У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2017 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ДемяносовМ.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26 березня 2017 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 21 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4, про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що з 02 серпня 1996 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано Комінтернівським відділом РАЦС Харківського міського управління юстиції за актовим записом № 400. За час перебування у шлюбі у них народилася донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На даний час донька навчається в Харківському національному педагогічному університеті імені Г.С. Сковороди на першому курсі денної форми навчання. Донька знаходиться на її утриманні, а відповідач не надає матеріальної допомоги.

Ураховуючи наведене, позивач просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на період навчання ОСОБА_4, у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 15 жовтня 2016 року до досягнення ОСОБА_4 23 років.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16 березня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі 1/6 частини від усіх видів доходу щомісячно, починаючи з 04 листопада 2016 року до досягнення ОСОБА_4 23 років.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 21 червня 2017 року рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16 березня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Суд першої інстанції визначаючи аліменти на період навчання в розмірі 1/6 частини від усіх видів доходу щомісячно, виходив із того, що ОСОБА_4 навчається на стаціонарній формі навчання у вищому навчальному закладі, отримує стипендію, яка призначена до 30 червня 2017 року, а відповідач є інвалідом, отримує пенсію та зобов'язаний утримувати свою повнолітню доньку.

Статтею 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Аналіз ст.ст. 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов'язує обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову апеляційний суд, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, враховуючи вказані норми матеріального права, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Рішення апеляційного суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи скарги висновки суду не спростовують та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, крім того, зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26 березня 2017 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 21 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4, про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ М.В. Демяносов