Справа № 309/3261/17
Провадження № 2/309/1837/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2017 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі: головуючого-судді Довжанин М.М.

при секретарі Попадинець Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хуст справу за позовом ОСОБА_1 до Боронявської сільської ради про визнання права власності на самовільне будівництво, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Боронявської сільської ради про визнання права власності на самовільне будівництво.

Позовні вимоги позивачкою вмотивовано тим, що вона є власником житлового будинку в с. Бороняво, вул. Поляна, б/н Хустського району, який побудовано нею за власні кошти.

Згідно рішення 19-ої сесії 5-го скликання Боронявської сільської ради від 17.10.2008 року, ОСОБА_1 була виділена земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд, площею 0,1250 га., розташована в с. Бороняво, вул. Поляна, б/н Хустського району. Під час проведення будівельних робіт нею були дотримані архітектурні, будівельні, санітарні та екологічні норми, а з початку будівництва жодних заяв, претензій та скарг від інших осіб не надходило, що свідчить про відсутність факту порушення прав інших осіб цим будівництвом.

В позові позивачка зазначила, що будинок збудовано нею самовільно без відповідних дозвільних документів та рішення про надання дозволу на будівництво Боронявської сільською радою, в звязку з чим вона не може ввести в експлуатацію та використовувати належним чином збудований будинок. Земельна ділянка, на якій здійснено самовільне будівництво надана їй у встановленому законом порядку з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та не порушує права інших осіб, вважає за доцільне визнання за нею права власності на вказаний самовільно зведений будинок.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не зявилася. Подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задоволити.

Представник Боронявської сільської ради в судове засідання не зявився. На адресу суду надійшов лист від Боронявського сільського голови про розгляд справи у відсутності уповноваженого представника, проти задоволення позову не заперечує.

На підставі ст. 158 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв учасників процесу про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є власником земельної ділянки розміром 0,1250 га. по вул. Поляна в с. Бороняво Хустського району. Земельні ділянка передана ОСОБА_1 безкоштовно у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд на підставі рішення 19-ої сесії 5-го скликання Боронявської сільської ради від 17.10.2008 року (а.с. 6).

Позивачкою за власні кошти на вказаній земельній ділянці збудовано житловий будинок без відповідних дозвільних документів та рішення про надання дозволу на будівництво Боронявської сільською радою. Під час проведення будівельних робіт були дотримані архітектурні, будівельні, санітарні та екологічні норми, а з початку будівництва жодних заяв, претензій та скарг від інших осіб не надходило.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 має намір ввести в експлуатацію та використовувати належним чином збудований житловий будинок, у звязку з чим за нею необхідно визнати право власності на вказаний самовільно зведений будинок.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб (ч. 5 ст. 376 ЦК України).

Відповідно до ст. 376 ЦК України суд розглядає спори щодо самочинного будівництва, зокрема про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно власником земельної ділянки. Право власності у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 376 ЦК України, може бути визнано лише на новозбудоване нерухоме майно або нерухоме майно, яке створено у зв'язку зі знесенням попередньої будівлі та відповідно до будівельних норм і правил є завершеним будівництвом.

При розгляді даної справи суд вважає, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту. Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (ч. 2 ст. 375 ЦК України), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (ч. 5 ст. 376 ЦК України).

Вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов'язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними.

На підставі ч. 3 ст. 376 ЦК суд може задовольнити позов про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно на земельній ділянці, що не надавалася у власність чи користування особі, яка збудувала його, якщо їй у встановленому законом порядку було передано земельну ділянку у власність або надано у користування під уже збудоване нерухоме майно відповідно до її цільового призначення, та за умови, що будівництво велося з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством.

З огляду на викладене, суд вважає обставини справи, на які посилається позивач як на підставу своїх позовних вимог, повністю доведеними, у зв'язку з чим позов слід задовольнити.

Керуючись вимогами ст. ст. 10, 60, 158, 197, 209, 212-215, 218, ЦПК України, ст.ст. 375, 376 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, іпн. НОМЕР_1, зареєстрованою за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на самочинно збудований житловий будинок за надвірними спорудами, що розташований в с. Бороняво, вул. Поляна, б/н Хустського району та прилеглу до нього земельну ділянку, площею 0,1250 га, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану в с. Бороняво, вул. Поляна, б/н Хустського району.

Рішення може бути оскаржено протягом 10 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області.

Суддя Хустського

районного суду: підпис ОСОБА_2

З оригіналом вірно:

Суддя Хустського

районного суду: ОСОБА_2