АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2017 року м.Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого - Панченка М.М.

cуддів - Волошиної В.М., Слюсар Т.А.

при секретарі - Крічфалуши С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 25 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 і просили ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, у розмірі ј частки всіх видів доходу відповідача щомісячно та до закінчення дитиною навчання.

Послалась на те, що від шлюбу з відповідачем має двох дітей: повнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та малолітню ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_5 навчається на третьому курсі в Державному ВНЗ «Київський електромеханічний коледж» та потребує матеріальної допомоги, а відповідач, маючи можливість таку допомогу надавати, ухиляється від виконання свого обов'язку утримувати дитину, яка продовжує навчання. Крім того, зазначала, що заробітна плата позивача не дозволяє їй задовольнити усі необхідні потреби двох дітей, які перебувають на її утриманні.

Заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 25 вересня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі позивач просить зазначене рішення суду скасувати та ухвалите нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Посилається на те, що судом першої інстанції належним чином не встановлено матеріальний стан відповідача, який, зі слів скаржника, перебуває в США та має достатні фінансові можливості для надання матеріальної допомоги сину ОСОБА_5.

Заслухавши доповідь по справі, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи та обговоривши апеляційну скаргу у межах заявлених доводів, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити.

Згідно із ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам в повній мірі судове рішення не відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 30.05.1998 року по 14.10.2008 року /а.с. 8-9/.

Згідно свідоцтва про народження, позивачка та відповідач від спільного проживання у шлюбі мають повнолітню дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с. 7/.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 26.07.2012 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 20.04.2012 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку /а.с. 45/.

Заборгованість зі сплати аліментів за період з 01.01.2015 - 31.08.2015 р.р. становить 106 328 грн. 56 коп. /а.с. 15/.

Відповідно до довідки з місця проживання сім'ї та реєстрації (форми №3) від 05.10.2016 №02/08/3-4041, син проживає зі своєю матір'ю /а.с. 12/.

На сьогоднішній день ОСОБА_3 навчається на 3 курсі денної форми навчання у ДВНЗ «Київський електромеханічний коледж» /а. с. 10-11/.

Судом також встановлено, що відповідно до довідки про доходи від 10.10.2016 року №94, позивачка працює в Київській дитячій Академії мистецтв, а загальна сума доходу останньої за період з квітня 2016 року по вересень 2016 року складає 26 840 грн. /а.с. 25/.

Відповідач, в свою чергу, з 30.06.2016 офіційно не працевлаштований, що слідує з копії трудової книжки останнього /а.с. 41/. Крім того, з 14.11.2008 року ОСОБА_2 перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 /а.с. 42/, яка з дитинства є інвалідом І групи /а.с 44/. Від указаного шлюбу відповідач має малолітню доньку - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 /а.с. 43/.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з недоведеності позивачами того факту, що ОСОБА_3 дійсно потребує матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням, а відповідач може таку допомогу надавати.

Проте, колегія суддів з таким висновком погодитися не може, виходячи з наступного.

За змістом ст. 141 СК України, батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно зі ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Умовою стягнення аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, є недостатність забезпечення коштами як для навчання, так і для інших необхідних потреб (маються на увазі побутові потреби - харчування, одяг, користування транспортом, придбання навчальної літератури, посібників).

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що, враховуючи ту обставину, що ОСОБА_3 навчається на денній формі навчання, факт потреби останнього у матеріальній допомозі є безумовним. Так, необхідність отримання належної освіти позбавляє ОСОБА_3 можливості працевлаштуватися та заробляти кошти на власне утримання. Крім того, указана особа, яка ще не закінчила відповідного навчального закладу, не має потрібного обсягу професійних знань та навичок, які необхідні для такого працевлаштування.

За змістом ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і(або) у частці від доходу платника аліментів, з урахуванням обставин, передбачених ст. 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

В ході судового розгляду об'єктивно встановлено, що матеріальний стан позивачки не дозволяє їй у повній мірі задовольнити усі необхідні потреби двох дітей, що перебувають на її утриманні, зокрема, повнолітнього ОСОБА_3.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_2 до 30.06.2016 року був офіційно працевлаштований, та в період з 01.01.2016 року по 30.06.2016 року отримав сукупний дохід в сумі 330 462 грн. 80 коп., що свідчить з відповіді органів ДФС /а.с. 84-85/.

Той факт, що з 30.06.2016 року відповідач офіційно не працевлаштований не може однозначно свідчити про відсутність у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу повнолітньому синові, який продовжує навчання.

Зокрема, в судовому засіданні встановлено та не заперечувався представником відповідача той факт, що ОСОБА_2 протягом останніх років перебуває у США. При цьому колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що незважаючи на відсутність документів про обсяг доходів ОСОБА_2, тривале перебування відповідача за кордоном свідчить про достатнє матеріальне забезпечення відповідача та наявність певного доходу.

Представником відповідача не надано суду належних та достатніх доказів на підтвердження того факту, що ОСОБА_2 перебуває за кордоном з метою лікування дружини.

Таким чином, колегія суддів вважає, що в ході судового розгляду об'єктивно встановлено, що ОСОБА_3 потребує матеріальної допомоги, у зв'язку з навчанням, а відповідач може таку допомогу надавати.

За змістом ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення або неправильне застосування судом норм матеріального або процесуального права.

Враховуючи все викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову, а з відповідача слід стягнути аліменти на утримання його сина до закінчення останнім навчання у розмірі 1/6 частини усіх видів доходу відповідача щомісячно.

Згідно ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, в порядку розподілу судових витрат з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1157 грн. 52 коп.

Керуючись ст.ст.307, 309 ЦПК України, на підставі ст. 199 СК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 25 вересня 2017 року та ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/6 частини усіх видів доходу щомісячно, починаючи з 07.10.2016 року і до припинення навчання ОСОБА_3, але не більше, ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 1157 грн. 52 коп.

Допустити до негайного виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення набирає чинності негайно, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді