Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 316/397/16 Головуючий у 1 інстанції: Капустинський М.В.
Провадження № 22-ц/778/104/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«07» лютого 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

ОСОБА_2,

секретар: Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 15 липня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення страхового відшкодування,

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду з вказаним позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк».

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 11.07.2013 року її син ОСОБА_4 та ПАТ «Страхова компанія «ІНГОСТРАХ» уклали договір страхування від нещасних випадків № ZPAONS-136В23Е.

11.08.2016 року ОСОБА_4 загинув. Згідно свідоцтва про прийняття спадщини від 20.10.2015 року вона є спадкоємцем після ОСОБА_4 Спадщина складається з страхового відшкодування в розмірі 24900,00 грн., яке 04.12.2013 року «Страхова компанія «ІНГОСТРАХ» перерахувала на картковий рахунок: 050927, який був відкритий у відділенні № 75 Запорізькій філії ПАТ КБ «ПриватБанк» та належав ОСОБА_4 для видачі спадкоємцям після прийняття спадщини, про що свідчить відповідь ПАТ «Страхова компанія «ІНГОСТРАХ» від 19.02.2016 р.№19-02/02-06.

Вона письмово зверталась до ПАТ КБ «ПриватБанк», проте отримала відмову повернути кошти з рахунку.

На підставі зазначеного просила стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на її користь страхове відшкодування за договором страхування від нещасних випадків № ZPAONS-136В23Е від 11.07.2013 р. та свідоцтвом про прийняття спадщини від 20.10.2015 р. в розмірі 24900,00 грн. та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 1500,00 грн.

Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 15 липня 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_3 страхове відшкодування за договором страхування від нещасних випадків № ZPAONS-136В23Е від 11.07.2013 р. та свідоцтвом про прийняття спадщини від 20.10.2015 р. в розмірі 24900,00 грн., а також витрати на правову допомогу у розмірі 1500,00 грн., а всього 26400,00 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ПАТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення суду про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно зі ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення.

Статтею 387 ЦК України визначено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до ч.2 ст.16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобовязання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

За приписами ст.20 Закону України «Про страхування» страховик при настанні страхового випадку зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування у строк, передбачений п. 9.5 договору страхування (протягом 12 календарних днів з дня прийняття рішення про виплату страхового відшкодування).

Згідно зі ст. 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката) (ч.1 ст.990 ЦК України).

За положеннями ст.ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням визнається перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, цивільні права та обов'язки спадкодавця, у тому числі право власності на річ, можуть переходити у спадщину.

Статтею 1073 ЦК України визначено, що, у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається з матеріалів справи позивач по справі - ОСОБА_3М є матірю ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, померлого 11 серпня 2013 р. (а.с.8,9).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого ОСОБА_3 державним нотаріусом Енергодарської державної нотаріальної контори Запорізької області ОСОБА_5 20.10.2015 р., спадкоємцем зазначеного у свідоцтві майна ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є його мати ОСОБА_3, а спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з 24 900,00 грн. страхового відшкодування за договором страхування від нещасних випадків № ZPAONS-136В23Е, що зберігається у Відділенні № 75 Запорізької філії ПАТ КБ «ПриватБанк» на картковому рахунку № 050927, що належить спадкодавцю відповідно до довідки № 25-07/02-03, виданої ПРАТ «СК «Інгосстрах» 25 липня 2014 р. (а.с.11).

Листом від 19.02.2016 р. №19-02/02-06 ПРАТ СК «ІНГОССТРАХ» повідомило представнику позивача про те, що за страховим випадком, що стався 11.08.2013 року із застрахованою особою за договором страхування від нещасних випадків від 11.07.2013 року №ZPA0NS-136B23E, а саме, смерть особи, було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в сумі 24 900,00 грн. та 04.12.2013 р. перераховано зазначену суму на картковий рахунок №050927 у Відділенні № 75 Запорізької філії ПАТ КБ «ПриватБанк», що належав ОСОБА_4 (а.с.14).

Судом першої інстанції встановлено, що за умовами п.3.6 договору страхування від нещасних випадків від 11.07.2013 р. № ZPAONS-136В23Е укладеного між ОСОБА_4 та ПРАТ СК «ІНГОССТРАХ», страхова виплата проводиться Страховиком Застрахованій особі або Вигодонабувачеві (спадкоємцям Застрахованої особи) протягом пяті банківських днів з моменту оформлення страхового акту (а.с.54).

Таким чином суд правильно встановив, що спадкоємцем померлого ОСОБА_4 (вигодонабувачем за договором страхування) є його мати - ОСОБА_3 - позивач у справі.

Проте, ухвалюючи рішення про стягнення з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_3 страхового відшкодування в розмірі 24 900 гривень, суд першої інстанції не звернув уваги на наступне.

З матеріалів справи вбачається та не спростовано сторонами, що кошти в сумі 5716,69 грн. із загального розміру страхового відшкодування - 24 900,00 грн. перераховані відповідачем на картковий рахунок спадкоємця ОСОБА_3 №972125 (а.с.16,100).

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають задоволенню частково в сумі: 19 183 грн. 31 коп. (24 900,00 грн. 5716 грн. 69 коп. = 19 183 грн. 31 коп.).

Твердження апеляційної скарги про те, що згідно з п.3 Договору особистого страхування № ZPOOA+28427628 від 27.06.2013 року вигодонабувачем за договором є ПАТ КБ «ПриватБанк», не заслуговує на увагу, оскільки страхове відшкодування у сумі 24 900,00 грн. виплачено ПРАТ СК «ІНГОССТРАХ» за страховим випадком, що стався із застрахованою особою ОСОБА_4, за умовами п.3.6 іншого договору, а саме: Договору страхування від нещасних випадків від 11.07.2013 р. № ZPAONS-136В23Е, про що свідчить лист ПРАТ СК «ІНГОССТРАХ» від 19.02.2016 р. №19-02/02-06 (а.с.14), платіжне доручення №D1204VRUW1 від 04.12.2013 року (а.с.15), Свідоцтво на право на спадщину за законом (а.с.11).

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Статтею 79 ЦПК України передбачено, що витрати на правову допомогу входять до витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Виходячи із змісту ст. ст. 56, 84 ЦПК України ці витрати мають бути пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які допущені до участі в розгляді справи в якості осіб, які надають правову допомогу, ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі.

У пункті 47 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» визначено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК України).

Склад та розмір витрат пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Згідно роз'яснень у п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 р. № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а її у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат с підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

З матеріалів справи вбачається, що 09 лютого 2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 укладено договір про надання правової допомоги (а.с.17).

Відомості про те, що останній був допущений до участі в розгляді справи ухвалою суду як особа, що надає правову допомогу, відсутні.

Із журналу судових засідань вбачається, що ОСОБА_6 брав участь у справі як представник позивача, а не особа, яка надає правову допомогу (а.с.103).

Крім того, матеріали справи не містять розрахунку витрат на правову допомогу.

За таких обставин у суду не було підстав стягувати з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_3 1500 грн. витрат на правову допомогу.

З огляду на викладене рішення суду підлягає скасуванню за п.2, 4 ст.309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_3 в сумі 19 183 грн. 31 коп.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 316,317 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 15 липня 2016 року у цій справі скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» м.Дніпропетровськ на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 (Радянська)АДРЕСА_1 - страхове відшкодування за договором страхування від нещасних випадків № ZPAONS-136В23Е від 11.07.2013 р. та свідоцтвом про прийняття спадщини від 20.10.2015 р. в розмірі 19 183 гривень 31 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: