Справа № 299/503/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

Головуючого судді: Бисага Т.Ю.

суддів: Фазикош Г.В., Собослой Г.Г.,

при секретарі: Терпай С.М.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1, який діє в інтересах ПАТ КБ «ПриватБанк», на рішення Виноградівського районного суду від 16 серпня 2017 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 10 червня 2011 року в сумі 24564,39 грн.

В обгрунтування позову позивач вказав на те, що відповідно до укладеного з відповідачем договору № б/н від 10 червня 2011 року відповідач отримала кредит у розмірі 4900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою", які затверджені наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті, складає договір, що підтверджується підписом відповідача у заяві. Договір, укладений з відповідачем є договором приєднання, порядок укладення якого передбачений ст. 634 ЦК України. Згідно Умов та правил надання банківських послуг договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк.

За умовами даного договору, зокрема, згідно Умов та правил надання банківських послуг, він, позивач, отримав право зміни (збільшення або зменшення) кредитного ліміту в будь-який момент.

Позивачем, нараховувалися відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується "Правилами користування платіжною карткою". Положеннями Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід'ємних частин договору. Зокрема, можливість зміни розміру відсоткової ставки за кредитом за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в Умовах та правилах надання банківських послуг.

Позивач, виконав свої зобов'язання за договором у повному обсязі, що виявилося у наданні відповідачеві кредиту у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надавала своєчасно грошові кошти на виконання умов договору, чим у порушення умов договору, а також вимог законодавства не виконала зобов'язання за договором. В результаті цього станом на 31.01.2017 року у відповідача виникла заборгованість на загальну суму 24564,39 грн., з яких 5405,20 грн. - заборгованість за кредитом; 15113,27 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 2400 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1145,92 грн. - штраф (процентна складова).

За таких обставин, а також враховуючи те, що відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов'язань за договором, позивач, з метою захисту своїх законних прав вимушений звернутися до суду.

Заочним рішенням Виноградівського районного суду від 16 серпня 2017 року в задоволені позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду, представника ОСОБА_1, який діє в інтересах ПАТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Сторони в судове засідання не з'явилися. Про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Судова колегія, відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, розглянула справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія приходить до наступного висновку.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, виходив із того, що збільшення процентної ставки не відповідають умовам кредитного договору та нормам закону.

Проте з таким висновком погодитись не можна виходячи з наступного.

Судом вірно встановлено, що 10 червня 2011 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" - позивачем у справі та ОСОБА_2 - відповідачем було укладено договір про надання банківських послуг № б/н.

Укладений між сторонами договір є договором приєднання. Зокрема, відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг.

Позивачем надані належні та допустимі докази по справі. Крім іншого, розрахунок заборгованості, у якому вказані суми відсотків, пені та інші суми відповідно до Кредитного договору. Відповідачем ці докази не спростовані. Відповідачем фактично визнано укладання Кредитного договору. Отже, укладення Кредитного договору є обставиною, яка не підлягає доказуванню згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК, як така обставина, що визнана сторонами у справі.

Також , згідно постанови Верховного Суду від 18 вересня 2013 року № 6-63цс13), : Письмова форма договору позики його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обовязки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Тобто, є доведеним як факт укладання договору, так і факт отримання грошових коштів.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач регулярно сплачував заборгованість за Кредитним договором. Таким чином своїми активними діями відповідач підтверджує наявність кредитних відносин із позивачем.

Станом на 31.01.2017 року у відповідача виникла заборгованість на загальну суму 24564,39 грн., з яких 5405,20 грн. - заборгованість за кредитом; 15113,27 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 2400 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1145,92 грн. - штраф (процентна складова).

Щодо зміни Кредитного ліміту та відсоткової ставки за Кредитним договором, то колегія констатує, що Позивач збільшив Кредитний ліміт відповідно до умов Кредитного договору, відповідач скористувався кредитними коштами. Якщо ж він був не згодний із збільшенням кредитного ліміту або зміною відсоткової ставки, він був повинен звернутися до банку із відповідною заявою.

Також слід зазначити, що відсоткова ставка за Кредитним договором є змінюваною.

Статтею 1056-1, зокрема, передбачено, що: процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитор зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніше як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Оскільки, банком надавалися кредитні кошти у вигляді встановленого ліміту, а з розрахунку заборгованості та виписки по рахунку вбачається використання коштів та часткове погашення заборгованості, таким чином між банком і відповідачем було укладено кредитний договір, який ніким не оспорений, а отже є всі законні підстави для стягнення заборгованості з відповідача.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що місцевий суд порушив норми матеріального та процесуального права, неповно з'ясував обставини, які мають значення для справи, його висновки не відповідають обставинам справи та суперечать матеріальному закону.

Відповідно до ст.309 ЦПК України неправильне застосування норм матеріального або процесуального права є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 316, 319 ЦПК України, судова колегія,

Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1, який діє в інтересах ПАТ КБ «ПриватБанк»задовольнити.

Рішення Виноградівського районного суду від 16 серпня 2017 року скасувати, ухвалити по справі нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 10.06.2011 року у сумі 24564,39 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 1760,00 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді