22-ц/775/551/2017(м)
Головуючий 1 інстанції Курбанова Н.М.
Доповідач Принцевська В.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 серпня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого Принцевської В.П.,

суддів Мальцевої Є.Є., Биліни Т.І.

секретар Брежнев Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання спадкоємцем четвертої черги, надання права спадкування разом з спадкоємцями першої черги за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Маріуполя від 30 червня 2017 року,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними вимогами до ОСОБА_2, які в остаточній редакції зводяться до наступного: просить визнати його спадкоємцем четвертої черги після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 та надати йому право на спадкування після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з спадкоємцями першої черги.

В обгрунтування позову позивач зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1. померла його дружина ОСОБА_3 Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді домоволодіння АДРЕСА_1, який належав їй згідно договору дарування від 25.06.1996р. У встановлений законом строк він звернувся до Третьої маріупольської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак йому було відмовлено в оформленні свідоцтва про право на спадщину і рекомендовано звернутися до суду. Крім нього, в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини звернулася онука спадкодавця - ОСОБА_2, яка з ними не проживала і прописана за іншою адресою. Він постійно проживав разом з померлою ОСОБА_3 з 1991 року, як чоловік та жінка, тобто однією сім,єю, прописаний в спірному домоволодінні, вів з ОСОБА_3, за її життя, спільне господарство, робив поточний ремонт, оплачував комунальні послуги. Факт проживання однією сім,єю з ОСОБА_3, як чоловіка та жінки, встановлено набравши чинність рішенням Приморського райсуду м. Маріуполя. На протязі значного часу, більше п,яти років, ОСОБА_3 тяжко хворіла, мала ряд хронічних захворювань: сахарний діабет, сердцево-судинні захворювання, а також одну нирку, бо другу було видалено із-за онкозахворювання, крім того мала захворювання очей - глаукому, у зв,зку з чим майже втратила зір. Через похилий вік і важкі захворювання вона перебувала в безпорадному стані, потребувала постійного стороннього догляду, додаткової матеріальної допомоги, так як вона була пенсіонеркою. Він доглядав за померлою, всі свої доходи він витрачав на їжу та ліки, яких потребувала його жінка, бо в неї була мала пенсія, а також був змушений постійно економити на своєму лікуванні та харчуванні. Після її смерті він особисто передавав грошові кошти батьку ОСОБА_2 для організації поховання, бо той визвався допомогти. Просив суд врахувати, що він більше 20 років проживає в даному будинку, прописаний, іншого житла не має, а відповідачка забезпечена житлом. Вирішити суперечку мирним шляхом відповідачка не бажа, неодноразово заявляла, що має намір продати спадковий будинок, а він повинен йти в будинок для людей похилого віку, так як не має ніякого права на спадкове майно. В даний час, перебуваючи в похилому віці, він боїться, що залишиться без даху над головою. У зв'язку з даними обставинами він змушений звертатися до суду за захистом своїх порушених прав.

Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя від 30 червня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі.

З даним рішенням не погодилася відповідач та оскаржила його в апеляційному порядку. Вона посилається на те, що суд не повно з'ясував обставини справи та ухвалив рішення з порушенням вимог процесуального та матеріального Закону. Просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні представник відповідача повністю підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.

Сторони по справі до суду не з'явилися, повідомлені про час і місце розгляду справи належним чином, звернулися до апеляційного суду с заявами про розгляд справи в їх відсутність.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає необхідним відхилити апеляційну скаргу з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що власником спірного житлового будинку є ОСОБА_3 згідно договору дарування, який посвідчено 25.06.1996 року державним нотаріусом Другої маріупольської державної нотаріальної контори, номер в реєстрі №4-1916.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть.

Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді спірного житлового будинку.

Згідно з витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі №41445072, виданого 09.09.2015 Третьою Маріупольською державною нотаріальною конторою, зареєстрована спадкова справа №57628325 після смерті ОСОБА_3. Відповідач ОСОБА_2 звернулася з заявою від 30.06.2015 вх.№830 до Третьої маріупольської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 Позивач ОСОБА_1 також звернувся з відповідною заявою від 09.09.2015 вх.№1246 до Третьої маріупольської державної нотаріальної контори.

13.06.2017 року державний нотаріус Третьої маріупольської державної нотаріальної контори Костецька Н.Г. винесла постанову № 1416/02-31 про відмову у вчинені нотаріальної дії - видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3

Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу на спадкування за законом мають право особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.2 ст. 61 ЦПК України, обставини, які встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили, мають преюдиціальне значення та не доказується при розгляді іншої справи, в якій беруть участь ті ж сторони, щодо якої встановлені вказані обставини.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що рішенням Приморського районного суду м.Маріуполя від 26.02.2016, встановлено факт сумісного проживання однією сім'єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та позивача по даній справі ОСОБА_1 з 1991 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 - день смерті ОСОБА_3

Згідно довідки КСН «Криштальний», за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_1 проживав з ОСОБА_3, у якості чоловіка та дружини з 1991 року по день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1., вели сумісне господарство, ОСОБА_1 зареєстрований за вказаною адресою.

Свідок ОСОБА_6, яка є знайомою відповідачки, суду пояснила, що вона бачила ОСОБА_1 коли відвідувала разом з відповідачкою її бабусю у 2014 році. Бабуся пригощала приготовленою їжою, їй допомагала онука ОСОБА_2. Бабуся могла сама ходити. Їздили з нею у м.Бердянськ, коли ОСОБА_2 поступала на навчання, ходили там пішки, бабуся готувала їм їжу. Бачила її останній раз влітку 2014 року, відносини у бабусі з ОСОБА_2 були хороші, вони постійно спілкувалися, інтересувалися справами та самопочуттям один одного.

Свідок ОСОБА_8, яка є сусідкою позивача, суду пояснила, що відповідачку ОСОБА_2 знає як онуку ОСОБА_3 Років 5-6 назад у вересні вона переїхала до будинку поряд з будинком позивача, вони з ОСОБА_3 часто спілкувалися, бо переїхали з квартири. У ОСОБА_3 була дочка, яка померла, онука ОСОБА_2 рідко приходила до бабусі. Як позивач та ОСОБА_3 жили в будинку не знає, а ззовні бачила, що позивач з дружиною разом доглядали за городом. ОСОБА_1 більше виконував господарські роботи тому, що у ОСОБА_3 були проблеми з очами в останні роки. ОСОБА_3 з ОСОБА_1 ходили за руку разом. Свідок допомагала ОСОБА_1 та ОСОБА_3 заповнювати квитанції, писала великими літерами, тому що ОСОБА_3 просила потім ОСОБА_1 перевіряти. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 себе самі доглядали. Більшого догляду вимагала ОСОБА_3, вона сама не могла обійтися без сторонньої допомоги, тому що не бачила. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у магазин ходили разом. ОСОБА_3 казала, що купити, а ОСОБА_1 дивився та купував продукти. Сама ОСОБА_3 по господарству та за будинком без допомоги доглядати не могла. Онука ОСОБА_2, коли жила у м.Маріуполі, то у бабусі не проживала, вона жила у квартирі. У ОСОБА_3 були ще хворі ноги, та в неї був діабет. Сторонній ніхто ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не супроводжував. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 жили як чоловік та дружина, але більшого догляду потребувала ОСОБА_3, ОСОБА_1 її доглядав. На теперішній час ОСОБА_1 почуває себе гірше ніж раніше. Свідку не відомо, щоб ОСОБА_3 торгувала на ринку.

Свідок ОСОБА_10, яка є сусідкою ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 2012 року, пояснила, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали як чоловік та дружина. Вони обидва були хворі, у неї - сахарний діабет, у нього - інсульт. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 по господарству все робили разом. Без ОСОБА_1 ОСОБА_3 не змогла б житии тому, що мала проблеми зі здоров,ям, вона нічого не бачила. Показання з лічильників знімав ОСОБА_1 У 2012-2013 роках ОСОБА_3 торгувала зеленю. В магазині ОСОБА_1 складав продукти, носив сумки, гроші він брав у ОСОБА_3 Свідок припускає, що якщо ОСОБА_3 щось могла бачити, то не багато.

Свідок ОСОБА_11, яка є сестрою ОСОБА_1 пояснила, що ОСОБА_2 знає. На теперішній час ОСОБА_2 не живе в Маріуполі, відносини з ОСОБА_1 ОСОБА_2 не підтримує. ОСОБА_1 разом з ОСОБА_3 проживав 23-24 роки. Вони разом працювали, вели спільно господарство, разом вони працювали у магазині «Примор'є» 7 років назад, ОСОБА_14 - грузчиком, ОСОБА_3 - прибиральницею. Коли ОСОБА_3 прооперували, ОСОБА_1 за нею доглядав. ОСОБА_3 не бачила номер маршрутки. ОСОБА_1 був «другою рукою» ОСОБА_3 Вона керує, а він варить суп, в городі теж саме, в будинку та у дворі він сам все робив. ОСОБА_3 вже роки три нічого не робила сама. Свідок їм допомагала, давала гроші, оплачувала лікарню, коли ОСОБА_1 лікувався. З ОСОБА_2 посварились, тому, що вона просила ОСОБА_2 написати, щоб дід проживав в будинку усе життя, та завірити це у нотаріуса. ОСОБА_2 відмовилася таке зробити та сказала, щоб свідок забрала до себе ОСОБА_1, або оформила його у будинок престарілих. Поховання ОСОБА_3 оплачувала свідок та батько відповідачки. 11 тисяч грн. на поховання ОСОБА_3 надав ОСОБА_1 Свідок побачила, що батько відповідачки ОСОБА_2 всі витрати на поховання записував на ОСОБА_2, свідок зробила йому зауваження, а він відповів, що вони потім «розберуться». Зараз в спірному будинку проживає ОСОБА_1, свідок навідується до нього, іншого житла у нього не має.

Свідок ОСОБА_19., яка все життя жила по сусідству з ОСОБА_3, пояснила, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 жили разом, вели спільне господарство. ОСОБА_1 проживав там з 1995 року. ОСОБА_4 погано бачила, тому ОСОБА_1 з нею разом ходив до магазину. Вони разом, готували їжу. ОСОБА_1 теж був не дуже здоровий. ОСОБА_3 його не могла самого відправити у магазин тому, що він після інсульту, не міг правильно розплатитися. ОСОБА_3 мала пенсію та тривалий час ходила на ринок, торгувала черешнею, зеленню. В останні роки ОСОБА_3 на рінку не торгувала. Пенсія у ОСОБА_3 була 1300 грн. або 1500 грн. Готували з ОСОБА_1 разом, посуду мила, прибирала, в гості приходила до неї ОСОБА_3 сама, йшла повільно, трималась за огорожу. Один рік назад ОСОБА_3 відмічала свій день народження. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 самі накрили святковий стіл.

Свідок ОСОБА_16, який є батьком відповідачки, пояснив, мати відповідачки померла, а у нього інша сім,я. ОСОБА_3 добре відносилася до відповідачки ОСОБА_2, займалася її вихованням, була фактично опікуном. Для навчання ОСОБА_2 договір заключала ОСОБА_3 сплатила перший внесок. Все життя ОСОБА_3 намагалася підторговувати на ринку. До 1998 року, він спілкувався з ОСОБА_3 після цього вони контактували через ОСОБА_2. В 2010 році ОСОБА_3 працювала, потім знову була дома, торгувала зеленню ще у 2014 році, але вже жалілася на погане здоров'я, торгувати вже було їй тяжко. У 2014 році бачив її в останній раз, ОСОБА_3 тоді ще бачила однім оком. У січні 2015 року ОСОБА_2 відвідувала бабусю під час канікул, жила вона постійно у бабусі, але скарг бабуся, що за нею потрібний догляд, не висказувала. У ОСОБА_3 був сахарний діабет та поганий зір. ОСОБА_1, зі слів ОСОБА_2, переніс інсульт. Інформацію про їх життя він отримував по телефону. Цей будинок утримували ОСОБА_3 і ОСОБА_1 разом, сплачували комунальні платежі. ОСОБА_3 людина скрупульозна, усі платежі робила сама. Вони один одному допомагали. ОСОБА_1 ніякої участі у похованні ОСОБА_3 не приймав. Відповідачка ОСОБА_2 ніколи не виганяла ОСОБА_1 зі спірного будинку. Свідок згоден, щоб його донька - відповідачка по справі уклала з ОСОБА_1 договір на постійне проживання.

Враховуючи те, що рішенням суду встановлений факт проживання позивача однією сімєю з ОСОБА_3 не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині визнання за ним права на спадкування за законом четвертої черги спадкоємців за законом.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 1259 ЦК України, фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1 - 3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом

Згідно листа УПСЗН Приморського району ММР від 13.10.2016 №07/9536, з 18.01.2012 по 11.03.2015 ОСОБА_3 обслуговувалась відділенням надання благодійної допомоги та реалізації міських соціальних програм територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Приморського району м.Маріуполя. за мірою надходження забезпечувалась натуральною допомогою. У 2014 році отримала матеріальну допомогу за рахунок коштів державного бюджету у розмірі 475 грн. З 12.08.2014 знаходилась на обслуговуванні у відділенні соціальної допомоги вдома територіального центру. Знята з обслуговування структурними підрозділами територіального центру 11.03.2015 у зв'язку зі смертю. ОСОБА_1 на обліку в управлінні не перебуває та не перебував, ніяких видів соціальної допомоги по догляду за ОСОБА_3 не отримував. Згідно журналу реєстрації прийому громадян та бази даних, будь-яка інша особа за допомогою по догляду за ОСОБА_3 не зверталась та зазначений вид допомоги не отримувала.

Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого терапевтичного відділення №7555/1414 КЗ Міська лікарня №9 МСЧ працівників департаменту морського флоту, ОСОБА_3 перебувала у стаціонарі з 22.10.2013 по 05.11.2013 з діагнозом ІБС. Стабільна стенокардія, ФК-2, Атеросклеротичний кардіосклероз СН-2 А-Б, хронічний пієлонефрит єдиної правої нирки, гипертонична хвороба 2 ст. риск 3, сахарний діабет 1 тип, інсулінозалежний, субкомпенсація.

Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого терапевтичного відділення №6657/1258 КЗ Міська лікарня №9 МСЧ працівників департаменту морського флоту, ОСОБА_3 перебувала у стаціонарі з 07.10.2014 по 16.10.2014 з діагнозом ІБС. Стабільна стенокардія, ФК-2, Атеросклеротичний кардіосклероз СН-2Б, Анасарка, Асцит, двухсторонній гідроторакс, хронічний пієлонефрит єдиної правої нирки, сахарний діабет 1 тип, інсулінозалежний.

Згідно листа КЗ «Маріупольська міська лікарня №2» від 28.12.2016 №664/01-20, ОСОБА_3 знаходилась на стаціонарному лікуванні в відділені мікрохірургії ока КУ «Маріупольська лікарня №2» з 11.02.2015 по 20.02.2015. Діагноз: відкритокутова Па глаукома правого ока. Оперована Па глаукома лівого ока. Препроліферативна ретинопатія обох ок. Відслойка скловидного тіла правого ока. Частковий гемофтальм лівого ока.

Згідно лікарського свідоцтва про смерть №959 від 11.03.2015, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1., у зв'язку з а/хронічною серцево-судинною недостатністю, б/хронічна ішемічна хвороба серця.

Згідно свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1, виданого 11.03.2015 року Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, актовий запис №248.

Згідно квитанцій, які знаходяться у матеріалах цивільної справи ОСОБА_16 ніс витрати на поховання померлої ОСОБА_3

Апеляційний суд перевірив доводи апеляційної скарги та дійшов висновку, що вони є безпідставними.

Відповідно до ч.1 та 2 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Допитавши свідків, дослідивши медичні документи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ОСОБА_3 знаходилась у похилому віці, страждала рядом хронічних захворювань, які мали стійкий характер, суттєво впливали на її життя, обмежували можливість обслуговувати себе, без сторонньої допомоги, бути самостійною.

Так, свідки зазначили, що ОСОБА_3 погано бачила, ходила за руку з ОСОБА_1, він виконував роботу по господарству, в городі, купував продукти, крім того, підтримував її морально, виконував її побажання щодо ведення господарства, приготування їжі, прав одежу.

Крім того, проживаючи разом із ОСОБА_3, свої доходи у вигляді пенсії повністю витрачав як на свої потреби, так і потреби ОСОБА_3, так як та потребувала постійного вживання ліків, відповідного харчування з врахуванням сахарного діабету, яким страждала за життя.

Дії ОСОБА_1 щодо моральної та матеріальної підтримки ОСОБА_3, надання різноманітної допомоги для існування, утримування будинку, городу, мали тривалий характер.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ОСОБА_1 має право на спадкування разом із спадкоємцями першої черги тому, що протягом тривалого часу опікувався, матеріально забезпечував, надавав різноманітну допомогу спадкодавцеві ОСОБА_3, яка через похилий вік, тяжку хворобу була у безпорадному стані.

Доводи відповідача, що за станом свого здоров»я ОСОБА_1 не міг опікуватися ОСОБА_3, так як до 2014 року переніс інсульт, є безпідставними тому, що позивач не був інвалідом, недієздатним він не визнавався, після смерті ОСОБА_3 постійно він проживає один у спірному будинку, де раніше проживав з ОСОБА_3, і на теперішній час він самостійно обслуговує себе, утримує будинок, город. Крім того, він приймав участь в судових засіданнях під час розгляду даної справи судом першої інстанції. Він самостійно відповідав на питання суду та учасників судового розгляду.

Статтею 308 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.,ст. 308, 315 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Маріуполя від 30 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді