АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

16 листопада 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Немировської О.В.

суддів - Соколової В.В., Чобіток А.О.

при секретарі - Казанник М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства Міністерства оборони України «Укрвійськбуд» про розірвання договору та відшкодування збитків,

за апеляційною скаргою Державного підприємства Міністерства оборони України «Укрвійськбуд» на заочне рішення Деснянського районного суду м.Києва від 08 квітня 2014 року,

встановила:

у листопаді 2013 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив розірвати договір про інвестування будівництва житлового будинку, укладеного 19 квітня 2005 року між ним та ДП МОУ «Укрвійськбуд» та стягнути з відповідача на його користь сплачені на виконання умов договору грошові кошти в розмірі 146 510 грн., посилаючись на те, що відповідачем умови договору не виконано.

Заочним рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 08 квітня 2014 року позов було задоволено, розірвано договір інвестування будівництва житлового будинку №43/2005 від 19 квітня 2005 року, укладений між ОСОБА_1 та ДП МОУ «Укрвійськбуд», стягнуто на користь ОСОБА_1 з ДП МОУ «Укрвійсьбуд» 146 510 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на те, що 19 квітня 2005 року між ним та відповідачем було укладено договір про інвестування будівництва житлового будинку, відповідно до умов якого відповідач зобов'язався побудувати та передати ОСОБА_1 у власність квартиру АДРЕСА_1. На виконання умов договору позивачем було сплачено грошові кошти в розмірі 146 510 грн. Умовами вказаного договору було визначено, що запланований термін введення будинку в експлуатацію - четвертий квартал 2007 року. Позивач зазначав, що обумовлений у договорі об'єкт будівництва у встановлений спосіб та строки побудований, введений в експлуатацію та переданий йому у власність не був, у зв'язку з чим просив розірвати договір та стягнути з відповідача на його користь сплачені кошти.

Заочним рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 08 квітня 2014 року позов було задоволено, розірвано договір інвестування будівництва житлового будинку №43/2005 від 19 квітня 2005 року, укладений між ОСОБА_1 та ДП МОУ «Укрвійськбуд», стягнуто на користь ОСОБА_1 з ДП МОУ «Укрвійсьбуд» 146 510 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем взяті на себе зобов'язання за договором виконані не були, а тому він підлягає розірванню. Такий висновок суду є законним та обґрунтованим, відповідає встановленим у справі обставинам.

Суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та послався на положення ст.ст.526, 530, 610, 611, 612, 651 ЦК України.

У своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що договір про інвестування будівництва житлового будинку, укладений із позивачем 19 квітня 2005 року є нікчемним. оскільки від імені відповідача був підписаний директором ОСОБА_2, який не мав на це повноважень. Однак такі доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи, 08 червня 2004 року між ДП «Домобудівний комбінат «Кредо» та ДП МОУ «Укрвійськбуд» в особі генерального директора ОСОБА_2 було укладено довгостроковий договір №54-2/2004 про спільну діяльність у будівництві, предметом якого є спільне проектування та будівництво будинку на земельній ділянці по вул.Жукова, 4 в м.Києві. 19 квітня 2005 року між ДП МОУ «Укрвійськбуд» в особі генерального директора ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір про інвестування будівництва житлового будинку №43/2005 вул.Жукова, 4 в м.Києві.

Рішенням Господарського суду м.Києва від 02 лютого 2012 року Довгостроковий договір №54-2/2004 про спільну діяльність у будівництві, укладений між ДП «Домобудівний комбінат «Кредо» та ДП МОУ «Укрвійськбуд» було розірвано за позовом Військової прокуратури Центрального регіону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України і ДП МОУ «Укрвійськбуд». Вказаним рішенням було встановлено, що ДП «Домобудівний комбінат «Кредо» своїх зобов'язань за договором виконано не було та стягнуто з ДП «Домобудівний комбінат «Кредо» на користь ДП МОУ «Укрвійськбуд» грошові кошти, перераховані на виконання умов договору.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, я яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно ч. 1ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, судове рішення - це основний акт правосуддя, акт реалізації конституційних повноважень органу державної, судової влади, яким вирішується правовий спір від імені держави Україна.

Задовольняючи позовні вимоги Військової прокуратури Центрального регіону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України і ДП МОУ «Укрвійськбуд» суд виходив із дійсності правочинів, укладених від імені ДП МОУ «Укрвійськбуд» генеральним директором ОСОБА_2, а тому доводи апелянта на те, що договір про інвестування будівництва є нікчемним у зв'язку з підписанням його ОСОБА_2 не заслуговують на увагу.

Доказів на підтвердження визнання спірного договору недійсним у встановленому законом порядку відповідачем до суду не надано.

Крім того, апелянт у своїй апеляційній скарзі посилався на те, що судом першої інстанції не було враховано те, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Апелянт зазначав, що позивача ОСОБА_1 було визнано потерпілим у кримінальній справі за ознаками злочину, передбаченого ст. 190 КК України та встановлено, що службові особи ДП «Домобудівний комбінат «Кредо» заволоділи грошовими коштами ДП МОУ «Укрвійськбуд», чим спричинили матеріальну шкоду в тому числі ОСОБА_1 (а.с.179)

Однак, матеріали справи свідчать про те, що позивач звернувся до суду з позовом про розірвання договору та відшкодування збитків, завданих внаслідок невиконання відповідачем покладених на нього умовами договору зобов'язань, а тому посилання апелянта на те, що провадження у справі підлягає закриттю та вказані вимоги мають розглядатись в рамках вказаної кримінальної справи, є необґрунтованими. Договір позивачем було укладено з ДП МОУ «Укрвійськбуд», грошові кошти на виконання його умов були перераховані на рахунок відповідача, що визнається його представником, а тому підстави для скасування рішення суду відсутні.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції було повно та всебічно встановлено обставини справи, перевірено їх доказами, правильно застосовано норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 313-317 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу Державного підприємства Міністерства оборони України «Укрвійськбуд» відхилити, а заочне рішення Деснянського районного суду м.Києва від 08 квітня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді

№ справи: 754/20169/13-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/11187/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Галась І.А.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.