Справа № 308/5534/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2017 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Фазикош О.В., за участю секретаря Рабош А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу .

Позовні вимоги мотивує тим, що 11 серпня 2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який зареєстровано Ужгородським міським відділом державної РАЦС ГТУЮ у Закарпатській області, про що зроблено відповідний запис за №262. За час шлюбу у подружжя народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з матірю.

Позивач зазначає, що спільне життя між ними не склалось, в подружжя різні погляди на сім'ю, спілкування з оточуючим світом та взагалі на життя. Вважає, що подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Окрім цього зазначає, що більше двох років вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть та не повязані спільним побутом.

Вважає, що примирення між ним та відповідачкою не можливе, оскільки є двостороннє небажання подальшого перебування в шлюбі.

Майнових спорів між подружжям немає. Позивач, вказує на те, що буде допомагати відповідачці у вихованні та утримуванні спільного сина ОСОБА_3 проти проживання останнього разом з ОСОБА_2 не заперечує.

Враховуючи вищенаведене, позивач просить шлюб укладений 11.08.2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвати.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. 23.11.2017 року подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялась в порядку ст.76 ЦПК України. 23.11.2017 року подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно свідоцтва серії І-ФМ № 154284 від 11.08.2012 року про шлюб, 11 серпня 2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який зареєстровано в Ужгородському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Закарпатській області, про що зроблено відповідний актовий запис №. 262.

За час шлюбу у подружжя народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ФМ №382172 від 28.12.2012 року. Спору щодо місця проживання дитини у подружжя не має.

Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

У відповідності із ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 Сімейного Кодексу.

Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Виходячи із змісту ч.3 та ч.4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виявився невдалим, сімейне життя не склалося, шлюбних стосунків вони не підтримують, тобто даний шлюб існує тільки формально. Спорів щодо поділу спільного майна, визначення місця проживання неповнолітньої дитини сторонами не заявлялося.

Враховуючи вищенаведені обставини справи та аналізуючи наведені вище норми СК України, а також те, що відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, користуючись рівними правами, на засадах змагальності згідно вимог ст. 10 ЦПК України, виходячи із принципів розумності та справедливості, визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, а тому шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 слід розірвати.

Керуючись ч.1 ст. 21, ч.1 ст. 24, ст.ст. 110, 112 СК України, ст.ст. 10, 60, 169, 174, 208, 209, 213, 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, укладений 11 серпня 2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який зареєстровано у Ужгородському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Закарпатській області, про що зроблено відповідний актовий запис №262, - розірвати.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів після проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_4