У Х В А Л А

22 листопада 2017 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Романюка Я.М., Гуменюка В.І.,Охрімчук Л.І.,
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд судових рішень у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, підприємства Львівської обласної ради «БТІ та ЕО», треті особи: Інспекція архітектурно-будівельного контролю, приватний нотаріус Пустомитівського районного нотаріального округу Моісєєва О.Я., приватний нотаріус Пустомитівського районного нотаріального округу Леон М.В., Пустомитівська державна нотаріальна контора, Солонківська сільська рада Пустомитівського району Львівської області, про знесення самочинного будівництва та визнання недійсними договорів купівлі-продажу та визнання незаконною реєстрацію права власності,

встановила:

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 08 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 20 березня 2017 року позов задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_4 усунути перешкоди ОСОБА_5 в користуванні будинком АДРЕСА_1 шляхом знесення самочинно збудованої господарської споруди, гаражу під літ. 1-15 площею 21, 8 кв.м.; підсобного приміщення, кладової і надбудови над кладовою, під літ. 1-18, комори під літ. 1-19 та котельні за адресою: АДРЕСА_2 та привести їх у відповідність державним будівельним нормам.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 вересня 2017 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 відмовлено.

У поданій до Верховного Суду України заяві ОСОБА_4 просить скасувати рішення судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах статті 376 ЦК України.

Перевіривши доводи заяви, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що у допуску справи до провадження необхідно відмовити.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодилися апеляційний та касаційний суди, виходив з того, що у відповідача відсутні документи на дозвіл проведення будівельних робіт та робіт з переобладнання господарських приміщень. Судами також встановлено, що відповідачем не були дотримані санітарні та протипожежні норми між будинками сторін (відстань між будинками є меншою за встановлені нормами ДБН), а також між будинком позивача і допоміжними приміщеннями відповідача.

Оскільки доказів на підтвердження проведення реконструкції та добудов попередніми власниками не надано, а будинок з проведеною реконструкцією і добудовами належить відповідачу ОСОБА_4, то суд дійшов висновку що саме останній несе відповідальність за його стан.

У наданій для порівняння постанові Верховного Суду України від 19 квітня 2017 року суд висловив правову позицію, згідно якої вирішуючи питання про знесення нерухомого майна, суди в кожному випадку з'ясовують, яку частину земельної ділянки займає споруджена будівля, її розмір і конфігурацію, яка частина будівлі підлягає знесенню, чи не вплине знесення окремих конструктивних елементів будинку на його міцність і безпечність. За необхідності з'ясування питань, що виникають при розгляді справи і потребують спеціальних знань, суд має право призначити експертизу. У справі, яка переглядається, місцевий суд, зобов᾿язуючи ОСОБА_9 знести частину самочинно збудованого будинку, залишив поза увагою опис цього об'єкта, не вказав, які саме приміщення слід знести, їх площу, площу самої будови та якого року вона споруджена, чи спірний об'єкт можна відокремити від інших споруд та чи не вплине знесення окремих його частин на міцність і безпечність самого будинку.

Невстановлення вказаних обставин унеможливлює виконання такого рішення.

Таким чином, підстава для перегляду судового рішення у зв'язку з його невідповідністю викладеному в постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, передбачена пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України, відсутня.

Ураховуючи наведене, вважати зазначену заяву обґрунтованою немає підстав.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, підприємства Львівської обласної ради «БТІ та ЕО», треті особи: Інспекція архітектурно-будівельного контролю, приватний нотаріус Пустомитівського районного нотаріального округу Моісєєва О.Я., приватний нотаріус Пустомитівського районного нотаріального округу Леон М.В., Пустомитівська державна нотаріальна контора, Солонківська сільська рада Пустомитівського району Львівської області, про знесення самочинного будівництва та визнання недійсними договорів купівлі-продажу та визнання незаконною реєстрацію права власності за заявою ОСОБА_4 про перегляд судових рішень відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.М. Романюк

В.І. Гуменюк

Л.І. Охрімчук