АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 214/7217/16-ц Головуючий в 1 інстанції
Провадження 22-ц/774/1374/К/17 ОСОБА_1
Категорія № 20 (І ) Доповідач Бондар Я.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Бондар Я.М.,

суддів: Барильська А.П., Зубакова В.П.

секретар: Видрик А.А.,

за участі : позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_2, на заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 26 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Саксаганського відділу державної виконавчої служби м. Кривого Рогу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання договору удаваним, визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на автомобіль, виключення автомобіля з опису та звільнення його з-під арешту, третя особа ОСОБА_4,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, Саксаганського відділу державної виконавчої служби м. Кривого Рогу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання договору удаваним, визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на автомобіль, виключення автомобіля з опису та звільнення його з-під арешту, третя особа ОСОБА_4

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що він придбав у ОСОБА_4 01 березня 2012 року в присутності ОСОБА_2 автомобіль НОМЕР_1, 2005 року випуску, р/н НОМЕР_2, за 43000 грн. Договір укладений у формі письмової розписки. Крім того, ОСОБА_2 , як власник автомобіля видав на його імя генеральну довіреність. З того часу позивач використовує автомобіль за власними потребами. Проте, нещодавно на автомобіль накладено арешт. Посилаючись, що він є власником транспортного засобу, придбаного за відплатним договором, просив суд: визнати договір доручення , укладений 01 березня 2012 року між ОСОБА_3 та позивачем у вигляді довіреності удаваним правочином купівлі-продажу; визнати договір купівлі-продажу лійсним;визнати за ОСОБА_2 право власності на автомобіль НОМЕР_1, 2005 року випуску, р/н НОМЕР_2; виключити його з акту опису та звільнити з-під арешту.

Заочним рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 26 квітня 2017 року ОСОБА_2 відмовлено в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду першої інтонації та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Зокрема вважає, що судом не взято до уваги, що сторони дійшли згоди про продаж автомобіля, шляхом укладання довіреності. Договір не уклали через не узаконене газове обладнання. Відповідач не заперечував отримання від мене за придбаний авто грошових коштів. Належними та допустимими доказами доведено укладання на підставі довіреності прихованого договору купівлі- продажу.

Згідно вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, з наступних підстав.

При розгляді даної справи суд правильно встановив факти, відповідні їм правовідносини, постановив рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права, ґрунтується на зібраних по справі доказах, оцінивши які в сукупності, суд першої інстанції прийшов до аргументованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Як видно з матеріалів справи, автомобіль НОМЕР_1, 2005 року випуску, р/н НОМЕР_2, належить на праві власності ОСОБА_3 (а.с.12).

Згідно довіреності від 01.03.2012 року, відповідач ОСОБА_3 уповноважив позивача ОСОБА_2 продати належний йому автомобіль за ціну та на умовах за його розсудом (а.с.10).

Згідно розписки від 01.03.2012 року, третя особа ОСОБА_4 продав позивачу спірний автомобіль, який належить відповідачу ОСОБА_3, за 43000 грн. (а.с.11).

Відмовляючи ОСОБА_2в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, дійшов висновку, що відсутні правові підстави для визнання договору купівлі- продажу дійсним та визнання за позивачем права власності на транспортний засіб, який йому було передано на підставі довіреності виданої відповідачем.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду, з огляду на наступне.

За нормами ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. 210 ЦК України, правочин підлягає державній реєстрації у випадках встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Згідно ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Відповідно до ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Як передбачено ст. 244 ЦК України, представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Належною формою договору купівлі-продажу автомобіля є письмова, що відповідає положенням п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України, та постанови Кабінету Міністрів України від 07вересня 1998 року «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів».

Як передбачено, ст. 34 Закону України від 30 червня 1993 року №3353-XII "Про дорожній рух", призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування автомобілі, автобуси, самохідні машини, сконструйовані на шасі автомобілів, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, причепи, напівпричепи та мотоколяски підлягають державній реєстрації та обліку. Згідно зі ст. 37 вказаного Закону, державна реєстрація транспортних засобів здійснюється у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно вимог статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона /продавець/ передає або зобовязується передати майно /товар/ у власність другій стороні /покупцеві/, а покупець приймає або зобовязується прийняти майно /товар/ і сплатити на нього певну грошову суму.

В контексті вимог закону договору купівлі-продажу транспортного засобу між сторонами укладено не було, не відбулося нотаріальне оформлення даного договору, зняття з обліку транспортного засобу та отримання ОСОБА_2 в передбаченому законом порядку свідоцтва про його реєстрацію.

Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

За змістом приписів вказаної норми правила ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК України повязується з державною реєстрацією, тому вони є неукладеними і не створюють прав та обовязків для сторін.

У звязку з цим, не будучи укладеним в передбаченому законом порядку, такий договір не може бути визнаний судом дійсним на підставі ст. 220 ЦК України.

Висновок суду першої інстанції про відсутність передбачених законом підстав для визнання договору купівлі-продажу автомобіля дійсним узгоджується із правовим висновком щодо застосування норм ч. 3 ст. 640, ч. 2 ст. 220 ЦК України, який міститься в постанові ВСУ від 30 січня 2013 у справі № 6-162цс12, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Доводи апеляційної скарги позивча ОСОБА_2 не дають підстав для висновку про неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в межах заявлених вимог та на підставі тих доказів, що надані були сторонами під час розгляду справи по суті, у достатньо повному обсязі з'ясував права і обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -відхилити.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 26 квітня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: