АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 759/8880/16-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/6446/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Уляновська О.В.,
Доповідач у суді апеляційної інстанції:Семенюк Т.А.

23 листопада 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Семенюк Т.А

Суддів - Саліхова В.В., Прокопчук Н.О.

при секретарі - Сербін Т.І.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 24 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Карпати-М», третя особа: ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди , -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 24 лютого 2017 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій просить суд рішення скасувати, ухвалити нове про задоволення позову, вважаючи, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано обставини, які мають значення для справи.

Представник відповідача та третя особа в судове засідання не з'явилися, хоча були повідомлені про час та місце розгляду справи належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Відповідно до ст. 305 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе слухати справу у відсутність осіб, які не з'явилися.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Судом встановлено, що у червні 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що 17 березня 2016 року о 20 год. 20 хв., ОСОБА_5, керуючи автомобілем НОМЕР_1, який належить на праві власності «Транс-Карпати-М», рухаючись на Брест-Литовському шосе, 19 км, не дотримуючись безпечної швидкості руху та безпечної дистанції, призвів до ДТП, внаслідок якої заподіяно механічні ушкодження автомобілю НОМЕР_2, який належить на праві власності ОСОБА_4

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 8 квітня 2016 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.

Зазначила, що оскільки транспортний засіб, яким керував ОСОБА_5, з вини якого сталася ДТП, належить ТОВ «Транс-Карпати-М», саме останній має відшкодовувати завдану матеріальну та моральну шкоду.

Також зазначила, що відповідно до Звіту від 17 травня 2016 року про незалежну оцінку вартості матеріального збитку, величина матеріального збитку з ПДВ складає 221565 грн. 59 коп.

ПрАТ «Страхова компанія «ТАС» виплачено позивачу суму страхового відшкодування у розмірі 46050 грн. Різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою складають збитки, не включені до суми страхової виплати в розмірі 175 515,59 грн.

У зв'язку із викладеним, просила суд стягнути з ТОВ «Транс-Карпати-М» на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду у розмірі 175 515,59 грн., 1500 грн. витрат на складання звіту про незалежну оцінку вартості матеріального збитку та моральну шкоду у розмірі 25 000 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, 17 березня 2016 року о 20 год. 20 хв., ОСОБА_5, керуючи автомобілем НОМЕР_1, який належить на праві власності «Транс-Карпати-М», рухаючись на Брест-Литовському шосе,19 км., не дотримуючись безпечної швидкості руху та безпечної дистанції, призвів до ДТП, внаслідок якої заподіяно механічні ушкодження автомобілю НОМЕР_2, який належить на праві власності ОСОБА_4

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 8 квітня 2016 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупаП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником автомобіля НОМЕР_2 є ОСОБА_4

Згідно постанови Святошинського районного суду м. Києва від 8 квітня 2016 року на момент дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_5 працював водієм у ТОВ «Транс-Карпати-М».

На час вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 була застрахована ПрАТ «Страхова група ТАС» відповідно до полісу від 4 січня 2016 року за №АЕ8553364.

Листом від 16 січня 2016 року №Г1400/1585 ПрАТ «Страхова група «ТАС» повідомила позивача, що страхове відшкодування складає відповідно до заяви 47000 грн., франшиза, згідно Поліса від 4 січня 2016 року становить 950 грн.

Відповідно до Звіту про незалежну оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля НОМЕР_2 від 17 травня 2016 року, величина матеріального збитку з ПДВ складає 221565 грн. 59 коп.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з наступного.

Згідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Отже, відповідальність юридичної або фізичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з даною організацією в трудових відносинах, і шкода заподіяна нею у зв'язку з виконанням трудових (службових) обов'язків.

За положенням ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, що полягає у душевних стражданнях яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в іншій спосіб, незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

За ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Зазначив, що під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов'язків розуміється виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою, або спричинена необхідністю, як

на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов'язків працівника.

Враховуючи, що позивачкою не доведено, що на час вчинення ДТП ОСОБА_5 перебував на маршруті та виконував свої трудові обов'язків, суд першої інстанції вважав позовні вимоги необґрунтованими.

Проте, з таким висновком суду погодитись не можна.

Як встановлено судом, 17 березня 2016 року о 20 год. 20 хв., на 19 км Брест-Литовського шосе, сталася ДТП з вини водія ОСОБА_5, який, керуючи автомобілем НОМЕР_1, який належить на праві власності ТОВ «Транс-Карпати-М», рухаючись на Брест-Литовському шосе, 19 км, не дотримуючись безпечної швидкості руху та безпечної дистанції, скоїв ДТП, внаслідок якої заподіяно механічні ушкодження автомобілю НОМЕР_2, який належить на праві власності ОСОБА_4

На момент вищенаведеної дорожньо-транспортної пригоди особа, яка була визнана судом винною у її вчиненні перебувала із ТОВ «Транс-Карпати-М» у трудових відносинах, виконуючи трудові обов'язки водія автомобіля, який належить ТОВ «Транс-Карпати-М».

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно із ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Колегія суддів вважає помилковим висновок першої інстанції щодо недоведеності позивачкою факту перебування ОСОБА_5 у трудових відносинах з відповідачем під час ДТП, оскільки, як вбачається з матеріалів адміністративної справи про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності, ОСОБА_5 працює водієм ТОВ «Транс-Карпати-М».

Доказів на спростування вищенаведеного представник відповідача суду не надав.

Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає встановленим, що ОСОБА_5 на момент ДТП перебував у трудових відносинах з відповідачем, а тому, оскільки ОСОБА_5 визнаний винним у вчинені ДТП, саме на ТОВ «Транс-Карпати М» покладається обов'язок відшкодування матеріальної шкоди, завданої позивачці.

Відтак, позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП в розмірі 177015 грн. 59 коп. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За п. п .1, 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода може полягати, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Частиною 3 ст. 23 ЦК України визначено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно роз'яснень п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п. 9 вказаної Постанови, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробних стосунках, зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Проаналізувавши норми діючого Закону, з урахуванням встановлених в ході судового розгляду обставин справи, колегія суддів вважає за можливе частково задовольнити позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивачки моральної шкоди в розмірі 3000 грн., завданої останній внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, оскільки такий розмір моральної шкоди відповідає ступеню перенесених нею страждань внаслідок пошкодження її транспортного засобу, при визначенні якої враховувались вимоги розумності та справедливості.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про часткове задоволення позову.

З урахуванням задоволення частково позовних вимог відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 5232 грн. 98 коп.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 24 лютого 2017 року скасувати, ухваливши нове рішення наступного змісту.

Позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ТОВ «Транс-Карпати М» на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП в розмірі 177015 грн. 59 коп.

Стягнути з ТОВ «Транс-Карпати М» на користь ОСОБА_4 у відшкодування моральної шкоди 3000 грн.

Стягнути з ТОВ «Транс-Карпати М» на користь ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 5232 грн. 98 коп.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді