Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний номер 336/2808/17 Головуючий у 1-й інстанції Дацюк О.І.
Номер провадження 22-ц/778/3304/17 Суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Подліянової Г.С.,

суддів: Дашковської А.В.,

ОСОБА_2,

секретаря Фесенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на ухвалу судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 червня 2017 року у справі за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на рішення державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, зацікавлені особи: Правобережна товарна біржа в особі ОСОБА_3, ОСОБА_4, щодо проведеної оцінки майна, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі ТОВ «Кредитні ініціативи») звернулося до суду зі скаргою на рішення державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, зацікавлені особи: Правобережна товарна біржа в особі ОСОБА_3, ОСОБА_4, щодо проведеної оцінки майна.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02 червня 2017 року скаргу ТОВ «Кредитні ініціативи» залишено без руху з підстав з підстав, невідповідності її вимогам ст.ст. 119, 120 ЦПК України.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 червня 2017 року скаргу ТОВ «Кредитні ініціативи» повернуто скаржнику.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою судді, ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося до суду із апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на незаконність ухвали судді у звязку невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу судді першої інстанції та справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Особи, які беруть участь у справі, повідомлені про час і місце розгляду справи у відповідності до вимог ст. ст. 74, 76 ЦПК України, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення ( судової повістки), до апеляційного суду не зявилися, про причини неявки суд не повідомили.

З огляду на вищевикладене та у відповідності до ст. ст. 303-1, 305 ЦПК України, судова колегія ухвалила розглядати справу за відсутності учасників апеляційного розгляду, які не прибули в судове засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали судді та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий судовий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Постановляючи ухвалу про визнання скарги неподаною та повернення її заявнику, суд першої інстанції виходив із того, що заявником не виконано вимог ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02 червня 2017 року про залишення скарги без руху.

Судова колегія вважає, що ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам закону у звязку з чим підлягає скасуванню.

За змістом ст.ст. 383, 384 ЦПК України учасники виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Про надання скарги суд повідомляє відповідний відділ державної виконавчої служби не пізніше наступного дня після прийняття її судом.

Згідно роз'яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 13 постанови № 6 від 7 лютого 2014 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та містити відомості, зазначені в п.3-5 ч. 7 ст. 82 Закону "Про виконавче провадження", зокрема зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги. Якщо скарга за формою і змістом не відповідає таким вимогам, то застосовуються положення ст. 121 ЦПК України.

Вимоги щодо форми і змісту позовної заяви, визначені ст. 119 ЦПК України. Згідно з ч. 2 зазначеної статті позовна заява повинна містити: найменування суду, до якого подається заява; ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі; зміст позовних вимог; ціну позову щодо вимог майнового характеру; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; перелік документів, що додаються до заяви.

Згідно п. 3-5 ч. 7 ст. 82 Закону України "Про виконавче провадження" скарга у виконавчому провадженні має містити реквізити виконавчого документа (вид документа, найменування органу, що його видав, день видачі та номер документа, його резолютивна частина); зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та норму закону, яку порушено; викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 ЦПК України, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Матеріалами справи встановлено, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02 червня 2017 року скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» залишена без руху, оскільки не вказано підстав з яких заявник звернувся до суду з цією скаргою; не міститься виклад обставин, яким заявник обґрунтовує свої вимоги; скаржником не зазначено, які рішення, дії чи бездіяльність саме державного виконавця або органу державної виконавчої служби ним оскаржують ся; скарга предявлена без додержання вимог ст.ст. 119, 120 ЦПК України та надано строк для усунення цих недоліків.

19.06.2017 року заявник надав суду заяву з викладеними обставинами та додатками.

Обґрунтовуючи скаргу, заявник зазначив, що на підставі виконавчого листа, виданого Шевченківським районним судом м. Запоріжжя у Відділі примусового виконання рішення Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області відкрите виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_4 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» 3000000 грн. заборгованості за кредитом, 634510,42 грн. заборгованості за відсотками, 6789821,91 грн., пені за кредитом, 55399,48 грн., пені за відсотками, а також судових витрат.

В межах вказаного виконавчого провадження державним виконавцем арештовано майно боржника, зокрема нежитлове приміщення магазину за адресою: м. Запоріжжя, вул. Чарівна, 52. відповідно до висновку до звіту від 21.04.2017 року субєктом оціночної діяльності Правобережною товарною біржею проведено оцінку даного нежитлового приміщення та визначено вартість його у 14981801 грн.

Посилаючись, що висновок щодо визначення вартості майна є необєктивним та недостовірним, скаржник просив визнати таким, що не підлягає використанню у виконавчому провадженні № 52904818 при визначенні початкової ціни під час проведення електронних торгів з реалізації майна звіт про незалежну оцінку майна № 2104/01 від 21.04.2017 року, складений субєктом оціночної діяльності Правобережною товарною біржею, а саме нежитлового приміщенні магазину ХІ літ. А-14 загальною площею 694,7 кв.м., розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Чарівна, 52.

В ухвалі судді першої інстанції про залишення скарги ТОВ «Кредитні ініціативи» без руху, зазначено, що скаржником в скарзі зазначено в якості субєкта оціночної діяльності Правобережна товарна біржа, що суперечить вимогам ст. 383 ЦПК України, оскільки субєкт оціночної діяльності не є органом державної виконавчої служби. При цьому суддею першої інстанції не враховані вимоги постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 6 від 07.02.2014 року та ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про виконавче провадження».

У п. 24 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 6 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" судам роз'яснено, що такі вимоги сторони виконавчого провадження розглядаються не у позовному провадженні, а як оскарження рішення державного виконавця про оцінку майна в процесуальному порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, оскільки є процесуальною дією державного виконавця незалежно від того, яка конкретно особа (сам державний виконавець, залучений ним суб'єкт оціночної діяльності чи особа, яка рецензувала звіт про оцінку майна) здійснювала відповідні дії, так як виконавчо-процесуальні відносини виникли між сторонами виконавчого провадження та державним виконавцем і між державним виконавцем та суб'єктом оціночної діяльності.

Частиною 1 ст. 7 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що учасниками виконавчого провадження є: державний виконавець, сторони, представники сторін, прокурор, експерти, спеціалісти, перекладачі, суб'єкти оціночної діяльності - суб'єкти господарювання.

У розясненнях які містяться у пунктах 1, 2 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 3 "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" (далі Пленум) зазначено, що Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (статті 55, 124), а статтею 18 Закону України від 7 липня 2010 року № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" (далі - Закон № 2453-VI) визначено, що суди загальної юрисдикції спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Суди мають враховувати, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950, далі - Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обовязків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону № 2453-VI).

Розгляд судами скарг у порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, є однією з форм судового контролю за виконанням судових рішень, виконання яких є складовою частиною цивільного процесу, оскільки провадження у справі завершується виконанням ухвалених у такій справі судових рішень.

Викладене свідчить, що скарга була подана відповідно до вимог закону.

Таким чином, повернення скарги заявнику є безпідставним, а тому ухвала суду підлягає скасуванню з передачею матеріалів справи до суду першої інстанції для вирішення питання щодо відкриття провадження у справі, відповідно до вимог ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 307,312, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» задовольнити.

Ухвалу судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 червня 2017 року у цій справі скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції для вирішення питання щодо відкриття провадження у справі

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: