Справа № 344/9278/16-ц
Провадження № 22-ц/779/297/2017
Головуючий у 1 інстанції Попович В. С.
Суддя-доповідач Васильковський В.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Васильковського В.М.

суддів: Проскурніцького П.І., Ясеновенко Л.В.,

секретар Шемрай Н.Б.,

з участю представника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 09 грудня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

у липні 2016 року ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» звернувся до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_3 Посилаючись на невиконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором № 5407С10 від 04.05.2007, збільшивши позовні вимоги, просив стягнути з нього заборгованість за цим кредитним договором, а саме: 6 959,70 доларів США нарахованих і несплачених процентів за період з 01.02.2013 по 31.10.2016, 2250 грн нарахованої та несплаченої комісії за цей же період, 372 625,59 грн пені за період з 15.07.2015 по 24.11.2016 та судові витрати.

Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 09 грудня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованість по кредитному договору № 5407С10 від 04.05.2007 в розмірі 6959,70 доларів США та 142012,73 грн, з яких: 6 959,70 доларів США нараховані та несплачені проценти за період з 01 лютого 2013 року по 31 жовтня 2016 року, 2 250 грн комісія за управління кредитом за період з 01 лютого 2013року до 31 жовтня 2016 року та 139 762,73 грн пені за період з 15 липня 2015 року по 24 листопада 2016 року, а також стягнуто 4801,42 грн сплаченого судового збору. В задоволені решти позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» посилається на порушення судом при ухваленні рішення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що згідно правової позиції Верховного Суду України від 14.09.2016 у справі № 6-473цс16 під розміром збитків слід розуміти суму, на яку нараховано неустойку, а не будь-яку іншу суму збитків. Положення про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка. Будь-яких заяв відповідача у справі немає. Суд не врахував, що істотними обставинами є ступінь виконання боржником зобов'язання, майновий стан сторін та інші їх інтереси. Заборгованість ОСОБА_3 підтверджена рішеннями суду від 27.08.2010 та 14.06.2013, які на даний час не виконані. Нарахована неустойка не перевищує суму збитків за несвоєчасне повернення тіла кредиту та процентів, докази поважності причин невиконання зобов'язань відсутні. Також, судом безпідставно відмовлено у стягненні частини витрат, пов'язаних зі сплатою судового збору. Тому просить оскаржуване рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В засіданні апеляційного суду представник ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» апеляційну скаргу підтримав. ОСОБА_3, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, не з'явився, що згідно ч. 2 ст. 305 ЦПК України не перешкоджає її розглядові.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши подані докази і доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що за кредитним договором № 5407С10 від 04.05.2007 ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» надав ОСОБА_3 кредит на поточні потреби у розмірі 23000 доларів США зі сплатою річної процентної ставки LIBOR (12m)+8.67%, але не нижче 14 % на рік. Зобов'язання за кредитним договором відповідач не виконує. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 27 серпня 2010 року за позовом Укрексімбанку до ОСОБА_3, ОСОБА_4; стягнуто: заборгованість за кредитом - 17552,91 доларів США, що складає 139762,73 грн, заборгованість по відсотках - 2280,86 доларів США, що становить 18192,14 грн, заборгованість по нарахованій комісії в розмірі 650 грн та пеню в сумі 17575,03 грн, а всього у розмірі 157954,87 грн, що еквівалентно 19803,77 доларів США та 18225,03 грн пені, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 14 червня 2013 року задоволено аналогічні вимоги позивача та стягнуто з відповідача, в тому числі 26 501,60 пені за період з 11.02.2012 по 06.02.2013.

Станом на 24.11.2016 заборгованість відповідача складає: 6959,70 доларів США нарахованих і несплачених процентів за період з 01.02.2013 по 31.10.2016, 2250 грн нарахованої та несплаченої комісії за управління кредитом за цей же період, 372 625,59 грн пені за період з 15.07.2015 по 24.11.2016.

Суд першої інстанції обгрунтовано виходив із того, що факт порушення відповідачем умов кредитного договору і розмір заборгованості знайшли своє підтвердження, та правильно керувався при цьому нормами ЦК України щодо належного виконання зобов'язань відповідно до умов договору, тому дійшов вірного висновку про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованості за кредитним договором № 5407С10 від 04.05.2007 щодо 6 959,70 доларів США нарахованих і несплачених процентів за період з 01.02.2013 по 31.10.2016, а також 2 250 грн комісії за управління кредитом за цей же період.

Висновок суду в цій частині відповідає обставинам справи та вимогам закону, оскільки попередні рішення Івано-Франківського міського суду від 27 серпня 2010 року та 14 червня 2013 року на час звернення банку до суду з даним позовом не виконані.

Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України (правова позиція Верховного Суду України, викладена у постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1206цс15).

Однак, із висновком суду першої інстанції про наявність обставин, які дають право суду зменшити розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача, з посиланням на вказані вище попередні судові рішення Івано-Франківського міського суду, якими визначено розмір заборгованості відповідача за кредитом у сумі 17 522,91 доларів США, що еквівалентно 139 762,73 грн, погодитись не можна.

Зменшуючи розмір пені, суд керувався тим, що пеня на суму 139 762,73 грн, тобто в розмірі, що відповідає розміру основного боргу є достатньою та співмірною компенсацією розміру збитків, спричинених позивачу внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором у період з 15 липня 2015 року по 24 листопада 2016 року.

Проте, такий висновок суду суперечить вимогам закону та умовам укладеного сторонами кредитного договору, ураховуючи наступне.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У статті 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Пунктом 2.4.2 укладеного між сторонами кредитного договору № 5407С10 від 04.05.2007 передбачено, що у разі порушення строків погашення кредиту, вказаних у графіку надання та погашення кредиту, процентів та платежів за цим договором, позичальник сплачує банку за кожний день прострочки, включаючи день проплати, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожний день прострочення, що діяла у період, за який сплачується пеня. Пеня нараховується на суму прострочених платежів, починаючи з дати виникнення простроченої заборгованості до дати повного погашення простроченої заборгованості за кредитом, процентами та платежами за цим договором у повному обсязі. Договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань по договору (п. 6.1).

Як видно із поданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором № 5407С10 від 04.05.2007 станом на 24.11.2016 позичальника ОСОБА_3, пеня за прострочений основний борг за період з 15.07.2015 по 24.11.2016 становить 189 991,51 грн; пеня за прострочені проценти за цей же період складає 180 627,76 грн; пеня за прострочені платежі по комісії за управління кредитом в цей період - 2006,32 грн, а всього пені на загальну суму 372 625,59 грн (а. с. 140-143).

За положеннями ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частини перша, третя статті 549 ЦК України).

Аналіз указаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що за змістом частини третьої статті 551 ЦК України під розміром збитків слід розуміти суму, на яку нараховано неустойку, а не будь-яку іншу суму збитків.

Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом України в постанові від 14 вересня 2016 року у справі № 6-473цс16.

Окрім того, положення ч. 3 ст. 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК, які мають іншу правову природу (п. 27 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 з наступними змінами).

Матеріали справи не містять відповідної заяви ОСОБА_3

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про зменшення пені до розміру суми основного боргу за кредитом, тобто неправильно застосував положення частини третьої статті 551 ЦК України.

З урахуванням наведеного, оскаржуване судове рішення в частині стягнення пені підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про стягнення з відповідача на користь позивача пені у розмірі 372 625,59 грн за період з 15.07.2015 по 24.11.2016, а також слід додатково стягнути сплачених банком 1 897,30 грн судового збору.

Судовий збір 6148,32 грн, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, п.п. 1, 6 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", слід стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача пропорційно до розміру присудженої апеляційним судом суми.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» задовольнити частково.

Заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 09 грудня 2016 року в частині стягнення пені та судового збору скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» згідно кредитного договору № 5407С10 від 04.05.2007 пеню в розмірі 372 625,59 грн за період з 15 липня 2015 року по 24 листопада 2016 року, а також 6 698,72 грн судового збору.

В решті заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 09 грудня 2016 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» 6 148,32 грн судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення. Касаційна скарга на рішення може бути подана до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Васильковський В.М.

Судді: Проскурніцький П.І. Ясеновенко Л.В.