Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/282/17-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2017 року м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Волощука В.В.

секретаря Корнєйчук О.В.

з участю:

позивачів: ОСОБА_1

ОСОБА_2

відповідачів: ОСОБА_3

ОСОБА_4

третіх осіб:

представника ООП Олевської міськради ОСОБА_5

представника ССД Олевської РДА ОСОБА_6

практичного психолога ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань Олевського районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: Орган опіки та піклування Олевської міської ради Житомирської області та служба у справах дітей Олевської районної державної адміністрації Житомирської області про усунення перешкод у спілкуванні з внуком, -

В С Т А Н О В И В :

24.07.2017 року, ОСОБА_1, та ОСОБА_2, (далі по тексту Позивачі) звернулися до суду із позовом до ОСОБА_3, і ОСОБА_4, (далі по тексту Відповідачі) про усунення перешкод у спілкуванні з внуком та участі у його вихованні, встановлення способу участі Позивачів у вихованні внука, де просять зобовязати Відповідачів не чинити їм перешкод у спілкуванні з малолітнім внуком ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 та в участі у його вихованні, а саме визначити спосіб участі Позивачів у вихованні внука, встановивши особисте спілкування Позивачів із внуком без присутності Відповідачів. Оскільки останні чинять перешкоди у спілкуванні з внуком та у його вихованні, а тому вони звернулися до суду з даним позовом.

Позивачі ОСОБА_1, та ОСОБА_2, в судовому засіданні підтримали позовні вимоги повністю з підстав, викладених у позовній заяві, просять суд позов задовольнити та зобовязати ОСОБА_3, і ОСОБА_4, не чинити перешкоди у спілкуванні з малолітнім внуком ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 та участі у його вихованні, вільному спілкуванні з їхнім внуком, визначити наступний спосіб їхньої участі у вихованні внука ОСОБА_8, встановивши ним можливість систематичних побачень з внуком: у 2-у та 4-ту суботу та 2-у і 4-у неділю щомісяця з 10 години 00 хвилин до 19 години 00 хвилин без присутності Відповідачів та в день народження внука, з 10.00 години до 12.00 години, або в інші години за спільною згодою сторін.

Відповідачі ОСОБА_3, та ОСОБА_4, в судовому засіданні щодо предявленого позову до них Позивачами заперечують, при цьому пояснили, що вони не чинять перешкод останнім у спілкуванні з сином/внуком ОСОБА_8, та участі Позивачів у його вихованні. Навпаки Позивачі жодного разу не приходили до дитини щоб побачитися та поспілкуватися із нею. Вважають вимоги позивачів є безпідставними, однак не заперечують встановлення короткотривалих зустрічей за місцем проживання сина/внука, або у іншому, узгодженому з ОСОБА_3, - матірю дитини місці, з її обовязковою участю та участю інших осіб, як то: соціального працівника, шкільного психолога, представника органу опіки і піклування, враховуючи вік дитини, її психологічний стан та інтереси дитини.

Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Олевської міської ради Житомирської області ОСОБА_5, в судовому засіданні висловила свою думку щодо вирішення спору між сторонами, врахувавши надану до суду інформацію від 28.11.2017 року № 814 служби у справах дітей Олевської районної державної адміністрації Житомирської області про можливість визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею.

Представник третьої особи - служби у справах дітей Олевської районної державної адміністрації Житомирської області ОСОБА_6, у судовому засіданні висловила своє бачення вирішення спору між Позивачами та Відповідачами і можливості визначення способу участі Позивачів у вихованні внука, спілкуванні з ним. Зазначивши при цьому, що дитина зовсім іще мала, не спілкується із бабусею ОСОБА_2, та дідусем ОСОБА_1, і не бажає зустрічатися з останніми без присутності матері ОСОБА_3, оскільки дитині не подобається коли сторони сваряться між собою, ображають одне одного. Між сторонами виникають суттєві конфлікти стосовно участі у спілкуванні та вихованні дитини. Вважає найбільш позитивним варіантом спілкування дитини з бабусею ОСОБА_2, та дідусем ОСОБА_1, є проведення короткотривалих зустрічей на нейтральній території, за попередньою домовленістю. Запевняє суд у доцільності присутності відповідачки ОСОБА_3, і іншої особи (соціального працівника, шкільного психолога, представника органу опіки та піклування), при зустрічах її сина з Позивачами, оскільки має сенс досягнення консенсусу, прийнятного для сторін, а головне для дитини. При цьому надала до суду інформацію служби у справах дітей Олевської районної державної адміністрації Житомирської області про можливість визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею від 28.11.2017 року № 814 за результатами психологічної бесіди з малолітнім ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Допитана у судовому засіданні ОСОБА_7, довела до відому суду те, що вона працює на посаді практичного психолога Олевської загальноосвітньої школи № 3 Житомирської області. Вказує на те, що між сторонами існує емоційно-негативно окрашений конфлікт, заручником якого є дитина, оскільки сторони не бажають одна одній іти на уступки. Вважає доцільним встановлення короткочасного способу участі у вихованні внука ОСОБА_8, і побачення з ним Позивачами з обовязковою участю і присутності відповідачки ОСОБА_3, та представника Органу опіки і піклування або соціального працівника, шкільного психолога.

Суд, заслухавши пояснення сторін, представників третіх осіб та психолога, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що заявлені позовні вимоги ОСОБА_2, та ОСОБА_1, підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

Так предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1 ст.179 ЦПК України).

Як встановлено в судовому засіданні, 11 серпня 2001 року між сином Позивачів ОСОБА_9 та відповідачем по справі ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб.

27 квітня 2011 року від даного шлюбу у них народився молодший син та онук Позивачів - ОСОБА_8, що стверджується Свідоцтвом про народження дитини, серії І-ТП № 145335, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції 27 травня 2011 року.

Рішенням Олевського районного суду Житомирської області від 21 червня 2017 року шлюб між ОСОБА_9, та ОСОБА_3, було розірвано.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_9, та ОСОБА_3, через деякий час стали проживати окремо, а внук Позивачів залишився проживати разом зі своєю матірю ОСОБА_3, за адресою: м.Житомир, а затим м.Олевськ вул.Житомирська, 57 «а» Житомирської області, по місцю нинішнього проживання Відповідачів: матері ОСОБА_3, та дідуся ОСОБА_4

Як зазначають Позивачі, з того часу Відповідачі: колишня невістка ОСОБА_3, та її батько/дід (колишній сват) ОСОБА_4, навмисно чинять перешкоди у їх участі у вихованні та спілкуванні з внуком - ОСОБА_8. Вони намагалися знайти спільну мову з Відповідачами, проте після чисельних спроб вирішити дане питання мирним шляхом, шляхом переговорів, взаємних поступок з метою недопущення страждань та негативного впливу на дитину, ніякого результату це не дало.

Одним із принципових положень, закріплених в Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, яка підлягає застосуванню згідно до ст.9 Конституції України та ст.ст.2, 8 ЦПК України, є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Частиною 1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 р.) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч. 1 ст.151 Сімейного кодексу України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Проте норми Сімейного кодексу України встановлюють особисті немайнові права та обовязки інших членів сімї та родичів.

Таким чином, суд вважає, що до даних правовідносин, які склалися між сторонами застосуванню підлягають норми, що передбачені ст.ст.257, 263 та 159 СК України, оскільки приходить до висновку про наявність для Позивачів з боку Відповідачів перешкод у вихованні внука, зокрема:

- приписами ст.257 Сімейного кодексу України визначено, що баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Частинами 1, 2 ст.258 СК України також передбачено, що баба і дід мають право на самозахист внуків. Баба і дід мають право звернутися за захистом прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх та повнолітніх непрацездатних внуків до органу опіки та піклування або до суду без спеціальних на те повноважень.

Окрім того, статтею 263 СК України передбачено, що спір щодо участі баби, діда ….. у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу, яка передбачає, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоровя одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

В обґрунтування своїх позовних вимог та у судовому засіданні подружжя: ОСОБА_1, і ОСОБА_2, посилаються на ту обставину, що колишня невістка ОСОБА_3, та її батько ОСОБА_4, чинять їм перешкоди у спілкуванні з малолітнім внуком ОСОБА_8, і його вихованні, при цьому налаштовують дитину вороже проти них.

Однак, суд вважає встановленою часткову відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги подружжя: ОСОБА_1, та ОСОБА_2, оскільки вищезазначена обставина не знайшла в судовому засіданні свого підтвердження жодним із процесуальних джерел доказів, передбачених ч.2 ст.57 ЦПК України.

Разом з тим, як із пояснень самих сторін та представників третіх осіб і психолога наданих ними суду, вбачається, що між сторонами склалися особисті неприязні стосунки як між свекрухою, свекром та невісткою, сватом.

Натомість, як видно з інформації служби у справах дітей Олевської районної державної адміністрації Житомирської області «Про можливість визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею» від 28.11.2017 року № 814, в ході бесіди з дитиною начальника Служби у справах дітей Олевської РДА, представника органу опіки та піклування Олевської міськради, спільно з психологом навчального закладу та в присутності матері ОСОБА_3, було зясовано, що хлопчик знає бабусю, дідуся, але не має бажання спілкуватися з ними, мотивуючи це тим, що вони ображали його маму. За підсумками спілкування з малолітнім ОСОБА_8, психолога встановлено, що взаємостосунки внука з бабусею та дідусем (Позивачами) характеризуються зниженням рівня прихильності до них через образу (бабуся та дідусь негативно відгукуються про маму дитини), тому хлопчик не бажає спілкуватися з ними без присутності матері.

Виходячи з вищенаведених норм сімейного законодавства, встановлених обставин і визначених відповідно до них правовідносин, думки представників третіх осіб і психолога наданих ними суду, суд приходить до остаточного висновку, щодо часткового задоволення позову, з урахуванням обставин, що мають істотне значення, віку дитини, її здоровя, фізичного, духовного розвитку, особистої прихильності хлопчика до матері ОСОБА_3, і діда ОСОБА_4, та сформованої неприязні до діда й баби (Позивачів), а також з урахуванням рекомендацій, наведених у інформації служби у справах дітей Олевської районної державної адміністрації Житомирської області «Про можливість визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею» від 28.11.2017 року № 814, щодо розвязання спору: встановити наступний спосіб участі бабусі ОСОБА_2, та дідуся ОСОБА_1, у вихованні внука з обовязковою участю представника органу опіки та піклування і матері дитини ОСОБА_3, за місцем проживання внука, або у іншому, узгодженому з матірю дитини місці, встановивши наступний графік побачень: у другу та четверту суботу та другу і четверту неділю щомісяця з 11.00 години до 13.00 години; в день народження внука з 11.00 години до 13.00 години, або в інші години за спільною згодою сторін, таким чином встановивши мінімальний час спілкування бабусі та діда з внуком, розяснивши при цьому ОСОБА_1, та ОСОБА_2, що при наявності підстав (відповідних висновків компетентних органів), та поліпшення емоційного, фізичного і психологічного стану внука, його віку, вони мають можливість звернутися в установленому порядку до суду про збільшення часу для спілкування із внуком.

Згідно із п.2 ч.2 ст.18 СК України способами захисту сімейних прав та інтересів є, зокрема, примусове виконання добровільно не виконаного обовязку.

Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно із ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст.57-60 ЦПК України.

На підставі вищенаведеного та керуючись: ст.ст.8,9,21,55,63,129 Конституції України, ст.ст.2, 3, 8, 10, 11, 11-1, 15, 57-60, 88, 179, 209, 212-218, 294 ЦПК України, ст.ст.18,19,151,158,159,257,263 СК України, ст.3 Конвенції про права дитини, ст.15 ЗУ «Про охорону дитинства», ст.11 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про усунення перешкод у спілкуванні з внуком задовольнити частково.

Зобовязати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителів м.Олевськ вул.Житомирська, 57 «а» Житомирської області не чинити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 і ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, жителям ІНФОРМАЦІЯ_6 «а» Житомирської області перешкод у спілкуванні з внуком ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_7 та участі у його вихованні у визначений рішенням суду час.

Встановити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 і ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, жителям ІНФОРМАЦІЯ_6 «а» Житомирської області, спосіб участі у вихованні внука ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_7 періодичні побачення з внуком, з обовязковою участю представника органу опіки та піклування і матері дитини ОСОБА_3, за місцем проживання внука, або у іншому, узгодженому з матірю дитини місці, а саме:

- у другу та четверту суботу та другу і четверту неділю щомісяця з 11.00 години до 13.00 години;

- в день народження внука з 11.00 години до 13.00 години, або в інші години за спільною згодою сторін.

Зобовязання відповідачам обмежується досягненням дитини - ОСОБА_8 14-ти річного віку.

В решті позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2, до ОСОБА_3, та ОСОБА_4, - відмовити.

З повним текстом рішення суду сторони мають право ознайомитися 05.12.2017 року.

Рішення може бути оскарженим до Апеляційного суду Житомирської області через Олевський районний суд Житомирської області, протягом 10 днів з дня його проголошення. А особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_10