Єдиний унікальний номер 242/2767/16-ц Номер провадження 22-ц/775/248/2017
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2017 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Курило В.П.

суддів Жданової В.С., Канурної О.Д.,

за участю секретаря Марченко Я.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Бахмуті Донецької області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Приватний нотаріус Резніченко Олени Анатолоіївни, про визнання правочину недійсним,-

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Селидівського міського суду від 12 грудня 2016 року,-

В С Т А Н О В И В:

9 червня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Селидівського міського суду з цивільним позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Приватний нотаріус Резніченко Олени Анатолоіївни, про визнання правочину недійсним, а саме договору купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1.

5 липня 2016 року від представника позивача Опольського А.Е. надійшла заява про забезпечення позову, в якій просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_1, оскільки дане нерухоме майно є предметом спору та належить відповідачу по справі ОСОБА_3, відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Ухвалою Селидівського міського суду від 12 грудня 2016 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Приватний нотаріус Резніченко Олени Анатолоіївни, про визнання правочину недійсним - задоволено. Накладений арешт на будинок АДРЕСА_2, який належить ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставить питання про скасування ухвали суду, вважає її незаконною, та ухваленою з порушенням норм процесуального права. Вказує, що, метою забезпечення позову є гарантування виконання рішення суду, в разі задоволення позовних вимог. На момент розгляду заяви у суду першої інстанції були відсутні будь-які докази існування загрози невиконання чи утруднення виконання можливого позитивного рішення суду, в разі незастосування заходів забезпечення, шляхом накладення арешту на будинок. Судом не зазначено мотивів, із яких суд дійшов до висновку про обґрунтованість задоволення заяви про забезпечення позову. Суд декларативно зазначив, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

В засідання апеляційного суду сторони не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Від позивача ОСОБА_1, в інтересах якого діє адвокат Опольський А.Е. надійшло клопотання розглядати справу у їх відсутність. Проти задоволення апеляційної скарги заперечують.

Відповідно до статті 305 ЦПК України апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей про вручення їй судової повістки, або за її клопотанням, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Тому апеляційний суд розглядає справу у відсутність сторін.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи і, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала суду - скасуванню з передачею питання на новий розгляд, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

В п. 1 ч. 1ст. 152 ЦПК України зазначено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності з роз'ясненнями, які містяться в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року N 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства, при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Задовольняючи заяву, суд виходив із того, що з урахуванням конкретних обставин справи для забезпечення виконання рішення суду до вирішення спору сторін необхідно застосувати заходи забезпечення позову.

Такий висновок суду є передчасним.

Звертаючись в суд з позовом про визнання правочину недійсним, позивач посилався на те, що 25 березня 2016 року ОСОБА_3 придбала у ОСОБА_2 будинок АДРЕСА_1. Вказаний договір укладений з метою навмисного ухилення ОСОБА_2 від виконання прийнятого судом рішення про стягнення грошових коштів на його користь, та є таким, що не спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені договором.

Проте, в матеріалах справи відсутні докази того, що між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_3 існує спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. А належний ОСОБА_3 житловий будинок АДРЕСА_1 може бути предметом спору.

В обґрунтування своїх доводів про необхідність накладання арешту на майно ОСОБА_3 та існування між ним та відповідачем ОСОБА_3 спору позивач посилається на відомості з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за яким 25 березня 2016 року на підставі договору купівлі-продажу від 25 березня 2016 року вказаний жилий будинок був зареєстрований на нею на праві власності. (а.с.10).

Проте, з цих відомостей не видно, хто є продавцем за договором купівлі-продажу жилого будинку і чи дійсно 25 березня 2016 року вказана угода вчинена між ОСОБА_2 і ОСОБА_3

Крім того, викликає сумніви інформація, що міститься на аркуші справи 10 «Відомості з державного реєстру речових прав на нерухоме майно».

Вказана інформація не оформлена належним чином , не містить посилань на джерело її отримання, не посвідчена державним реєстратором чи іншою повноважною особою.

За таких умов висновок суду про необхідність забезпечити позов ОСОБА_1 шляхом накладання арешту на майно ОСОБА_3 є передчасним.

Відповідно до пункту 2 статті 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд: змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Враховуючи, що питання про забезпечення позову вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права, ухвала суду підлягає скасуванню.

Керуючись ст. 303-315 ЦПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Ухвалу Селидівського міського суду від 12 грудня 2016 року скасувати. У задоволені заяви ОСОБА_1, в інтересах якого дії представник Опольський Анатолій Едуардович, про забезпечення позову - відмовити .

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з часу її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді: