Провадження № 2/522/2945/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2017 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

при секретарі Шевчик В.І.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач 02.10.2014 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0 від 21.08.2007 року, який був укладений між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_2, у розмірі 32 786, 01 грн. та судових витрат.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 21.08.2007 р. між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та ОСОБА_2 було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 0 (далі Основний договір), згідно якого банк надав ОСОБА_2 кредит у сумі 34000,00 доларів США. 21.08.2007 р. між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк» (далі Банк, Кредитор) було укладено Договір поруки №135557 (далі Договір поруки), відповідно до якого Поручитель зобовязувався перед Кредитором відповідати за невиконання ОСОБА_2 (далі Боржник) усіх її зобовязань перед Кредитором, що виникли з Договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 від 21.08.2007 р. (далі Основний договір). Проте всупереч умовами кредитного договору, відповідачем погашення заборгованості по кредиту та відсоткам у строки, встановлені договором, не здійснено, чим порушено договірні зобовязання. Станом на 22.09.2014 року непогашена заборгованість відповідачів по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом, становить 2 440, 50 дол. США, що за курсом НБУ станом на 22.09.2014 року складає 32 786, 01 грн.. У звязку з чим банк звернувся до суду з вимогами про стягнення вказаної заборгованості.

Ухвалою суду від 18.06.2015 року провадження у даній цивільній справі було зупинено до набрання законної сили рішення по цивільній справі № №522/10063/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «УкрСиббанк», ОСОБА_2 про визнання поруки припиненою та стягнення грошових коштів.

24.05.2016 року до суду надійшла відповідь на запит від 12.05.2016 р. з якої вбачається що по цивільній справі №№522/10063/15 (провадження №2/522/1050/14) позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Укрсиббанк», ОСОБА_2 про визнання поруки припиненою та стягнення грошових коштів, яка знаходилась в провадженні судді Загороднюка В.І., 21.01.2016р. судом ухвалено рішення, яким позов задоволено частково. У звязку з чим ухвалою суду від 26.05.2016 року відновлено провадження та справу призначено до судового розгляду.

Представник позивача у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Представник відповідача ОСОБА_3 (діє на підставі довіреності від 16.03.2016 року) у судове засідання не зявилась, надала до суду заяву, згідно якої позовні вимоги не визнала та просила відмовити у повному обсязі. Надала також до суду письмові пояснення від 25.08.2016 року (т.2, а.с.15), згідно з якими з позовними вимогами банку не погоджується, оскільки на теперішній час ПАТ «УкрСиббанк» відступило своє право вимоги ТОВ «ФК «СІАГАЛ», вважає, що ПАТ «УкрСиббанк» не має права вимагати здійснення погашення заборгованості, крім того заперечувала проти розрахунку заборгованості. Судове засідання просила провести за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи була сповіщена належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Згідно ст.197 ЦПК України у разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу не здійснюється.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з наступного.

Судом встановлено, що 21.08.2007 р. між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та ОСОБА_2 було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 0 (далі Основний договір), згідно якого банк надав ОСОБА_2 кредит у сумі 34000,00 доларів США. Пунктом 1.3.1 Основного договору встановлена процентна ставка у розміру - 11,50 % річних.

В якості забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_2 за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 21.08.2007 р. між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» (далі Банк, Кредитор) та ОСОБА_1 (далі Поручитель) було укладено Договір поруки №13557 (далі Договір поруки).

Звертаючись 02.10.2014 року до суду з відповідним позовом, банк посилався на те, що відповідачі належним чином свої кредитні зобовязання не виконують та погашення заборгованості у встановлені строки не здійснюють, у звязку з чим у них виникла заборгованість.

Станом на 22.09.2014 року заборгованість відповідачів по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом, становить 2 440, 50 дол. США, що за курсом НБУ станом на 22.09.2014 року складає 32 786, 01 грн., з яких:

- кредитна заборгованість 2 137, 70 дол. США, що за курсом НБУ станом на 22.09.2014 року становить 28 718, 15 грн.;

- заборгованість по процентам 200, 02 дол. США, що за курсом НБУ станом на 22.09.2014 року становить 2 687, 10 грн.;

- пеня за прострочення сплати кредиту 95,51 дол. США, що за курсом НБУ станом на 22.09.2014 року становить 1 283, 08 грн.;

- пеня за прострочення сплати процентів 7, 27 дол. США, що за курсом НБУ станом на 22.09.2014 року становить 97, 68 грн..

Також судом встановлено, що Приморським районним судом м. Одеси за розглядом справи № 522/10063/15-ц за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненим та стягнення грошових коштів 21.01.2016 року винесено рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково(т.2, а.с.18-21). Зокрема, судом поруку ОСОБА_1 за Договором поруки №135557 від 21.08.2007 р., який було укладено між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1, було визнано припиненою на підставі ч.1 ст. 559 ЦК України.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 30.03.2016 року рішення суду 1-ї інстанції від 21.01.2016 року залишено без змін (т.2, а.с.22-25).

Статтею 512 Цивільного кодексу України передбачено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов'язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 Кодексу).

Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов'язанні допускається протягом усього часу існування зобов'язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом.

Судом встановлено, що на теперішній час на підставі Договору факторингу від 07.12.2015 року, укладеного між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Фінансова компанія «СІАГАЛ», банк здійснив відступлення права вимоги заборгованості за кредитним договором № 0 від 21.08.2007 року, укладеним між банком та ОСОБА_2.

Зазначене підтверджується листом від 03.02.2016 року вих.. №50/2864, направленим банком на адресу відповідачки ОСОБА_2 (т.2, а.с.16), у якому банк також зазначив, що він наразі вже не є кредитором за вищевказаним кредитним договором, оскільки повністю вибув із зобовязання, що виникло на підставі укладеного кредитного договору, а також підтверджено повідомленням про відступлення прав вимог за кредитним договором №242/30-5/6455 від 07.12.2015 року (т.2, а.с.45), згідно якого банк повідомив нові реквізити для зарахування платежів за кредитним договором.

Приморським районним судом м. Одеси 25.08.2016 року на адресу ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФК «СІАГАЛ» направлялись листи (т.2, а.с.30), за якими суд зобовязав надати інформації щодо правонаступника у даній цивільній справі з поданням необхідного пакету документів щодо переходу прав вимоги за спірним кредитним договором, та повідомлено про дату, час та місце наступного судового засідання. Зазначений лист був отриманий адресатами, що підтверджується наявними у матеріалах справи рекомендованими повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (т.2, а.с.31, 31а).

Зазначений лист удруге направлявся судом на адресу ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФК «СІАГАЛ» 20.09.2016 року (т.2, а.с.39). Проте, до теперішнього часу жодних клопотань від позивача чи ТОВ «ФК «СІАГАЛ» до суду не надходило.

Також, ухвалою суду від 27.10.2016 року за клопотанням представника відповідача було витребувано з ПАТ «УкрСиббанк» оригінал чи належним чином завірену копії повного тексту Договору факторингу від 07.12.2015 року, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФК «Сіагал», за яким здійснено відступлення прав вимоги за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 21.08.2007 року, укладеного між ОСОБА_4 та АТ «УкрСиббанк», з усіма додатками та додатковими угодами до нього, акту прийому-передачі (т.2, а.с. 49-50).

Проте, вимоги ухвали до теперішнього часу виконані не були.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з положеннями статей 530, 612, 625, 1050, 1054 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у термін, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 527 ЦК України, кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги.

Вищенаведене свідчить про необхідність визначення судом правової природи правовідносин та обсягу доказів, розяснення позивачу про необхідність надання доказів, які б підтверджували наявність права вимоги у нього по зазначеній категорії справ.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, субєктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Згідно із ч.2,3 ст.10 та ч.1 ст.11 ЦПК сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим кодексом; суд розглядає цивільні справи не інакше як за заявою фізичних чи юридичних осіб, поданою відповідно до ЦПК, у межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи вимоги ч.4 ст.10 ЦПК, суд лише сприяє всебічному й повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їхні права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і забезпечує реалізацію їхніх прав у випадках, установлених цим кодексом.

З матеріалів справи суд вбачає, що на теперішній час права вимоги за кредитним договором №0 від 21.08.2007 року, укладеним з ОСОБА_2, було передано позивачем (ПАТ «УкрСиббанк») ТОВ «ФК «СІАГАЛ», належними та допустимими доказами дані обставини не спростовані.

При цьому питання заміни сторони її правонаступником, у тому числі і в разі заміни кредитора у зобовязанні, вирішується виключно судом у порядку, передбаченому статтею 37 ЦПК України.

Проте, позивач відповідних клопотань щодо заміни сторони у справі до суду не подавав, ТОВ «ФК «СІАГАЛ» клопотань про залучення їх як правонаступників ПАТ «УкрСиббанк» до суду також не надав.

Таким чином, суд вбачає, що дійсно кредитор на підставі ст. ст.525, 629, 1049, 1054 ЦК України має право заявляти вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, проте, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог ПАТ «Укрсиббанк», оскільки останній на теперішній час вже не є кредитором за вищевказаним кредитним договором № 0 від 21.08.2007 року та повністю вибув із зобовязання, що виникло на підставі укладеного 21.08.2007 року з ОСОБА_2 кредитного договору, а відповідних вимог від ТОВ «ФК «СІАГАЛ» до суду не надходило.

Відповідно до ч.1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором у звязку з відсутністю права вимоги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 3, 10, 11, 57, 58, 60, 61, 197, 208, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 1,11, 16, 509, 512, 524-526, 530, 536, 543, 546, 624-627, 629, 638, 639, 1046, 1048, 1050, 1052, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення, в порядку ст. 294 ЦПК України.

Суддя: Домусчі Л.В.

30.01.2017