Провадження № 2/760/396/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2017 року Солом'янський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді - Лазаренко В.В.

з участю секретаря - Петраш Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю та розподіл майна, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася в суд з позовом в обґрунтування якого вказує, що починаючи з 01.05.2010 вона та відповідач проживають однією сім'єю як чоловік і жінка, без реєстрації шлюбу, ведуть спільний побут, господарство та бюджет, розділяють сімейні обов'язки. Відповідач відмовляється офіційно зареєструвати шлюб, оскільки вважає, що у вказаному відсутня потреба. На її пропозицію нотаріально підтвердити, що вони живуть у цивільному шлюбі починаючи з 01.05.2010 відповідач також відмовив. Разом з цим, офіційне підтвердження вказаного факту безпосередньо впливає на її права та інтереси. Зокрема, як вказує позивач, за час їх спільного проживання ними було набуте майно - автомобіль НОМЕР_1, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2, 2007 р.в., який було придбано орієнтовно наприкінці 2010 року. У зв'язку з цим, позивач вважає, що автомобіль належить їй та відповідачу на праві спільної сумісної власності. Однак відповідач її майнові права на автомобіль не визнає, на її пропозицію розділити майно по договору відмовляється.

Посилаючись на вищеприведені обставини, позивач просить встановити факт спільного проживання нею та відповідачем однією сім'єю без реєстрації шлюбу починаючи з 01.05.2010, визнати автомобіль НОМЕР_1, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2, 2007 р.в., спільною сумісною власністю та розділити спільне сумісне майно, визнавши за кожним право власності на 1/2 частини вказаного автомобіля.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просила їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, подав суду письмові заперечення, в яких стверджує, що він та позивач дійсно спільно проживають разом з 2010 року, проте вважає, що рішення про реєстрацію шлюбу сторони повинні прийняти самостійно, як чоловік та проти задоволення позову заперечує, просить розглядати справу у його відсутності.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя. Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обов'язків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 СК України, шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя.

Згідно ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу.

Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, упродовж якого було придбане спірне майно.

За приписами ч. 2 ст. 3 СК сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Як пояснив в судовому засіданні представник позивача починаючи з 01.05.2010 сторони проживають однією сім'єю як чоловік і жінка, без реєстрації шлюбу, ведуть спільний побут, господарство, мають спільний бюджет, розподіл сімейних обов'язків. У сторін є спільні знайомі, вони разом проводять відпочинок, спільно подорожують.

Згідно письмових заперечень відповідача вбачається, що останнім визнаються обставини щодо факту перебування його та позивача у фактичних шлюбних відносинах у вказаний період.

В силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Таким чином, судом встановлено, що сторони з 01.05.2010 проживають однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу, оскільки згідно доводів позивача з цього часу вони з відповідачем спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки, а відповідач дані обставини визнає.

З урахування вищевикладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю належить задовольнити.

Разом з цим, як вбачається з матеріалів справи, право власності на автомобіль НОМЕР_1, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2, 2007 р.в., який є предметом спору у даній справі, зареєстроване за відповідачем 23.09.2009, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3.

Таким чином на вказаний автомобіль не поширюється режим спільного сумісного майна у порядку передбаченому ст. 74 СК України, а отже, поділу між сторонами не підлягає.

За таких обставин, позовні вимоги про розподіл майна є необгрунтованими, а тому в їх задовленні належить відмовити.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-61, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 01 травня 2010 року.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати з оплати судового збору в сумі 551,20 грн..

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які приймали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Лазаренко