильники та підключення газового котла.

Також, згідно облікової картки №50019821 від 14.10.2014 року та реєстраційної картки ТЗ автомобіля НОМЕР_3, наданих Управлінням ДАІ Управління МВС України в Хмельницькій області 20.05.2015 року та 25.08.2015 року, вбачається, що первина реєстрація автомобіля НОМЕР_3 була проведена 16.11.2012 року за ОСОБА_3, а 14.10.2014 року вказаний автомобіль було знято з обліку для реалізації. В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 визнав та не оспорював той факт, що в жовтні 2014 року він реалізував автомобіль НОМЕР_3 за 170000грн., що було еквівалентно 12000 доларів США.

Частиною 1 ст.61 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Згідно ст.ст.60-61 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 63 СК України, встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними.

Частиною 1 ст.69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.71 СК України якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Відповідно до ч.4 ст. 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Згідно ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Згідно із роз'ясненнями п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Отже, з наведеного вбачається, що спірний автомобіль НОМЕР_3є спільною сумісною власністю подружжя, цінним майном та неподільною річчю, а відповідач здійснив його продаж іншій особі після припинення спільного проживання з позивачкою без її згоди, а тому позивач ОСОБА_1 має право на 1/2 грошової компенсації вартості спірного автомобіля.

Відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи № 012/03/2016 середня ринкова ціна автомобіля НОМЕР_3 станом на жовтень 2014 року складала 174605 грн. (13483 доларів США).

За вимогами ст.ст.10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України.

Відповідачем ОСОБА_3 суду не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що спірний автомобіль НОМЕР_3 було придбано за його особисті кошти чи він є його особистою власністю, а також на підтвердження того, що автомобіль було продано за ціною меншою ніж вказано у висновку автотоварознавчої експертизи № 012/03/2016, та половина цих коштів було повернуто ним позивачці.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає часковому задоволенню в частині стягнення з відповідача ОСОБА_3 1/2 частини грошової компенсації вартості спірного автомобіля в сумі сумі 87302,50 грн. (174605 грн./2).

В частині позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_3 на її користь 3% річних та індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобовязання, суд приходить до висновку, що в їх задоволенні слід відмовити враховуючи наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі «Загальні положення про зобов'язання» книги 5 цього Кодексу і визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання та поширює свою дію на всі види зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні правовідносини з виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов'язань.

Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі № 6-2759цс/15, що є обов'язковою для всіх судів України, передбачена статтею 625 ЦК України норма не застосовується до трудових правовідносин (заборгованості із заробітної плати, відшкодування шкоди працівникові внаслідок трудового каліцтва), сімейних та інших правовідносин, які регулюються спеціальним законодавством.

Спір між сторонами у справі виник з приводу стягнення грошової компенсації за належну частину майна подружжя, тобто з сімейних правовідносин, а тому правових підстав для застосування до спірних правовідносин положень ч. 2 ст. 625 ЦК України не має.

Не підлягають задоволенню і позовні вимоги ОСОБА_1 в частині припинення її права спільної сумісної власності на автомобіль НОМЕР_3, після повної сплати відповідачем на її користь 1/2 вартості даного автомобіля, оскільки, як встановлено в судовому засіданні автомобіль було відчужено ОСОБА_3 в жовтні 2014 року і на сьогоднішній день він за останнім не зареєстрований, а отже вибув з його права власності та відповідно і позивачки ОСОБА_1

Щодо зустрічних позовних вимог ОСОБА_3, то з врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно довідки КП «Цивільжитлобуд» №1-28 від 14.11.2016 року ОСОБА_1 повністю розрахувалась за квартиру АДРЕСА_1/2а сплативши кошти в сумі 390409грн., з яких 44950грн. було сплачено останньою після розірвання шлюбу. Отже, вартість майнових прав на квартиру АДРЕСА_1/2а сплачена в період перебування сторін у шлюбі становить 345459грн. (390409 44950). У звязку з чим, суд не бере до увага висновок експерта №309/015 від 24.11.2015 року, згідно якого ринкова вартість майнових прав на незакінчену будівництвом квартиру АДРЕСА_1/2а в м.Хмельницькому станом на 24.11.2015 року складає 502079грн..

Частиною 1 статті 316, частиною 1 статті 328 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що набувається на підставах, не заборонених законом.

Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності (частини 1, 2 статті 356 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу ( частина 1 статті 69 СК України ).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що майнові права на квартиру АДРЕСА_1/2а в м.Хмельницькому вартістю 345459,89 грн. є обєктом спільної сумісної власності подружжя і підлягають поділу між подружжям.

З врахуванням наведеного, позов ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню і за ним слід визнати право на майнові права учасника простого товариства «Цивільжитлобуд-1» в розмірі 44/100 частин загальної вартості майнових прав, що становить 390409 грн. (345459х100/390409=88,49%/2), на незакінчену будівництвом квартиру АДРЕСА_1/2-а в м.Хмельницькому.

Позовні вимоги в частині визнання ОСОБА_3 стороною договору відступлення частки учасника простого товариства «Цивільжитлобуд-1» від 07.10.2007 року, укладеного між КП «Цивільжитлобуд» та ОСОБА_5 задоволенню не підлягають враховуючи наступне.

Згідно ч.2 ст.65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Частиною 3 ст.61 СК України передбачено, що якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Отже враховуючи наведене, те що договір відступлення частки учасника простого товариства «Цивільжитлобуд-1» від 07.10.2007 року було укладено ОСОБА_5 в період перебування в шлюбі з ОСОБА_3, та в інтересах сім'ї, право спільної сумісної власності на майнові права на квартиру АДРЕСА_1/2-а в м.Хмельницькому в останнього виникають в силу закону. Окрім наведеного, згідно ч.1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому, суду не було надано доказів на підтвердження наявності згоди КП «Цивільжитлобуд» на внесення відповідних змін до договору відступлення частки учасника простого товариства від 07.10.2007 року.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача КП «Цивільжитлобуд» про поділ майна подружжя, стягнення 1/2 вартості автомобіля, 3% річних, індексу інфляції та припинення права спільної сумісної власності, слід задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 кошти в сумі 87302,50 грн. компенсації 1/2 вартості автомобіля «КІАRІО 1,4і і», як спільного майна подружжя. В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1, слід відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача КП «Цивільжитлобуд» про визнання стороною договору відступлення частки учасника простого товариства та визнання власником майнових прав, задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3 майнові права учасника простого товариства «Цивільжитлобуд-1» на 44/100 частин загальної вартості майнових прав, що становить 390409 грн., на незакінчену будівництвом квартиру АДРЕСА_1/2-а в м.Хмельницькому. В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_3, слід відмовити.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, судовий збір слід стягнути пропорційно задоволених позовних вимог, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в сумі 873,02 грн.( 87302,50 грн./100= 873,02 грн.) та 1233,40 грн. витрат за проведення автотоварознавчої експертизи, а всього 2106,42 грн.. З ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3, слід стягнути судовий збір в сумі 1727,30 грн. (345459,89/2/100=1727,30 грн.).

Керуючись ст.ст.60-61,69,70,71 СК України, ст.ст.325,368 ч.3 ЦК України, ст.ст. 10,11,15,60,88,209,212,214-215,218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача КП «Цивільжитлобуд» про поділ майна подружжя, стягнення 1/2 вартості автомобіля, 3% річних, індексу інфляції та припинення права спільної сумісної власності задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 кошти в сумі 87302,50 грн. компенсації 1/2 вартості автомобіля «КІАRІО 1,4і і», як спільного майна подружжя.

В задоволенні решти позовних вимог, відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача КП «Цивільжитлобуд» про визнання стороною договору відступлення частки учасника простого товариства та визнання власником майнових прав, задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3 майнові права учасника простого товариства «Цивільжитлобуд-1» на 44/100 частин вартості майнових прав, що становить 390409 грн., на незакінчену будівництвом квартиру АДРЕСА_1/2-а в м.Хмельницькому.

В задоволенні решти позовних вимог, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на корсить ОСОБА_1 873,02 грн. судового збору та 1233,40 грн. витрат за проведення автотоварознавчої експертизи, а всього 2106,42 грн..

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 1727,30 грн. судового збору.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня проголошення рішення до апеляційного суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.

Суддя: