Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/2182/17 Головуючий у 1-й інст. Шалота К. В.
Категорія 43 Доповідач Миніч Т. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2017 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Миніч Т.І.

суддів: Трояновської Г.С.,

ОСОБА_1

секретаря

судового засідання ОСОБА_2

з участю сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 25 вересня 2017 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення,

встановив:

У березні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом. Просила усунути перешкоди у користуванні власністю та вселити її до квартири №11 по пров.Вацківський,3 у м.Житомирі, зобовязати відповідача надати їй ключі від квартири. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що вона є користувачем квартири АДРЕСА_1. Відповідач ОСОБА_3О є її вітчимом та отримав вказану квартиру на сім"ю із трьох осіб, а саме: себе, позивача та її покійну матір. У цій квартирі вони проживали однією родиною. Після смерті матері у 2007 року між сторонами стали виникати конфлікти з приводу користування спірною квартирою. У березні 2016 року відповідач примусово зняв її з реєстрації в квартирі на підставі заочного рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 17.12.2015 року, яке в подальшому було скасовано рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 08.02.2017 року. Посилаючись на те, що відповідач чинить їй перешкоди у користуванні спірною квартирою, з приводу чого вона неодноразово зверталась до правоохоронних органів, у грудні 2016 року змінив замки на вхідних дверях, вона позбавлена можливості проживати в квартирі. Це і спонукало її звернутись до суду для відновлення своїх прав.

Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 25.09.2017 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Усунуто перешкоди у користуванні квартирою №11 по пров. Вацківському, буд. №3 у м. Житомирі шляхом вселення ОСОБА_4 у зазначену квартиру. Зобов"язано ОСОБА_3 надати ОСОБА_4 ключі від вхідних дверей до квартири №11 по пров.Вацківському, буд. №3 у м. Житомирі. Цим же рішенням стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 витрати по сплаті судового збору у сумі 640 грн. 00 коп.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить зазначене рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову. В обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що 28.12.2016 року він на підставі ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» зареєстрував право власності на квартиру АДРЕСА_2. ОСОБА_4 не була членом його сім?ї та є для нього сторонньою особою. Зазначає, що рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 08.02.2017 року у справі №296/4943/15-ц йому відмовлено у визнанні ОСОБА_4 такою, що втратила право користування житлом. Вважає, що реєстрація ОСОБА_4 в квартирі №11, буд.№3 по пров.Вацківському в м.Житомирі не є підставою для вселення її до квартири, яка перебуває у приватній власності. Із посиланням на ст.106 ЖК України апелянт зазначає, що приватизація відбулася у грудні 2016 року. ОСОБА_4 в літній період 2014 року та з травня по жовтень 2015 року проживала ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказаний житловий будинок перебуває у приватній власності чоловіка позивачки - ОСОБА_5. Звертає увагу на те, що ОСОБА_4 переїхала до свого чоловіка в 2014 році, коли квартира №11 буд.3 по пров.Вацківському ще не була приватизована. ОСОБА_5 зареєстрував право власності на будинок №16 а по вул.Новій в с.Станішівка у 2015 році, а тому згідно ст.60 СК України зазначений будинок є спільною сумісною власністю подружжя. ОСОБА_4 має постійне місце проживання. Тому, на переконання апелянта, не встановивши порядок користування квартирою, не можливо проводити вселення сторонньої особи до квартири, оскільки ОСОБА_4 не може проживати в одній кімнаті з ОСОБА_3 та його дружиною, а також не зможе проживати в одній кімнаті з онуком його дружини, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 отримав ордер на квартиру АДРЕСА_3 на сім?ю із трьох осіб, а саме: на себе, дружину ОСОБА_6 та її дочку ОСОБА_7 (на даний час ОСОБА_4) Л.С. (а.с.5 на звороті).

У квітні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про визнання ОСОБА_4 такою, що втратила право на користування квартирою №11 по пров. Вацківський, 3 у м. Житомирі.

Заочним рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 17 грудня 2015 року визнано ОСОБА_4 такою, що втратила право користування квартирою №11 у будинку №3 по пров.Вацківському у м.Житомирі (а.с. 5).

Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 16 грудня 2016 року заяву ОСОБА_4 про скасування заочного рішення залишено без задоволення (а.с.5).

Проте, ОСОБА_3 відповідно до свідоцтва №64526 про право власності на житло від 21 грудня 2016 року належить на праві приватної власності квартира 11, яка знаходиться за адресою провулок Вацківський, 3, м.Житомир. Вказана обставина також підтверджується і технічним паспортом (а.с.32, 33).

Оформлення свідоцтва про право власності від 21.12.2016 року на спірну квартиру шляхом її приватизації відбулося під час зняття ОСОБА_4 з реєстрації у спірній квартирі на підставі заочного рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 17.12.2015 року, яке в подальшому було скасовано.

Зокрема, заочне рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 17 грудня 2015 року скасовано рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 08.02.2017 року та ухвалено нове рішення - про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням (а.с.5-6).

Відповідач ОСОБА_3 у добровільному порядку відмовляється усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_4 спірною квартирою та надати ключі від вхідних дверей до квартири, чого у судовому засіданні не заперечував.

Вказані обставини також підтверджуються заявою позивача від 25.02.2017 року дільничному інспектору міського відділу поліції, повідомленням начальника ГУ НП в Житомирській області ОСОБА_8 №2908 від 09.03.2017 року щодо розгляду заяви з приводу протиправних дій ОСОБА_3, а саме позбавлення доступу до житла (а.с.8,9).

Статтею 156 ЖК Української РСР та ст.405 ЦК України передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Згідно з ч.4 ст. 156 ЖК Української РСР до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені у ч.2 ст.64 цього Кодексу, тобто дружина (чоловік), діти і батьки кожного з подружжя. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Як вбачається зі ч.4 ст.9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЖК Української РСР виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом.

Разом з тим, у квартирі АДРЕСА_4 з ОСОБА_3 зареєстровані його дружина ОСОБА_9, онук дружини ОСОБА_10 та падчериця ОСОБА_4, що підтверджується довідкою КП ВЖРЕП №9 Житомирської міської ради №927 від 21.06.2017 року (а.с.35).

Свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12, допитані в суді першої інстанції, підтвердили факт намагання ОСОБА_4 потрапити до квартири АДРЕСА_5, але двері спірної квартири ніхто не відчинив.

На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що відповідач ОСОБА_3 чинить перешкоди в проживанні ОСОБА_4 в спірній квартирі, чим порушені її законні права на володіння та користування цим жилим приміщенням.

При ухваленні оскаржуваного рішення судом дотримані вимоги матеріального та процесуального закону, всебічно, повно і об'єктивно з'ясовані обставини справи та наданим доказам дана належна оцінка.

Будь-яких процесуальних порушень, які б давали підстави для переоцінки доказів, апеляційним судом не встановлено.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не відносяться до тих підстав, з якими процесуальне законодавство пов'язує можливість прийняття рішення щодо скасування або зміни оскаржуваного судового рішення. А тому підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,308,313-315 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 25 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: