АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 685/780/17
Провадження № 22-ц/792/1725/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Янчук Т.О.,

суддів: Купельського А.В., Спірідонової Т.В.,

секретаря: Лапка Ю.В.,

за участю: сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 17 серпня 2017 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_4, про усунення від права на спадкування та зміну черговості одержання права на спадкування,-

в с т а н о в и л а :

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її дядько - ОСОБА_5, після смерті якого відкрилася спадщина на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, частини майна, що знаходиться в будинку, та земельну ділянку площею 2,5116 га, що знаходиться на території Лідихівської сільської ради Теофіпольського району Хмельницької області. В нотаріальну контору за прийняттям спадщини після смерті ОСОБА_5 звернулися сестри та брат спадкодавця, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 Також з заявою про прийняття спадщини звернулася ОСОБА_1, як племінниця. У зв'язку з тим, що ОСОБА_3, ОСОБА_2 ухилялася від допомоги спадкодавцю, який постійно знаходився в тяжкому фізичному стані у зв'язку з проблемами зі здоров'ям і потребував стороннього догляду, позивачка просила усунути ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_5. Оскільки позивачка протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, за свої кошти купляла ліки та інші засоби необхідні для покращення стану здоров'я спадкодавця, оплачувала комунальні послуги, тому що пенсії спадкодавця не вистачало на покриття всіх необхідних витрат, відповідно до вимог ч. 2 ст. 1259 ЦК України просила визнати за нею право на спадкування після смерті ОСОБА_5 у другій черзі.

Рішенням Теофіпольського районного суду Хмельницької області від ________________________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції: Самойлович А.П. Категорія: 39

Доповідач: Янчук Т.О.

17 серпня 2017 року у задоволені позову відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_7 підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечували проти доводів апеляційної скарги, просили її відхилити.

Третя особа ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити.

Заслухавши учасників процесу та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.308 ч.1 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено, що ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 є рідними братом та сестрами ОСОБА_5, якому на праві власності належав житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходяться в АДРЕСА_1. В цьому будинку проживав ОСОБА_5 та значиться зареєстрованою його племінниця ОСОБА_1 з 06.12.2005 року. Крім того, до складу спадкового майна також входить земельна ділянка площею 2,5116 га, що знаходиться на території Лідихівської сільської ради Теофіпольського району Хмельницької області.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер. У строк, визначений законом, з заявами про прийняття спадщини звернулися в нотаріальну контору рідний брат спадкодавця ОСОБА_2 та рідні сестри ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Також 23.11.2016 року в нотаріальній конторі зареєстровано заяву ОСОБА_1 про прийняття спадщини, як племінниці.

Зазначені обставини визнаються сторонами та підтверджуються письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи.

Відповідно до вимог ч.5 ст.1224 ЦК України особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Виходячи зі змісту ч.5 ст.1224 ЦК України та з урахуванням роз'яснень, поданих судом у п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило ч.5 ст.1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Суд при вирішенні справи про усунення особи від права на спадкування повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачкою не надано належних доказів щодо умисного ухилення ОСОБА_2, ОСОБА_3 від надання спадкодавцеві допомоги.

Як вбачається із матеріалів справи, померлому ОСОБА_5, 1954 року народження, була встановлена третя група інвалідності. Діагноз стійкі залишкові явища перенесеної ЗЧМТ (1998 рік), післятравматична та дисциркуляторна енцефалопатія з вираженим вестибуло-активним, цефалічним, психо-органічним та гіпертензивним синдромом, когнітивні порушення. Хронічний вертеброгенний попереково-крижковий радикуліт вираженим больовим та м'язево-тонічним синдромом.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_5 помер у віці 62 років, що за загальними правилами не є похилим віком для чоловіків (класифікація Всесвітньої організації охорони здоров'я людей).

Згідно з п.2.3 чинної на час встановлення інвалідності Інструкції про встановлення груп інвалідності від 07 квітня 2004 року №183 підставою для встановлення третьої групи інвалідності є стійкі, помірної важкості функціональні порушення в організмі, зумовлені захворюванням, наслідками травм або уродженими дефектами, що призвели до помірно вираженого обмеження життєдіяльності, в тому числі працездатності, які потребують соціальної допомоги і соціального захисту.

Критеріями встановлення III групи інвалідності є обмеження однієї чи декількох категорій життєдіяльності в помірно вираженому ступені, зокрема: обмеження самообслуговування I ст. (здатність до самообслуговування з використанням допоміжних засобів); обмеження здатності самостійно пересуватися I ст. (здатність самостійно пересуватися з тривалішою витратою часу, пересування із зупинками і скорочення відстані).

З огляду на наведе, особу, якій присвоєно зазначену групу інвалідності, не можна вважати такою, що перебуває в безпорадному стані лише в силу функціонального порушення в організмі, зумовленого, в тому числі, захворюванням.

Оскільки померлий ОСОБА_5 не був особою похилого віку, а доказів неможливості ним самостійно забезпечити умови свого життя, потреби в постійному сторонньому догляді, допомоги та піклуванні, а також умисного ухилення відповідачів від надання допомоги померлому матеріали справи не містять, у суду були відсутні підстави для застосування положень ч.5 ст.1224 ЦК України та, відповідно, задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.2 ст.1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Застосування наведеної норми вимагає доведення позивачем: 1) факту опікування, матеріального забезпечення спадкодавця протягом тривалого часу; 2) перебування спадкодавця в безпорадному стані, тобто стані, зумовленому похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли особа не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Як вбачається із матеріалів справи, в нотаріальну контору з заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 звернулися спадкоємці другої черги, рідний брат ОСОБА_2, та рідні сестри ОСОБА_3, ОСОБА_4 Крім того, 23.11.2016 року з заявою звернулася також племінниця спадкодавця ОСОБА_1, тобто спір про право, зміна черговості спадкування, вбачається між трьома спадкоємцями другої черги та п'ятої черги.

Відповідачами по справі зазначено тільки ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їхні права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції на виконання вимог ч.4 ст.10, ст.33 ЦПК України вирішував питання про можливість залучення до участі у справі як співвідповідача ОСОБА_4, однак від позивача надійшло клопотання про залучення останньої тільки як третьої особи, що унеможливлює правильне вирішення спору.

Оскільки позивач ОСОБА_1 пред'явив позов щодо зміни черговості спадкування, не до усіх учасників спірних правовідносин, а ухвалене рішення у справі може вплинути на їх права та обов'язки, висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову є правильним.

Враховуючи вищезазначене, суд першої інстанції хоча і обґрунтував рішення про відмову у задоволені позову тільки у зв'язку з порушенням норм процесуального права та не взяв до уваги відсутність підстав для застосування положення ч.5 ст.1224 ЦК України, однак вірно вирішив справу по суті, а тому рішення суду першої інстанції слід залишити в силі.

Приведені в апеляційній скарзі доводи зазначені висновки суду не спростовують, зводяться до незгоди з висновками суду.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 17 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча /підпис/

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Т.О. Янчук