УХВАЛА

04.12.2017 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючої судді Дорошинської В.Е.

при секретарі Лисенко К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні заяву представника позивача про забезпечення позову по цивільній справі за позовом Приватного підприємства «Пассаж-Таврія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в :

Представник позивача звернувся до суду із вказаним позовом.

Представник позивача звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, якою просить накласти арешт на нерухоме майно, що належать відповідачу в межах ціни позову, а саме: м.Херсон вул.Суворова, 26 р.№7311858 свідоцтво про право власності САС 671255 від 02.04.2008р. виданого на підставі рішення виконавчого комітету від 18.03.2008р. №134; АДРЕСА_1, р.№22849897, право власності на підставі договору купівлі-продажу ВКМ 275434 від 04.07.2008р. посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_2 р.№2707; АДРЕСА_1, р.№2467006, право власності на підставі договору купівлі-продажу ВМА 732135 від 27.11.2008р. посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_2 р.№4565 або грошові кошти.

Ознайомившись та дослідивши матеріали цивільної справи суд вважає, що заява позивача про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.

Згідно з Конвенцією про захист прав і основних свобод людини (ст.1) високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені у розділі 1 цієї конвенції.

Стаття 6 Конвенції гарантує кожному при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обовязків право на справедливий і відкритий розгляд у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "Право на ефективний засіб юридичного захисту" встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

Відповідно до ст.151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч.1 та ч.2 статті 152 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно роз'яснень, що надані в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та реально існує загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

В судовому засіданні представник заявника просив заяву задовольнити, а представник відповідача просив відмовити в задоволенні заяви.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 21.07.2017р. заяву задоволено.

Однак, ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 21.11.2017р. вказану ухвалу скасовано та питання направлено на новий розгляд, оскільки, із долученої до апеляційної скарги інформації вбачається, що обєкти нерухомості, на які накладено арешт, відповідачу не належать.

Суд, розглянувши матеріали справи та матеріали заяви про забезпечення позову, заслухавши сторони, вважає, що заява не підлягає задоволенню у звязку із вищевикладеним.

Керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

В задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову по цивільній справі за позовом Приватного підприємства «Пассаж-Таврія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-ти денний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги до апеляційного суду Херсонської області.

Суддя В.Е. Дорошинська