ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/2380/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" листопада 2017 р.Дарницький районний суд м. Києва

в складі: головуючого-судді ЛЕОНТЮК Л.К.

за участю секретаря ЯБЛОНСЬКОЇ І.К.

сторін:

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сафонов Сергій Леонідович про визнання недійсним договору дарування 1 / 2 частки квартири та визнання права власності

в с т а н о в и в :

У грудні 2016 року позивач ОСОБА_3 звернулась до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сафонов Сергій Леонідович про визнання недійсним договору дарування 1 / 2 частки квартири та визнання права власності , свої вимоги мотивувавши тим, що на підставі свідоцтва про права власності на житло від 23 жовтня 2006 року ОСОБА_3 та сину - ОСОБА_5 належало право власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1.

У січні 2016 року позивач потрапила у лікарню у критичному стані з діагнозом « ...гангрена 3 - 4 - 5 пальців лівої стопи... », ОСОБА_3 необхідно було роботи складну операцію з ампутації лівої ноги.

Син позивача - ОСОБА_5 був інвалідом 1 групи з дитинства у зв'язку з психічним захворюванням.

Переймаючись за своє життя та за долю свого сина, який страдав психічним захворюванням, - щоб не допустити того, що хтось зі сторонніх осіб заволодіє належною нам квартирою, - позивач вирішила оформити договір дарування частини квартири зі своєю подругою - ОСОБА_2.

18 лютого 2016 року, знаходячись у лікарні позивач з відповідачем підписали договір дарування належної їй частки квартири.

Фактично це був фіктивний договір, так як після виписки з лікарні позивач продовжує мешкати в цій квартирі. ОСОБА_2 ніякого відношення до цього майна не має. Цей договір вони уклали лише на всяк випадок, щоб під час лікування, ніхто не міг вплинути на сина та заволодіти квартирою.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року син позивача - ОСОБА_5 помер.

Позивач ОСОБА_3 мешкає в квартирі за адресою АДРЕСА_1. Необхідність у існуванні договору, укладеного між ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_2 , відпала. Звернувшись до нотаріусу, який посвідчував договір, з питанням щодо розірвання договору, позивачу з відповідачем було повідомлено, що цей договір не розривається та рекомендовано звернутися до суду.

В судове засідання позивач ОСОБА_3 не з"явилась, про дату час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

13 березня 2017 року за вх. № 12139 позивач ОСОБА_3 направила до суду заяву в якій просила проводити розгляд цивільної справи за її відсутності, та позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі.

Згідно ст. 158 ЦПК України особа яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення.

Третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сафонов Сергій Леонідович 28 серпня 2017 року за вх. № 41644 до загальної канцелярії суду надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Згідно ст. 158 ЦПК України особа яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.

Ст. 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об"єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в Постанові № 14 від 18 грудня 2009 року « Про судове рішення в цивільній справі » за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом.

Таким чином, зважаючи на повне визнання позову відповідачем та той факт, що визнання відповідачем позову, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд доходить висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до статті 233 ЦК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06 листопада 2009 року, тяжкими обставинами можуть бути тяжка хвороба особи, членів її сім'ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин.

Враховуючи обставини, в яких знаходилась позивач під час вчинення спірного правочину ( тяжкі операції, недієздатність, хвороба сина ) були для неї вкрай тяжкими. Спірний правочин укладений на невигідних умовах, так як укладаючи цей правочин позивач юридично позбавлена єдиного свого житла. За відсутності цих тяжких обставин цей правочин не було б вчинено взагалі.

Згідно з ч. 1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

У ч. 1 ст. 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом статті 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого не майнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи, до яких, зокрема, законодавцем віднесено визнання права.

Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

На підставі вищевикладеного та ст. 233 ЦК України і керуючись ст.ст. 3, 10, 57, 60, 88 , 209, 213, 215, 218, 222 ч.3. 294 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сафонов Сергій Леонідович про визнання недійсним договору дарування 1 / 2 частки квартири та визнання права власності - задовольнити.

Визнати недійсним договір дарування 1 / 2 частки квартири, укладений 18 лютого 2016 року між ОСОБА_3 ( дарувальником ) та ОСОБА_2 ( обдаровуваним ), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сафоновим Сергієм Леонідовичем, зареєстрований в реєстрі за № 118, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 18 лютого 2016 року, номер запису про право власності 13358066.

Повернути передану за недійсним правочином 1 / 2 частку квартиру за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 40, 7 кв. м., житловою площею 17, 3 кв. м., у власність ОСОБА_3 ( ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), визнавши за ОСОБА_3 ( ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) право власності на 1 / 2 частку квартиру за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 40, 7 кв. м., житловою площею 17, 3 кв. м.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення . Особи, які брали участь у

справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення невідкладно надіслати сторонам рекомендованою поштою для відому.

СУДДЯ Л.К. ЛЕОНТЮК