Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/6287/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2017 року Придніпровський районний суд міста Черкаси у складі:

головуючого судді Шиповича В.В.

секретаря Євтушенко М.В.

за участі відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ «ПриватБанк» (далі ОСОБА_2) у липні 2017 року звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказавши, що 25.11.2010 року між Банком та відповідачем було укладено договір про надання банківських послуг на підставі якого ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 2000 гривень на платіжну картку, зі сплатою 27,60 % річних. Однак відповідач свої зобовязання за договором не виконує, своєчасно суми щомісячної виплати по кредиту та процентах не вносить, внаслідок чого станом на 11.06.2017 року існує заборгованість за кредитним договором у сумі 12744,94 гривень, з яких заборгованість за кредитом 1990,84 гривень, заборгованість за процентами за користування кредитом 7771,01 гривень, заборгованість за пенею 1900 гривень, штрафи у сумі 500 гривень та 583,09 гривень, яку позивач просив стягнути на свою користь із ОСОБА_1

У судове засідання представник позивача надав письмову заяву у якій підтримав у повному обсязі позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Не заперечував, що 25.11.2010 року одержав в ПриватБанку платіжну картку, періодично користувався кредитними коштами і до 2014 року не мав заборгованості перед ПАТ КБ «Приватбанк», платежі вносив вчасно. Вважав, що Банком йому неправомірно нараховані проценти та пеня за договором, не враховано положення Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки у 2014 році він був мобілізований до Збройних Сил України та брав безпосередню участь в антитерористичній операції. На даний час на його утриманні перебуває дружина та малолітня дитина. Погодився сплатити банку заборгованість по тілу кредиту та частково нараховані проценти. Наголошував на тому, що сума боргу предявлена банком до стягнення є для нього надмірною, просив суд зменшити розмір стягнення та прийняти справедливе рішення. Зазначав, що неодноразово звертався до Банку та просив зменшити розмір заборгованості врахувавши його участь в АТО, однак ОСОБА_2 його прохання не задовольнив.

Суд оголосивши заяву представника позивача, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши надані сторонами докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

25.11.2010 року на підставі Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк» надав відповідачу ОСОБА_1 платіжну картку з встановленим кредитним лімітом у розмірі 2000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

ОСОБА_1 підтвердив факт підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 25.11.2010 року. (а.с. 4)

Своїм підписом у анкеті-заяві про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг, відповідач погодилася з тим, що Памятка клієнта, Умови та правила надання банківських послуг, тарифи банку та анкета-заява складають договір про надання банківських послуг.

Відповідно до положень ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні та необхідні для договорів даного виду, а також ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Істотні умови договору про надання банківських послуг передбачені Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку, а отже, підписавши анкету - заяву, відповідач підтвердив укладення кредитного договору з належній (письмовій) формі та досягнення згоди з усіх істотних його умов.

Оскільки зміст укладеного між сторонами договору від 25.11.2010 року (Памятка клієнта, Умови та правила надання банківських послуг, тарифи банку та анкета-заява) зафіксовано у вищезазначених документах, то з огляду на приписи статей: 207, 634, 639, 642 ЦК України, суд приходить до висновку, що письмова форма укладеного між сторонами спору правочину дотримана.

Умовами укладеного між сторонами договору передбачено наступне:

-за користування кредитом позичальник сплачує кредитодавцю відсотки в розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості по кредиту, з 26.02.2015 року 42,00 % (п. 2.1.1.12.6 Умов та Правил надання банківських послуг);

-погашення заборгованості за кредитним договором здійснюється позичальником щомісяця до 25 числа місяця, наступного за звітним, в розмірі не менш 7% від заборгованості, але не менш 50грн, та не більше залишку заборгованості;

-при порушенні позичальником строків платежів за будь-яким з грошових зобовязань позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500,00 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих та прострочених процентів.

-при порушенні позичальником строків погашення заборгованості сплачується пеня, що складається з пені в розмірі відношення базової відсоткової ставки за договором до 30 (нараховується за кожен день прострочення) та пені в розмірі 1 % від суми загальної заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць, що нараховується 1 раз в місяць при наявності просрочки по кредиту або процентам 5 і більше днів при виникненні заборгованості на суму від 50 грн. і більше;

Платіж включає плату за користування кредитом, передбачену Тарифом і частину заборгованості по кредиту (п. 2.1.1.12.4 Умов та Правил надання банківських послуг).

Згідно наданого банком розрахунку заборгованості (а.с. 3), який охоплює період з 15.10.2013 року по 11.06.2017 року, починаючи з лютого 2014 року у відповідача почала виникати безперервна прострочена заборгованість за кредитом, і у звязку з цим банком позичальнику нараховано заборгованість станом на 11.06.017 року в сумі 12744,94 грн., яка складається з: 1990,84 грн. заборгованість за кредитом; 7771,01 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1900 грн. заборгованість за пенею, а також штрафи в сумі 500 грн. (фіксована частина) та 583,09 грн. (процентна складова).

Доказів належного виконання зобовязань по сплаті кредиту відповідачем не надано.

Відповідач підтвердив факт отримання ним кредитним коштів в сумі 1990,84 грн., однак з нарахуванням відсотків в розмірі 7771,01 грн., пені в розмірі 1900,00 грн. та штрафів не погоджувався.

Вважав, що банком не виконано п. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», згідно умов якого йому взагалі не повинні бути нараховані пеня та штраф, а розмір відсотків має бути визначений в меншому розмірі.

Враховуючи те, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, суд перевірив наданий позивачем розрахунок заборгованості, виходячи із зазначених банком вихідних даних.

Суд погоджується, що станом на 11.06.2017 року заборгованість ОСОБА_1 по Договору від 25.11.2010 року за тілом кредиту становить 1990,84 грн. (1797,46 грн. сальдо поточної заборгованості за кредитом + 193,38 грн. сальдо простроченої заборгованості за кредитом).

Щодо розміру процентів, пені та штрафів за користування кредитом суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша кредитна установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, який є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України), і вимог законодавства. Положеннями ч.1 ст.530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг - позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Згідно ч. 1ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Відповідно до ч. 1 ст.1049, ч. 1 ст.1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором.

В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання та повинен сплатити суму боргу в розмірі, передбаченому договором.

Так, з матеріалів справи вбачається те, що позичальник дійсно порушив умови договору в частині вчасного повернення кредиту, процентів за користування кредитними коштами.

В той же час суд враховує, що відповідно до Указу Президента України від 06.05.2014 року № 454 «Про часткову мобілізацію» ОСОБА_1 був призваний на військову службу під час мобілізації, на особливий період, приймав безпосередню участь в антитерористичній операції. Відповідно до Указу Президента України від 06.05.2015 року № 254/2015 «Про звільнення в запас військовослужбовців» ОСОБА_1 звільнений з військової служби в запас, що підтверджується копією довідки № 528 від 24.09.2014 року, копією військового квитка серії МО № 506701 та копією обліково-послужної картки до нього, копію ОСОБА_3 із Наказу № 186 від 03.07.2015 року (а.с.58-64)

Законом України від 20 травня 2014 року N 1275-VII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації" внесено зміни до ст. 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", яку доповнено пунктом 15 наступного змісту "військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов'язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов'язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються".

Отже, виходячи з наведених положень Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", Закону України "Про затвердження Указу Президента України "Про часткову мобілізацію" від 17.03.2014 року в період з 06.05.2014 року по 03.07.2015 року штрафні санкції, пеня та проценти за кредитом ОСОБА_1 не можуть бути нараховані.

Згідно розрахунку заборгованості ОСОБА_1 по Договору від 25.11.2010 року за період з лютого 2014 року по червень 2017 року сума нарахованих процентів за користування кредиту становить 7771,01 грн., пені з листопада 2015 року по червень 2017 року 1900 грн.

Також за порушення термінів платежів було нараховано штрафи в сумі 1083,06 грн. (500,00 грн. фіксована частина та 583,06 грн. процентна складова).

Разом з тим в період з березня 2014 року по жовтень 2015 року Банком не здійснювалося нарахування процентів за користування кредитом та пені, а пеня станом на червень 2014 року в сумі 50 грн. була списана Банком в односторонньому порядку.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Зокрема штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Таким чином загальний розмір неустойки (штраф, пеня), яку позивач вимагає стягнути, складає 2983,09 грн. (1900,00 грн. + 1083,09 грн.).

Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (ч.3 ст. 551 ЦК).

У відповідності з роз'ясненнями, що містяться в п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30 березня 2012 року положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу.

Істотними обставинами в розумінні ч.3 ст.551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобовязання (п.27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»).

Нарахований позивачем розмір неустойки в сумі 2983,09 грн. перевищує розмір основного боргу ОСОБА_1 (1990,84 грн.). Крім того фактично ОСОБА_1 почав допускати порушення умов договору із Банком після призову на військову службу під час мобілізації.

Суд вважає, що стягнення неустойки у розмірі заявленому позивачем, не буде відповідати передбаченим ч. 3 ст. 509 ЦК України таким засадам зобовязання, як розумність та справедливість, з урахування у тому числі й особи відповідача ОСОБА_1 і його статусу.

У звязку з наведеним на підставі ч.3 ст. 551 ЦК суд вважає за можливе зменшити розмір неустойки до 500 гривень.

Суд направив Банку копії наданих ОСОБА_1 документів про мобілізацію і участь в АТО запропонувавши врахувати вказані обставини при формулюванні позовних вимог, однак позивач продовжив наполягати на первісному позові.

За таких обставини, оцінивши докази надані сторонами суд приходить до висновку, що у звязку з порушенням відповідачем умов Договору про надання банківських послуг від 25.11.2010 року із ОСОБА_1 на користь Банку підлягає стягненню заборгованість, яка виникла станом на 11.06.2017 року у сумі 10261,85 гривень, з яких заборгованість за кредитом 1990,84 гривень, заборгованість за процентами за користування кредитом 7771,01 гривень, неустойка в сумі 500 гривень.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

На підставі ст. 549, ч.3 ст. 551, ст. 1048-1050, 1054-1055 ЦК України, керуючись ст. 10-11, 60-61, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «ПриватБанк» (ідентифікаційний код 14360570) заборгованість за Договором про надання банківських послуг від 25.11.2010 року, що виникла станом на 11.06.2017 року в сумі 10261 (десять тисяч двісті шістдесят одна) гривня 85 копійок, яка складається із заборгованості: за кредитом в сумі 1990 (одна тисяча девятсот девяносто) гривень 84 копійки, за процентами в сумі 7771 (сім тисяч сімсот сімдесят одна) гривень 01 копійка, неустойка (штраф, пеня) в сумі 500 (пятсот) гривень, а також судові витрати у виді судового збору в сумі 1600 (одна тисяча шістсот) гривень, а усього 11861 (одинадцять тисяч вісімсот шістдесят одна) гривня 85 копійок.

В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовити

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області через Придніпровський районний суд міста Черкаси шляхом подачі в десяти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: ОСОБА_3