№ 336/5324/17
провадження № 2/336/2624/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" листопада 2017 року м.Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Дмитрюк О.В.,

при секретарі Петрові С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом.

В обґрунтування позову зазначила, що на підставі наказу тресту громадського харчування Комунарського району від 21.08.1987 р. № 11 для надання допомоги в обслуговуванні гарячим харчуванням робітників, зайнятих на ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вона була направлена для виконання робіт в зону відчудження з 25.08.1987 р. по 25.09.1987 р.

Під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС позивач отримала високу дозу радіоактивного опромінення, що стало наслідком ушкодження її здоров»я, перебування тривалий час на лікарняному, проходження численних медичних оглядів та обстежень, відновлювальних процедур та, як наслідок, отримання численних хронічних захворювань, а саме: захворювання правої молочної залози, пухлина у внутрішньому квадраті правої молочної залози (рак молочної залози), дифузні зміни печінки та підшлункової залози, БДА плечових суглобів, хронічний холецистит, стеотоз печінки. Вказані хвороби пов»язані з роботами по ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС.

Перелічені хвороби у неї виникли у зв»язку з захворюванням, які отримані в результаті виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, у зв»язку з чим в 2010 р. їй було первинно та безстроково встановлено інвалідність ІІІ групи.

Вказані хвороби були приводом для неодноразових звернень до лікарні, де вона неодноразово перебувала на стаціонарному лікуванні.

Позивача постійно турбують головні болі, часто виникає запаморочення, підвищення артеріального тиску, тяжкість в правому підребер»ї, болі в серці не пов»язані з фізичним навантаженням, тахікардія, відчуття приливів, жару в тілі, болю в епігастрії, оніміння.

У зв»язку з захворюванням, отриманим внаслідок перебування в зоні Чорнобильської катастрофи та вчинення дій по виконанню професійних робіт в зоні Чорнобильської катастрофи, порушено її нормальний життєвий стан, вона позбавлена можливості реалізувати свої нормальні життєві функції, звички та бажання.

Посилаючись на ці обставини, з підстав визначених ст.ст. 23, 170, 1167 ЦК України, ст. 17 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», позивач просить суд стягнути з відповідача відшкодування моральної шкоди у розмірі 240 000 грн.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача заперечувала проти задоволення позову з підстав, викладених в письмових запереченнях (а.с.46-47).

Вивчивши обставини справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин, виходячи з наступного.

Ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_2 на підставі наказу тресту громадського харчування Комунарського району від 21.08.1987 р. № 11 для надання допомоги в обслуговуванні гарячим харчуванням робітників, зайнятих на ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, була направлена для виконання робіт в зону відчуження з 25.08.1987 р. по 25.09.1987 р. (а.с.11, 13).

Позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, у зв»язку з чим має право на пільги і компенсації, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (а.с.6, 14).

Згідно висновку Дніпропетровської регіональної міжвідомчої експертної комісії по встановленню причинного зв»язку хвороб, інвалідності та смерті з дією іонізуючого вимпромінення та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС від 16.02.2010 р., у ОСОБА_1 встановлений основний діагноз злоякісне новоутворення правої молочної залози ст. ІІ, гр.. ІІІ. Захворювання пов»язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с.17).

Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК серії АД № 133298 від 30.04.2010 р. (а.с.18), ОСОБА_1 встановлена третя група інвалідності, причина інвалідності захворювання, пов»язане з роботою по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 систематично проходить лікування в закладах охорони здоров»я (а.с.19-23).

Статтею 23 ЦК України установлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї та близьких родичів.

Зокрема, згідно з ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями), встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, пов'язаних з відшкодуванням такої шкоди.

У п. 3 зазначеної постанови вказано, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

З урахуванням приписів ст.1167 ЦК України, відшкодування моральної шкоди як спосіб захисту цивільних прав має низку особливостей, може бути здійснено незалежно від вини особи, що заподіяла її, у таких випадках:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) якщо шкоди завдано фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади АРК або органу місцевого самоврядування чи посадової або службової особи цих органів при здійсненні ними своїх повноважень, а також унаслідок прийняття вказаними органами нормативно-правового акта, що було визнано незаконним і скасовано.

Аналізуючи наведене суд встановив, що обставини, на які посилається позивач в обґрунтування позову, не знайшли свого підтвердження, доказів дій чи бездіяльності ПАТ "Українська залізниця", які спричинили заподіяння моральної шкоди позивачу, ОСОБА_1 не надано.

При постановленні рішення про відмову в задоволенні позову, судом також враховані положення ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яким визначені основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров»я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивного забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Ст.1 згаданого закону передбачає, що Закон спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв»язання пов»язаних з нею проблем медичного і соціального характеру.

Державна політика в галузі соціального захисту потерпілих від Чорнобильської катастрофи та створення умов проживання і праці на забруднених територіях базується на принципах: соціального захисту людей, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Розділом 8 Закону пенсії і компенсації особам, віднесеним до категорії 1,2,3,4, а саме ст..48 передбачено компенсації за шкоду заподіяну здоров»ю особам, які стали особами з інвалідністю внаслідок Чорнобильської катастрофи. До таких компенсацій відноситься одноразова компенсація та щорічна допомога на оздоровлення. Відповідно до норм згаданої статті, а саме ч.3 компенсація та допомога, передбачені цією статтею виплачуються в порядку та в розмірах, установлених КМУ. Постановою КМУ № 760 від 26.10.2016 р. затверджений порядок виплати одноразової компенсації за шкоду, заподіяну внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій, ядерних випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та щорічної допомоги на оздоровлення деяким категоріям громадян.

Зокрема переліченими нормативними актами визначені соціальні гарантії особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Такі гарантії реалізуються шляхом виплати грошової допомоги, спір щодо отримання якої між сторонами відсутній.

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, у разі залишення позову без задоволення, позивача звільненого від оплати судових витрат, судові витрати, компенсуються за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3, 10, 88, 212, 213-215, 218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення моральної шкоди - відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя протягом десяти днів після проголошення рішення суду апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.В.Дмитрюк