У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Києві до головного управління Держпраці у Запорізькій області про скасування актів за формою Н-5 та Н-1 за касаційною скаргою управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києві на ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 2 березня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2016 року управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Києві (далі - управління соцстраху у місті Києві) звернулося до суду з указаним вище позовом, в якому просило суд скасувати акт проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5 від 1 жовтня 2015 року та акт про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, за формою Н-1 від 1 жовтня 2015 року.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 вересня 2016 року у задоволенні позову управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Києві відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Києві звернулося до апеляційного суду з апеляційною скаргою.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 2 березня 2017 року у задоволенні заяв управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Києві про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення районного суду відмовлено. У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Києві на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 вересня 2016 року у вищевказаній справі відмовлено.

У касаційній скарзі управління соцстраху у місті Києві, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення апеляційного суду скасувати й направити справу до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження у справі, апеляційний суд виходив із того, що апеляційна скарга подана після закінчення строку апеляційного оскарження, установленого ч. 2 ст. 294 ЦПК України, проте заявником порушено клопотання про поновлення цього строку із зазначенням підстав для поновлення цього строку, які суд визнав неповажними та запропонував вказати інші підстави для поновлення строку. Заявник не зазначив про інші поважні причини пропуску строку апеляційного оскарження.

Такого висновку апеляційний суд дійшов із порушенням вимог процесуального закону.

Згідно з ч. 1 ст. 294 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 73, ч. 3 ст. 294 ЦПК Україниапеляційний суд за заявою особи може поновити пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження у разі наявності поважних причин пропущення цього строку.

Колегією суддів встановлено, що управління соцстраху у місті Києві подало апеляційну скаргу на рішення районного суду в установлений законом строк 5 жовтня 2016 року (а.с. 111-115). Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 13 жовтня 2016 року апеляційна скарга була залишена без руху та заявнику запропоновано сплатити судовий збір у розмірі 3 031 грн 60 коп. (тобто за дві немайнові вимоги - по 1 515 грн 80 коп. за кожну). На клопотання заявника про те, що судовий збір було сплачено вірно (а.с. 136-137) апеляційний суд не реагував і ухвалою від 14 листопада 2016 року визнав апеляційну скаргу управління соцстраху у місті Києві неподаною через несплату судового збору і повернув її заявнику.

Повторна апеляційна скарга із заявою про поновлення строку апеляційного оскарження управлінням соцстраху у місті Києві була подана 5 грудня 2016 року (а.с. 155-161), яка ухвалою апеляційного суду від 9 грудня 2016 року залишена без руху з підстав несплати судового збору у розмірі 3 031 грн 60 коп. (тобто за дві вимоги немайнового характеру - по 1 515 грн 80 коп. за кожну) і суд визнав наведені причини пропуску строку апеляційного оскарження неповажними й запропонував навести інші причини.

Оскаржуваною ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 2 березня 2017 року апеляційний суд відмовив управлінню соцстраху у місті Києві у поновленні строку апеляційного оскарження.

Колегія суддів вважає, що саме помилкові процесуальні дії апеляційного суду призвели до пропуску заявником строку апеляційного оскарження, оскільки суд не врахував таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України від 8 липня 2011 року «Про судовий збір», який набрав чинності 1 листопада 2011 року. При цьому з 1 вересня 2015 року набули чинності зміни до вказаного Закону України щодо сплати судового збору на підставі Закону України від 22 травня 2015 року № 484-VIII.

Згідно з ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі, коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну з них.

Розмір ставки судового збору за подання до суду апеляційної скарги становить 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви (пп. 6 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»).

Апеляційний суд двічі виходив із того, що управління соцстраху у місті Києві має сплатити судовий збір за дві вимоги немайнового характеру.

Проте зі змісту позову управління соцстраху у місті Києві вбачається, що ним заявлено одну позовну вимогу немайнового характеру, за яку має бути сплачено судовий збір, а не дві вимоги, як зазначив суд. Оскільки вимога про скасування акту проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5 від 1 жовтня 2015 року та акту про нещасний випадок пов'язаний з виробництвом за формою Н-1 від 1 жовтня 2015 року пов'язана з одним нещасним випадком, при розслідуванні якого прийнято два акти, які випливають один з одного.

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду.

Відповідно до положень ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на апеляційне оскарження судового рішення, оскільки це буде порушенням права, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий судовий розгляд, до якого також відноситься і право апеляційного оскарження.

Апеляційний суд не звернув уваги на те, що норми ЦПК України не містять вичерпного переліку поважних причин, які можна враховувати при вирішенні питання про поновлення пропущеного процесуального строку, так як вони враховуються у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

Отже, доводи, наведені в касаційній скарзі, підлягають перевірці, оскільки судові процедури повинні бути справедливими (ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), так як особа безпідставно не може бути позбавлена конституційного права на апеляційне оскарження судового рішення, враховуючи, що саме помилкові процесуальні дії апеляційного суду призвели до того, що заявник пропустив строк апеляційного оскарження.

Ураховуючи викладене та положення п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України, оскаржувана ухвала апеляційного суду не може вважатись законною та підлягає скасуванню, а справа передачі до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Києві задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 2 березня 2017 року скасувати, справу передати до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик