н/п 2/490/2262/2017 Справа № 467/886/15-ц
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
17 листопада 2017 року Центральний районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого - судді Черенкової Н.П.,
при секретарі Шевельовій Я.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
Представник позивача просив про розгляд справи у його відсутності, вимоги позову підтримав.
Відповідачі у судове засідання не зявилися, про час та дату судового засідання повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. При цьому, відповідач ОСОБА_2 у зустрічній позовній заяві про визнання недійсним кредитного договору вказала, що Банком не надано інформацію про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, за такого сторонами не досягнуто згоди щодо істотних умов договору.
Судом ухвалено про розгляд справи у відсутності представника позивача, заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
Обставини справи, встановлені судом.
26.07.2007 року між Публічним акціонерним товариством ОСОБА_3 «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №NKIPGL04040027.
Банк свої обов'язки виконав, що підтверджується виписками по особовим рахункам.
Позичальник у свою чергу зобов'язався з 21 по 28 число кожного місяця здійснювати погашення заборгованості шляхом надання банку коштів (щомісячний платіж) у сумі 531,84 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії, а також повернути кредит в порядку та строки, які вказані в пункті 7.1 договору.
В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 15.08.2014 року укладено договір поруки, згідно умов якого розмір відповідальності поручителя перед кредитором обмежується сумою у розмірі 1000,00 грн.
Згідно ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Одностороння відмова від зобов"язання або одностороння зміна його умов не допускається.
На підставі ст.1054 ЦК України позичальник за кредитним договором зобов"язаний повернути кредит та сплатити відсотки в розмірі та на умовах встановлених договором.
Посилання відповідача ОСОБА_2 на недійсність кредитного договору не заслуговують на увагу з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Згідно ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Частиною 1 ст. 627 ЦПК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
26.07.2007 року ОСОБА_2 самостійно, з власної волі та ініціативи звернувся до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 банк «ПриватБанк» з анкетою заявою, підписанням якої підтвердлила факт того, що банком їй було надано в письмовій формі інформацію про умови кредитування в ПриватБанку, а саме: мету, дя якої кредит може бути витрачений, форми його забезпечення, наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними в т.ч. між зобовязаннями позичальника, тип відсотової ставки, суму на яку кредит може бути виданий, орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору (перелік усіх витрат, повязаних з одержанням кредит, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення, тощо). Строк, на який кредит може бути одержаний, варіанти повернення, кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги. Можливість дострокового повернення кредиту та його умови, необхідність здійснення оцінки майна, переваги та недоліки пропонованих схем кредитування, що свідчить про дотримання положень Закону України «Про захист прав споживачів» та постанови Правління НБУ № 168 від 10 травня 2007 року «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».
Згідно з частиною 1 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.
Відповідно до частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 13, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу.
У статтях 18 і 19 Закону України «Про захист прав споживачів» (далі Закон №1023-ХІІ) передбачено підстави для визнання договору недійсним: укладення договору на умовах, що обмежують права споживача та вчинення правочину з використанням нечесної підприємницької практики.
Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами наведений у частині 3 статті 18 Закону №1023-ХІІ. Відповідно до частини 4 зазначеної статті цей перелік не є вичерпним.
Поняття «нечесна підприємницька практика» включає в себе будь-яку підприємницьку діяльність або бездіяльність, що суперечить правилам, торговим чи іншим чесним звичаям та впливає або може вплинути на економічну поведінку споживача щодо продукції.
Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 19, частини 2 статті 19 Закону нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною.
Підприємницька практика може бути такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткій, незрозумілій або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.
Згідно приписів статті 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.
Відповідно до частини 1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Правочин правомірна, тобто не заборонена законом, вольова дія суб'єкта цивільних правовідносин, що спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов'язків. Правомірність є конститутивною ознакою правочину як юридичного факту. Презумпція правомірності правочину закріплена у статті 204 ЦК України та може бути спростована насамперед нормою закону, яка містить відповідну заборону.
Судом встановлено, що відповідач з моменту отримання кредиту і до 25.07.2014 року здійснювала погашення кредиту та відсотків згідно з умовами кредитного договору.
Отже, судом достовірно встановлено, що волевиявлення ОСОБА_2 під час укладання кредитного договору було вільним, відповідало його інтересам, та було направлено на отримання кредиту для купівлі квартири.
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача суми комісії, то вказані вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.
Відповідно до п. 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).
Таким чином, оскільки комісія банком нараховувалася відповідачу за дії, які банк здійснює на власну користь, судом не вбачається підстав для задоволення вимог в частині стягнення заборгованості за комісією.
Окрім того, з відповідача ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» слід стягнути заборгованість у розмірі 1000,00 грн.
В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 3654,00 грн.
Керуючись ст. 526, 530, 536, 543, 611 ЦК України, ст. 10, 60, 212 - 215 ЦПК України, суд, -
Позов - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №NKIPGL04040027 від 26.07.2007 року у розмірі 1000,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір в сумі 3654,00 грн.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем до Центрального районного суду м. Миколаєва протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя Н.П. Черенкова