Справа № 500/3855/17
Провадження № 2-з/500/150/17
УХВАЛА

24 листопада 2017 року

Суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Швець В.М., розглянувши заяву адвоката ОСОБА_1 представника позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу в сумі 853502грн.

Окремою заявою представник позивача ОСОБА_1 просить у забезпечення позову накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 област, що належить відповідачу ОСОБА_3

За наданими матеріалами справи визнається доведеним наступне.

Згідно до положень ст.151 ЦПК України за заявою осіб, які беруть участь у справі, суд може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду. У відповідності до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Постановою №9 Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Пунктами 3,4 вказаної постанови визначено, що згідно з п.1 ч.1 ст.152 ЦПК позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином для прийняття рішення щодо накладення арешту на майно ОСОБА_3, заявнику ОСОБА_1 необхідно надати докази щодо права власності ОСОБА_3 на вказане майно, а також дані про відповідность вартості цього майна позовним вимогам. Але заявник ОСОБА_1 до заяви не надав суду витяг з державного реєстру прав власності на нерухоме майно, надані договір купівлі-продажу та витяг про реєстрацію права власності датовані 2006 роком, тобто не є актуальними на час розгляду заяви. Отже заявником не надано до суду жодного доказу того, що квартира АДРЕСА_2 належить на даний час відповідачу ОСОБА_3, а також не наддав доказів вартості квартири для визначення відповідності її сумі позову, тому вказані обставини є такими, що зумовлюють відмову у задоволенні заявленого клопотання.

Керуючись ст.ст.151-153,209,210 ЦПК України, суддя -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви адвоката ОСОБА_1 представника позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_4