Ухвала

іменем україни

08 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.

суддів: Коротуна В.М., Мазур Л.М.,

Писаної Т.О., ПоповичО.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до приватного акціонерного товариства «Український інститут із проектування і розвитку інформаційно-комунікаційної інфраструктури «Діпрозв'язок» про зміну дати звільнення, зобов'язання внести зміни до трудової книжки, стягнення коштів за час затримки трудової книжки та вимушеного прогулу та про стягнення моральної шкоди, за касаційною скаргоюприватного акціонерного товариства «Український інститут із проектування і розвитку інформаційно-комунікаційної інфраструктури «Діпрозв'язок» на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 08 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 01 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду зпозовом до приватного акціонерного товариства «Український інститут із проектування і розвитку інформаційно-комунікаційної інфраструктури «Діпрозв'язок» (далі - ПрАТ «Діпрозв'язок») про зміну дати звільнення, зобов'язання внести зміни до трудової книжки, стягнення коштів за час затримки трудової книжки та вимушеного прогулу та про стягнення моральної шкоди.

На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 02 червня 2015 року в справі № 128/4727/14-ц ПрАТ «Діпрозв'язок» зобов'язано звільнити ОСОБА_3 з роботи на підставі ч. 3 ст. 8 КЗпП України з 20 травня 2013 року та стягнуто оплату відпускних, вихідну допомогу, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

Наказом ПрАТ «Діпрозв'язок» від 13 квітня 2016 року № 98/к ОСОБА_3 звільнено з займаної посади з 20 травня 2013 року згідно ч. 3 ст. 38 КЗпП України, наказано бухгалтерії здійснити всі виплати, присудженні судовим рішення від 02 червня 2015 року на підставі постанови відділу Державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві (далі - ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві) від 06 квітня 2016 року.

Посилаючись на те, що його звільнення на підставі наказу ПрАТ «Діпрозв'язок» від 13 квітня 2016 року № 98/к проведено з порушенням, оскільки трудова книжку, з вини відповідача, була отримана ним лише 17 травня 2016 року, а тому днем його звільнення повинен вважатись день отримання копії трудової книжки та з урахуванням зменшення та уточнення позовних вимог, позивач просив стягнути з ПрАТ «Діпрозв'язок» на його користь кошти за час затримки трудової книжки та вимушеного прогулу за період з 20 травня 2013 року по день повернення трудової книжки, а також ОСОБА_3 просив відшкодувати йому моральну шкоду в розмірі 5 000 грн.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 08 липня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 01 грудня 2016 року, позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Змінено дату звільнення ОСОБА_3 з роботи з ПрАТ «Діпрозв'язок» з 20 травня 2013 року на день повернення трудової книжки - 17 травня 2016 року.

Зобов'язано ПрАТ «Діпрозв'язок» внести зміни до трудової книжки ОСОБА_3 про дату звільнення з «20 травня 2013 року» на «17 травня 2016 року.

Стягнуто з ПрАТ «Діпрозв'язок» на користь ОСОБА_3 кошти за час затримки трудової книжки та вимушеного прогулу за період з 20 травня 2013 року по день повернення трудової книжки 17 травня 2016 року в розмірі 91 617 грн 75 коп. з відрахуванням всіх належних виплат на обов'язкові платежі та збори.

Стягнуто з ПрАТ «Діпрозв'язок» на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в сумі 3 000 грн.

Стягнуто з ПрАТ «Діпрозв'язок» на користь ОСОБА_3 понесені ним витрати на правову допомогу в розмірі 4 350 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ПрАТ «Діпрозв'язок» просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій й ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається та судами встановлено, що рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 02 червня 2015 року у справі № 128/4727/14-ц за позовом ОСОБА_3 до ПрАТ «Український інститут із проектування і розвитку інформаційно-комунікаційної інфраструктури «Діпрозв'язок» про зобов'язання звільнити з роботи шляхом видачі наказу про звільнення з роботи на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України після закінчення відпустки з 20 травня 2013 року, стягнення вихідної допомоги, відпускних, середнього заробітку при звільненні за час затримки розрахунку при звільненні, моральної шкоди позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково. Поновлено строк звернення до суду ОСОБА_3 та зобов'язано ПрАТ «Діпрозв'язок» здійснити звільнення з роботи ОСОБА_3 шляхом видачі наказу про звільнення з роботи на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України після закінчення відпустки строком в 27 календарних днів з 20 травня 2013 року. Стягнуто з ПрАТ «Діпрозв'язок» на користь ОСОБА_3 відпускні у розмірі 3 365 грн 55 коп. Стягнуто з ПрАТ «Діпрозв'язок» на користь ОСОБА_3 вихідну допомогу в розмірі 9 195 грн 78 коп. Стягнуто з ПрАТ «Діпрозв'язок» на користь ОСОБА_3 оплату за час затримки розрахунку в розмірі 62 200 грн 35 коп. Стягнуто з ПрАТ «Діпрозв'язок» на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 1 000 грн. Стягнуто з ПрАТ «Діпрозв'язок» на користь ОСОБА_3 судові витрати на правову допомогу в розмірі 5 500 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 21 липня 2015 року рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 02 червня 2015 року скасовано, у задоволені позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено в повному обсязі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 січня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено, рішення апеляційного суду Вінницької області від 21 липня 2015 року скасовано, а рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 02 червня 2015 року залишено в силі.

Постановою ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві від 06 квітня 2016 року, на підставі заяви стягувача про примусове виконання, було відкрито виконавче провадження № 50734168 з виконання виконавчого листа від 19 лютого 2016 року № 128/4727/14-ц, виданого Вінницьким районним судом Вінницької області, про стягнення з ПрАТ «Діпрозв'язок» на користь ОСОБА_3 боргу в розмірі 81 261 грн 68 коп. та встановлено строк самостійного виконання вказаної постанови до 12 квітня 2016 року.

Вказана постанова державного виконавця була направлена ПрАТ «Діпрозв'язок» лише 11 квітня 2016 року.

З копії наказу ПрАТ «Діпрозв'язок» від 13 квітня 2016 року № 98/к вбачається, що вказаним наказом наказано: 1) звільнити з роботи ОСОБА_3, провідного інженера з охорони праці, служби з охорони праці № 07, з 20 травня 2013 року згідно з ч. 3 ст. 38 КЗпП України; 2) бухгалтерії згідно з резолютивною частиною рішення суду від 02 червня 2015 року на підставі постанови ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві від 06 квітня 2016 року (ВП № 50734168) «Про відкриття виконавчого провадження» здійснити наступні виплати ОСОБА_3 через розрахунковий рахунок ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві, а саме: компенсацію за 27 календарних днів невикористаної щорічної основної відпустки у розмірі 3 365 грн 55 коп.; вихідну допомогу в розмірі 9 195 грн 78 коп.; оплату за час затримки розрахунку за 499 днів у розмірі 62 200 грн 35 коп.; моральну шкоду частково у розмірі 1 000 грн; судові витрати за послуги адвоката у розмірі 5 500 грн; 3) відділу кадрів та діловодства надіслати поштовим відправленням ОСОБА_3 за адресою: 23223, Вінницька область, Вінницький район, с. Зарванці, вул. Пирогова, 6, яка вказана у виконавчому листі від 19 лютого 2016 року № 128/4727/14-ц, наступні документи: копію наказу про звільнення, платіжні доручення про перерахунок коштів на користь ОСОБА_3 через ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві, трудову книжку ОСОБА_3 (підстава: заява ОСОБА_3 від 22 квітня 2013 року; постанова ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві від 06 квітня 2016 року про відкриття виконавчого провадження № 50734168).

Факт виконання рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 02 червня 2015 року підтверджено копіями платіжних доручень від 14 квітня 2016 року № 5033 та від 15 квітня 2016 року № 5034; описом вкладення у цінний лист (з описом поштового відправлення); копією супровідного листа ПрАТ «Діпрозв'язок» від 18 квітня 2016 року за № 323/03, адресованого ОСОБА_3

17 травня 2016 року ОСОБА_3 особисто отримав у поштовому відділенні оригінал трудової книжки, копію наказу про звільнення, копії платіжних доручень про перерахування коштів, що підтверджено поштовим повідомленням та копією конверту.

З копії книги реєстрацій трудових книжок співробітників, які приймаються на роботу в ПрАТ «Діпрозв'язок», вбачається, що під порядковим № 3425 ОСОБА_3 значиться як провідний інженер з охорони праці в структурному підрозділі № 07, в графі «дата прийому або заповнення трудової книжки чи вкладиша до неї» зазначена дата «02 січня 2013 року

Відповідно до копії трудової книжки ОСОБА_3 вбачається, що його було звільнено з ПрАТ «Діпрозв'язок» 20 травня 2013 року згідно ч. 3 ст.38 КЗпП України (наказ від 13 квітня 2016 року № 98/к).

Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку.

Згідно з пунктами 4.1, 4.2 Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників» власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. Якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника.

Так, в матеріалах справи відсутні відомості про письмову згоду ОСОБА_3 на пересилання трудової книжки поштою.

Частиною 6 статті 235 КЗпП України та пунктом 4.1 зазначеної Інструкції передбачено, що в разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку, встановленому пунктом 2.10 цієї Інструкції.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 32 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», оскільки згідно зі ст. 235 КЗпП України оплаті підлягає вимушений прогул, вимоги працівника про стягнення середнього заробітку підлягають задоволенню в тому разі і за той період, коли з вини власника або уповноваженого ним органу була затримана видача трудової книжки або неправильне формулювання причин звільнення в трудовій книжці перешкоджало працевлаштуванню працівника.

Відповідно до п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата, а якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Згідно з п. 8 цієї Постанови нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи. Провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. .

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), з урахуванням встановлених обставин і вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, виходячи із відсутності письмової згоди ОСОБА_3 на пересилання трудової книжки поштою та отримання ним оригіналу трудової книжки лише 17 травня 2016 року, дійшов обґрунтованого висновку про те, що дата звільнення підлягає зміні, а також підлягають стягненню кошти за час затримки трудової книжки та вимушеного прогулу за цей період, оскільки з дати звільнення згідно з наказом про звільнення - 20 травня 2013 року по день отримання трудової книжки ОСОБА_3 - 17 травня 2016 року минуло 735 днів.

У відповідності до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим органом моральної шкоди працівнику провадиться в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Таким, чином суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що ПрАТ «Діпрозв'язок» своїми неправомірними діями - затримкою видачі трудової книжки, спричинили моральну шкоду, яка полягає у моральних стражданнях, спричинених порушенням його конституційного права на працю, неможливістю працевлаштуватися в іншому місці.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних рішень й зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Український інститут із проектування і розвитку інформаційно-комунікаційної інфраструктури «Діпрозв'язок» відхилити.

Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 08 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 01 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: В.М. Коротун

Л.М.Мазур

Т.О. Писана

О.В.Попович