Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2017 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді - Лемак О.В.,

за участю секретаря - Віраг Е.М.,

за участю представника відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Ужгород, цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог : ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог : ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивує тим, що 13.06.2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №576-022/ФКВ-08, згідно з умовами якого ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 20000,00 дол. США, зі сплатою 12,35 % річних за користування кредитом на строк з 13.06.2008 року по 09.06.2023 року.

30 червня 2010 р. між ТОВ «Укрпромбанк», AT «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Укрпромбанк» на користь AT «Дельта Банк», відповідно до п.4.1 якого у порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, ТОВ «Укрпромбанк» передало (відступило) AT«Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов'язань перед Національним банком, внаслідок чого AT «Дельта Банк» замінило ТОВ «Укрпромбанк» як кредитора у зазначених зобов'язаннях; а згідно п. 4.2 внаслідок передачі ТОВ «Укрпромбанк» AT «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, AT «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимагати (замість ТОВ «Укрпромбанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами

Виконання позичальником зобовязань за кредитним договором забезпечується порукою відповідно до укладеного Договору поруки №576-022/ZФПОР-08-01 від 13.06.2008 року між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_2 та ОСОБА_3, відповідно до якого ОСОБА_2 поручається перед кредитором за виконання ОСОБА_3 зобовязань за кредитним договором №576-022/ФКВ-08 від 13.06.2008 року

Вказує, що позичальник, в порушення умов кредитного договору, не виконав належним чином взяті на себе зобовязання з повернення кредиту та зі слати відсотків за користування ним, внаслідок чого у нього перед позивачем виникла заборгованість, яка станом на 28.07.2015 року становить 261695,24 грн., з яких: 251410,47 грн. заборгованість за кредитом; 10284,77 грн. заборгованість за відсотками; 420,31 грн. пеня.

На підставі наведеного просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором в розміром №576-022/ФКВ-08 від 13.06.2008 року в сумі 261695,24 грн.

Ухвалою суду від 30.11.2016 року прийнято до спільного розгляду зустрічний позов ОСОБА_2 до ПАТ «Дельта Банк» про розірвання кредитного договору та зобовязання вчинити певні дії, з первісним позовом ПАТ «Дельта Банк» до до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог : ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги за зустрічним позовом об'єднано в одне провадження з первісним позовом.

В зустрічному позові предствник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_1 просить : відмовити у задоволенні позову АТ «Дельта Банк»; зобовязати АТ «Дельта Банк» зарахувати всі платежі крім тіла кредиту проплачені з 01.02.2010 року в тіло кредиту; зобовязати АТ «Дельта Банк» зробити перерахунок сплачених ОСОБА_3 платежів та надати суму залишку по кредиту; розірвати кредитний договір.

Представник позивача АТ «Дельта Банк» в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив слухання справи провести за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову банку та просив задовольнити зустрічний позов з підстав, викладених у них.

Відповідач ОСОБА_2 та третя особа ОСОБА_4, в судове засідання не зявилися, про день, час та місце слухання справи повідомлялися належним чином.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, 13.06.2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 576-022/ФКВ-08, згідно з умовами якого ОСОБА_5 надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 20000,00 дол. США з розрахунку 12,35 % річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 13.06.2008 по 09.06.2023 року.

Пунктом 2.4. кредитного договору передбачено, що повернення кредиту здійснюється щомісячно частинами в розмірі не менше 111,00 дол.США по 20-е число кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем надання кредиту.

Згідно п.п.2.6., 2.7 кредитного договору проценти за користування кредитом нараховуються у валюті кредиту за період з дня його надання до дня йогo повернення щомісячно на фактичну заборгованість по кредиту за період з першого по останній день кожного календарного місяця. Нараховані проценти оплачуються позичальником у валюті кредиту по 20 число кожного наступного місяця за місяцем нарахування.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 13.06.2008 між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_2, ОСОБА_3, укладено договір поруки №576-022/Zфпор-08-01, згідно з яким ОСОБА_2 зобов'язався перед банком відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання позичальником зобов'язання за кредитним договором № 576-022/ФКВ-08 від 13.06.2008 року.

Також 20.10.2009 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та ОСОБА_3 було укладено додатковий договір №1 до кредитного договору № 576-022/ФКВ-08 від 13.06.2008 року, відповідно до умов якого сторони домовилися викласти п.2.4 договору в новій редакції, зокрема визначили, що повернення кредиту здійснюється щомісячно частинами в розмірі не менше 119,84 дол.США по 20-е число кожного місяця, починаючи з 01.10.2010 року.

30.06.2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Укрпромбанку» на користь АТ «Дельта Банку», відповідно до п. 4.1 якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, ОСОБА_6 передає (відступає) ОСОБА_7 права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов'язань перед Національним банком, внаслідок чого ОСОБА_5 замінює ОСОБА_6 як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а згідно з п. 4.2 внаслідок передачі ОСОБА_6 ОСОБА_7 прав вимоги до боржників, ОСОБА_7 переходить (відступається) право вимагати (замість ОСОБА_6) від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

З огляду на викладене, позивач набув право вимоги до відповідачів за спірним кредитним договором, у зв'язку з цим, заперечення представника відповідача в цій частині є безпідставними.

В судовому засіданні встановлено, що позичальник взяті на себе зобовязання щодо повернення кредиту, відсотків за його користування та комісії належним чином не виконує.

З наданої позивачем довідки від 28.07.2015 року вбачається, що станом 28.07.2015 року заборгованість по кредитному договору № 576-022/ФКВ-08 від 13.06.2008 року складає 11861,66 дол. США, що згідно курсу НБУ становить 261695,24 грн., з яких: 11395,49 дол.США, що еквівалентно 251410,47 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 466,17 дол.США, що еквівалентно 10284,77 грн. - заборгованість по відсоткам; 420,31 грн. пеня.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов'язання за даним договором.

Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання.

З матеріалів справи вбачається, що представник відповідача звернувся до суду із заявою про застосування строку позовної давності.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та законодавства.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

За таких обставин, оскільки відповідачі взяті на себе зобов'язання за укладеними договорами належним чином не виконували, суд вважає, що позов банку про стягнення з ОСОБА_2 суми заборгованості за кредитним договором є підставним та підлягає задоволенню.

Щодо зустрічного позову, слід зазначити наступне.

Відповідно п. 16 Постанови ПВССУ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" № 5 від 30.03.2012 р. Саме по собі зростання/коливання курсу іноземної валюти не є достатньою підставою для розірвання кредитного договору на підставі статті 652 ЦК, оскільки зазначене стосується обох сторін договору й позичальник при належній завбачливості міг, виходячи з динаміки зміни курсів валют із моменту введення в обіг національної валюти та її девальвації, передбачити в момент укладення договору можливість зміни курсу гривні України до іноземної валюти, а також можливість отримання кредиту в національній валюті.

В обґрунтування зустрічного позову представник відповідача також посилається на те, що банк не отримав банківську ліцензію та дозвіл на здійснення валютних операцій.

Судом встановлено, що 21.04.1993 року Національний банк України видав ТОВ «Український промисловий банк» банківську ліцензію № 67 на право здійснювати банківські операції, визначені ч. 1 та п.п. 5-11 ч. 2 ст. 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність» . 13.01.2001 року Національний банк України видав ТОВ «Український промисловий банк» дозвіл № 67-6 на право здійснення операцій, визначених п.п. 1-4 ч.2 ст.47 Закону України «Про банки та банківську діяльність» .

За таких обставин, посилання відповідача про відсутність ліцензії на право займатись банківською діяльністю, є необґрунтованим, оскільки банк мав право надавати позивачу кредит в іноземній валюті, а також приймати платежі, спрямовані на погашення кредиту та відсотків за користування кредитом в іноземній валюті.

Відповідно до ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України є обовязковим для судів України.

З аналізу судової практики вбачається, що Верховним Судом України у справах даної категорії, де стороною у справі був ТОВ «Український промисловий банк» перевірялась наявність банківської ліцензії на проведення валютних операцій банком у 2007-2009 роках і будь-яких порушень з цього приводу встановлено не було.

Отже, виходячи з наведеного суд не вбачає порушення прав відповідача в зв'язку з укладенням 30.06.2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України договору про передачу активів та кредитних зобов'язань.

Згідно до ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущення.

Судом були досліджені інші доводи відповідача на обґрунтування задоволення зустрічного позову, проте їх обґрунтованість не підтверджується дослідженими матеріалами справи, а тому суд приходить до висновку, що у задоволенні зустрічного позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 526, 550, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 88, 212-215, 294 ЦПК України, суд ,-

В И Р І Ш И В :

Первісний позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог : ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором №576-022/ФКВ-08 від 13.06.2008 року в розмірі 261695,24 грн., з яких: 251410,47 грн. заборгованість за кредитом; 10284,77 грн. заборгованість за відсотками; 420,31 грн. пеня.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ПАТ «Дельта Банк» про розірвання кредитного договору та зобовязання вчинити певні дії - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 3925,42 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_8