Справа № 161/1266/17 Головуючий у 1 інстанції: Кирилюк В.Ф.
Провадження № 22-ц/773/1056/17 Категорія: 27 Доповідач: Стрільчук В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Стрільчука В.А.,

суддів - Здрилюк О.І., Бовчалюк З.А.,

секретар судового засідання - Галицька І.П.,

з участю представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» (далі - ПАТ «Укрексімбанк») до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду від 15 червня 2017 року,

встановила:

У січні 2017 року ПАТ «Укрексімбанк» звернулося до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 01 серпня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» (далі - ВАТ «Укрексімбанк»), правонаступником якого є ПАТ «Укрексімбанк», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 86706С13, за яким позичальнику було надано кредит у сумі 40 500 швейцарських франків з кінцевою датою погашення 14 липня 2027 року для придбання нерухомості, а саме - квартири по проспекту Відродження, 43/43 в місті Луцьку.

В той же день між ВАТ «Укрексімбанк» та ОСОБА_4, ОСОБА_2 було укладено договори поруки №№ 86706P5, 86706Р4, за яким вказані поручителі зобов'язалися нести солідарну відповідальність з позичальником перед банком за зобов'язаннями, які випливають з кредитного договору.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_2 своїх зобов'язань за кредитним договором станом на 16 січня 2017 року у нього виникла заборгованість в розмірі 26 368,86 швейцарських франків та 39 862,12 грн., з яких: прострочений основний борг - 23 976 швейцарських франків, що еквівалентно 659 254,36 грн., нараховані відсотки - 244,78 швейцарських франків, що еквівалентно 6 730,58 грн., прострочені відсотки - 2 148,08 швейцарських франків, що еквівалентно 59 064,53 грн., пеня за простроченим основним боргом - 911,50 швейцарських франків, що еквівалентно 25 062,99 грн., пеня за простроченими відсотками - 538,22 швейцарських франків, що еквівалентно 14 799,13 грн.

Враховуючи викладене, позивач просив стягнути солідарно з відповідачів на свою користь вказані кошти та понесені судові витрати.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 15 червня 2017 року позов задоволено.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_4 солідарно на користь ПАТ «Укрексімбанк» заборгованість за кредитним договором № 86706С13 від 01 серпня 2006 року станом на 16 січня 2017 року в розмірі 26368,86 швейцарських франків яка складається з: 23 976,00 швейцарських франків - прострочений основний борг, 244,78 швейцарських франків - нараховані відсотки, 2 148,08 швейцарських франків - прострочені відсотки, та 39 862,12 грн. пені.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_2 солідарно на користь ПАТ «Укрексімбанк» заборгованість за кредитним договором № 86706С13 від 01 серпня 2006 року станом на 16 січня 2017 року в розмірі 26368,86 швейцарських франків яка складається з: 23 976,00 швейцарських франків - прострочений основний борг, 244,78 швейцарських франків - нараховані відсотки, 2148,08 швейцарських франків - прострочені відсотки, та 39 862,12 грн. пені.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить скасувати це рішення та ухвалити нове рішення про відмову в позові, покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

В запереченні позивач ПАТ «Укрексімбанк» просить відхилити апеляційну скаргу і залишити рішення без змін, зазначаючи про безпідставність доводів скарги та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких мотивів.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Судом встановлено, що 01 серпня 2006 року між ВАТ «Укрексімбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрексімбанк», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 86706С13, за яким банк надав позичальнику кредит в сумі 40 500 швейцарських франків з кінцевою датою погашення 14 липня 2027 року для придбання нерухомості, а саме: квартири, що знаходиться в місті Луцьку по проспекту Відродження, 43/43 (а. с. 13-17).

Згідно з п. 2.2.1. кредитного договору позичальник щомісячно сплачуватиме банку проценти за користування кредитом у валюті кредиту у розмірі річної процентної ставки, яка визначається наступним чином: LIBOR (12m)+6,01 %, але неменше 7,99 річних.

Між банком та позичальником було укладено договори про внесення змін до кредитного договору № 86706С13-1 від 29 січня 2009 року, № 86706С13-2 від 30 березня 2009 року, № 86706С13-3 від 15 січня 2010 року, № 86706С13-4 від 17 лютого 2010 року, № 86706С13-5 від 03 серпня 2010 року, № 86706С13-6 від 01 лютого 2011 року, № 86706С13-7 від 06 травня 2011 року, № 86706С13-8 від 27 листопада 2012 року, якими в різні періоди дії договору неодноразово змінювався розмір річної процентної ставки в сторону зменшення порівняно з визначеними договором 7,99 % річних, а також вносилися зміни до інших умов кредитного договору, які не пов'язані із збільшенням розміру відповідальності позичальника (а. с. 20, 24, 28, 32, 33, 34, 41, 42).

Пунктом 2.4.1. кредитного договору передбачено, що погашення кредиту відбувається у валюті кредиту щомісяця рівними частинами починаючи з наступного місяця після одержання кредиту у сумах, визначених графіком надання та погашення кредиту.

Згідно з п. 2.5.1. кредитного договору позичальник сплачуватиме банку проценти за користування кредитом у розмірі, зазначеному в пункті 2.2.1. цього договору, у валюті кредиту. Проценти нараховуються на вибрану та непогашену частину кредиту, в тому числі на своєчасно непогашену частину кредиту, виходячи з фактичної кількості днів періоду нарахування процентів на основі банківського року у валюті кредиту і підлягають сплаті з 1 по 18 число кожного місяця на рахунок у філії ВАТ «Укрексімбанк».

У разі порушення строків погашення кредиту, вказаних у графіку погашення кредиту за договором, процентів та платежів за цим договором, позичальник сплачує банку за кожен день прострочення, включаючи день проплати, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення, що діяла у період, за який сплачується пеня (п. 2.4.2. кредитного договору).

Згідно з п. 2.6.2. кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснити дострокове погашення кредиту або його частини, процентів за користування кредитом, комісії, зборів та інших належних до сплати платежів за договором протягом 10 календарних днів з дня отримання письмової вимоги банку про таке дострокове погашення у випадку, якщо позичальник не виконав будь-яке зобов'язання за цим договором.

Порядок зарахування платежів позичальника у випадку недостатності внесеної суми для погашення кредиту визначений п. 2.7.2. кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 553, ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_2 зобов'язань за вищевказаним кредитним договором 01 серпня 2006 року між ВАТ «Укрексімбанк» та ОСОБА_4, ОСОБА_2М було укладено договори поруки № 86706P5 та № 86706Р4, за якими поручителі зобов'язалися перед ВАТ «Укрексімбанк» нести солідарну відповідальність з позичальником по зобов'язаннях, які випливають з кредитного договору (а. с. 43-44, 45-46).

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором у нього виникла заборгованість перед банком, яка на 16 січня 2017 року становила 26 368,86 швейцарських франків та 39 862,12 грн., з яких: прострочений основний борг - 23 976 швейцарських франків, що еквівалентно 659 254,36 грн., нараховані відсотки - 244,78 швейцарських франків, що еквівалентно 6 730,58 грн., прострочені відсотки - 2 148,08 швейцарських франків, що еквівалентно 59 064,53 грн., пеня за простроченим основним боргом - 911,50 швейцарських франків, що еквівалентно 25 062,99 грн., пеня за простроченими відсотками - 538,22 швейцарських франків, що еквівалентно 14 799,13 грн.

Вказана заборгованість підтверджується наданими позивачем розрахунками суми боргу, суми відсотків та пені (а. с. 9-12), а також випискою по рахунку позичальника ОСОБА_2 (а. с. 90).

Заперечень щодо правильності проведених банком арифметичних розрахунків при визначенні розміру заборгованості відповідачі суду не надали.

15 листопада 2016 року за № 086-16/2434, № 086-16-2435, № 086-16/2436 ПАТ «Укрексімбанк» надіслало відповідачам ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 рекомендованою кореспонденцією вимогу про погашення заборгованості не пізніше ніж у 60-денний термін з моменту отримання претензії (а. с. 47, 48, 49).

Тим самим банк у відповідності з вимогами законодавства та умовами кредитного договору змінив строк виконання позичальником основного зобов'язання за договором.

Однак відповідачі своїх договірних зобов'язань в добровільному порядку не виконали.

Виходячи з викладеного, давши правильну правову оцінку обставинам справи, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позов, стягнувши з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором, яка мала місце станом на 16 січня 2017 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що кредитні кошти йому були видані не у швейцарських франках, а у гривнях по курсу Національного банку України на день видачі, не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що умови укладених між банком та відповідачем кредитного договору і договорів про внесення змін до нього були погоджені сторонами у встановленому законом порядку і позичальник проти них не заперечував, тобто договір зі змінами до нього є результатом домовленості сторін і відповідає загальним засадам цивільного законодавства, встановленим ст. 3 ЦК України.

За умовами, визначеними п. 2.1. кредитного договору, банк надав позичальнику кредит в сумі 40 500 швейцарських франків, перерахувавши ці на поточний рахунок ОСОБА_2 згідно з п. 2.3.2. договору. Меморіальний валютний ордер № 2 від 01 серпня 2006 року підтверджує те, що ОСОБА_2 отримав надані йому кредитні кошти на поточний рахунок в сумі 40 500 швейцарських франків, що еквівалентно 166 178,99 грн. (а. с. 89).

Отримавши кошти на поточний рахунок, позичальник розпоряджався ними на власний розсуд і всі наступні операції щодо цих коштів банк здійснював лише за письмовою заявою позичальника.

Так, 01 серпня 2006 року позичальник ОСОБА_2 звернувся до ВАТ «Укрексімбанк» із заявою про купівлю іноземної валюти за іншу іноземну валюту (обмін іноземної валюти), якою доручив банку обміняти надані йому в кредит 40500 швейцарських франків на долари США (а. с. 98), що і було зроблено (а. с. 99-102). В той же день позичальнику була видана готівка в сумі 32 661,29 доларів США (а. с. 103).

Вказані дії сторін кредитного договору ніяким чином не суперечать пункту 10 глави 3 розділу ІІІ Інструкції про касові операції в банках України, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 14 серпня 2003 року № 337, що діяла на час укладення кредитного договору, згідно з яким операції з виплати готівки іноземної валюти з поточних, вкладних (депозитних) рахунків або фізичним особам за переказами без відкриття поточних рахунків здійснюються через касу банку за наявності цієї валюти в повній сумі.

З огляду на викладене відсутність у касі банку швейцарських франків не має правового значення для правильного вирішення даного спору і не впливає на обов'язок позичальника погасити отриманий ним у банку кредит згідно з умовами укладеного сторонами договору.

Безпідставними є і посилання відповідача на те, що з наданих позивачем розрахунків не можливо встановити, коли був виданий кредит, на яку суму і яким чином ці кошти видавалися.

У кредитному договорі № 86706С13 від 01 серпня 2006 року, а також у договорах про внесення змін до нього передбачені всі істотні умови такого виду договорів відповідно до вимог законодавства. У кредитному договорі вказана сума кредиту, дата видачі кредиту, річна відсоткова ставка, умови повернення кредиту, нарахування та сплати відсотків, право дострокового виконання зобов'язань за договором та його умови.

Виконання банком зазначених умов підтверджено відповідачем, який особисто підписав кредитний договір, чим засвідчив свою згоду з його умовами, в тому числі щодо валюти кредитування та процентної ставки. На момент укладення договору ОСОБА_2 не навів жодних зауважень щодо змісту цього правочину, не звертався до банку з пропозиціями щодо викладення у певній редакції чи зміни умов договору.

Більше того, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_2 пояснив, що укладення ним кредитного договору з банком в іноземній валюті - швейцарських франках - було обумовлено тим, що відсоткова ставка за користування кредитними коштами в цій валюті була нижчою порівняно з іншими валютами. З цього випливає, що умови укладеного між сторонами договору у повній мірі відповідали інтересам позичальника і він з ними повністю погоджувався.

Розмір заборгованості позичальника за кредитним договором підтверджений наведеними вище наданими банком розрахунками (а. с. 9-12), а також - випискою по рахунку ОСОБА_2 (а. с. 90), в якій відображено всі операції по цьому рахунку із зазначенням дати та розміру кожного платежу на погашення заборгованості.

Крім того, банком надані суду графіки погашення кредиту за договором (а. с. 18-19, 38-40) і таблиці визначення сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки (а. с. 20-31, 34-36), в яких детально розписано дати та суми платежів за розрахунковий період, розмір процентів, залишок заборгованості та інші необхідні для розрахунку відомості.

Відповідач не вказав, у чому конкретно полягає неправильність розрахунків, які його платежі банком не враховано, та не надав свого альтернативного розрахунку заборгованості. Будучи забезпеченим кваліфікованою правовою допомогою адвоката на всіх стадіях цивільного процесу, ОСОБА_2 та його представник мали можливість у разі незгоди з наданими банком розрахунками кредитної заборгованості заявити клопотання про призначення судом економічної експертизи, однак не зробили цього.

З пояснень обох сторін в судовому засіданні апеляційного суду встановлено, що відповідач ОСОБА_2 з часу укладення кредитного договору і до даного часу є працівником ПАТ «Укрексімбанк», а відтак міг з'ясувати у відповідних спеціалістів банку всі питання, пов'язані з нарахованою йому заборгованістю за кредитом.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Всупереч наведеним правовим нормам відповідач не довів належними і допустимими доказами свої заперечення щодо визначеного позивачем розміру заборгованості за кредитним договором і не спростував розрахунки банку.

Що стосується доводів апеляційної скарги про припинення поруки на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України, то відповідно до зазначеної правової норми порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Як зазначалося вище, пунктом 2.2.1. кредитного договору мінімальна процентна ставка за користування кредитними коштами була встановлена в розмірі 7,99 % річних. Усі договори, якими вносилися зміни до кредитного договору в частині розміру процентної ставки в різні періоди дії договору, стосувалися її зменшення порівняно із вказаною ставкою, тобто обсяг відповідальності позичальника, а відтак - і поручителів, зменшувався, а не збільшувався.

Так, договором про внесення змін від 30 березня 2009 року № 86706С13-2 було доповнено п. 2.2.1. кредитного договору, а саме - з 01 березня 2009 року по 01 січня 2010 року позичальник щомісячно сплачуватиме банку проценти за користування кредитом у валюті кредиту в розмірі річної процентної ставки 5,25 % річних (а. с. 24).

Договором про внесення змін від 01 лютого 2011 року № 86706С13-6 було доповнено п. 2.2.1. кредитного договору останнім абзацом такого змісту: «з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2011 року позичальник щомісячно сплачуватиме банку проценти за користування кредитом у валюті кредиту в розмірі річної процентної ставки 6,0 % річних» (а. с. 34).

Дані зміни до кредитного договору не збільшують обсяг відповідальності поручителів, яку вони взяли на себе при укладенні договорів поруки, а тому відсутні підстави для припинення поруки.

Таким чином, доводи апеляційної скарги повністю спростовуються вищенаведеними обставинами страви та не містять встановлених законом підстав для скасування оскаржуваного рішення, постановленого з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 відхилити, а рішення Луцького міськрайонного суду від 15 червня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді