Справа № 182/4809/17
Провадження № 2/0182/3331/2017
27.11.2017 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Кобеляцької Шаховал І.О.
секретар Скоробогатова А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Першої Нікопольської державної нотаріальної контори про звільнення майна з-під арешту, -
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про звільнення майна з-під арешту.
На підтвердження позовних вимог позивач посилається на наступне.
В судовому засіданні представник позивача позов підтримала і просила задовольнити його в повному обсязі. Суду пояснила, що знає зі слів батька, що коли колишній власник будинку почав будувати будинок, взяв ссуду в райспоживспілці. І коли її батьки вирішили купити цей будинок, пішли разом із продавцем та погасили цю ссуду в повному обсязі, але де зараз ця довідка, не знають, може залишилась в нотаріуса, який посвідчував угоду купівлі будинку. Вона в будинку проживає з 1986 року, ніхто ніяких претензій до неї ніколи не пред»являв.
Відповідач в судове засідання не прибув, про день та час розгляду справи по суті був повідомлений належним чином судовою повісткою, надав до суду заяву про розгляд справи у свою відсутність.
Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Відповідно відомостей п.2 ст.114 ЦПК України, позови про зняття арешту з майна предявляються за місцезнаходженням майна або основної його частини.
Згідно зі ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а згідно ст.4, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.
Відповідно до ст.15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.
Інститут права власності в Україні регулюється приписами статті 41 Конституції України. У відповідності до ч.1 даної статті, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Частина 4 ст.41 Конституції України встановлює принцип непорушності приватної власності.
Як вбачається зі ст.1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 20.03.1952 року, кожна фізична або юридична особа має право вільно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом та загальними принципами міжнародного права.
Частиною 1 ст.316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно з ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч.1, 2 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Згідно зі ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених законом та у встановленому законом порядку.
Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно до розяснень, викладених у п.33 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України, позов про усунення порушень права, не повязаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не повязаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.
Тому суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст.3-7, 10-11, 208-209, 212-215 ЦПК України, суд , -
Рішення суду першої інстанції може бути оскаржено протягом десяти днів з дня проголошення або отримання рішення до Апеляційного суду через Нікопольський міськрайонний суд.

Суддя: ОСОБА_4