Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

09 листопада 2017 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді - Лемак О.В.,

за участю секретаря - Віраг Е.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Ужгород, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Авто-Лайф» про захист прав споживачів, визнання договору недійсним та стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Авто-Лайф» про захист прав споживачів, визнання договору недійсним та стягнення коштів.

Позовні вимоги мотивує тим, що 27 жовтня 2016 року між ним та ТОВ «Лізингова компанія «Авто Лайф» в особі ОСОБА_2, був укладений договір фінансового лізингу №1779, згідно якого ТОВ «Лізингова компанія «Авто Лайф» зобов'язувалась придбати у власність автомобіль «Renault Trafic», combi, 1/6 dci, (без ідентифікуючих даних та номерних знаків) з подальшою передачею його в користування ОСОБА_1 на термін та на умовах згідно договору. На вимогу представника ТОВ «Лізингова компанія «Авто Лайф» ОСОБА_2 в телефонному режимі було домовлено, що для підписання даного договору й отримання автомобіля повинно відбутися в м. Первомайськ Миколаївської області після повного розрахунку 11000,00 дол. США. 27.10.2016 року приїхавши в м. Первомайськ, йому було повідомлено, що раніше обумовленого автомобіля немає, однак є такої ж самої моделі, який коштує дорожче і потрібно внести аванс у розмірі 73000,00 грн. Увечері того ж дня зрозумівши що ОСОБА_2 веде себе підозріло та автомобіля йому надано не було, повідомив представницю ТОВ «Лізингова компанія «Авто Лайф» ОСОБА_2 повернути назад свої кошти у розмірі 73000,00 грн., однак йому було відмовлено. 29.10.2016 року він звернувся в правоохоронні органи щодо вчинення кримінального правопорушення. Також 04.11.2016 року його представник звернувся до ТОВ «Лізингова компанія «Авто Лайф» з вимогою розірвати договір №1779 від 27.10.2016 року та повернути грошові кошти у розмірі 73000,00 грн., однак відповіді так і не отримали.

Вказує, що даний договір було укладено та підписано сторонами без наявності відповідної ліцензії у відповідача для надання фінансових послуг та в подальшому не було нотаріально посвідчено. Умови договору містять ряд несправедливих вимог, не було досягнуто ряд істотних умов.

На підставі наведеного просить визнати недійним договір фінансового лізингу №1779 від 27.10.2016 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Лізингова компанія «Авто Лайф» та стягнути з ТОВ «Лізингова компанія «Авто Лайф» на користь ОСОБА_1 73000,00 грн.

Позивач у судове засідання не з'явився, однак від його представника надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі

Представник відповідача ТОВ «Лізингова компанія «Авто Лайф» в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення справи до суду не надходило. На підставі наведеного суд керуючись ч.1 ст.224 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, 27 жовтня 2016 року між ТОВ ««Лізингова компанія «Авто Лайф» та ОСОБА_1 було укладено договір фінансового лізингу №1779, предметом якого є автомобіль «Renault Trafic», combi.

Згідно умовами договору ТОВ ««Лізингова компанія «АВТО ЛАЙФ» (лізингодавець) зобов'язується придбати та передати на умовах фінансового лізингу у користування майно (предмет лізингу) автомобіль «Renault Trafic», combi, лізингоодержувачу ОСОБА_1

На виконання умов цього договору 27 жовтня 2016 року ОСОБА_1 було сплачено 73000 грн., що підтверджується копією квитанції №0.0.642083305.1 від 27.10.2017 року.

04 листопада 2016 року представник позивача звернувся до відповідача із заявою, в якій просив розірвати договір №1779 від 27.10.2016 року та повернути ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 73000,00 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Частиною 2 ст. 806 ЦК України визначено, що до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Виходячи з аналізу норм чинного законодавства договір фінансового лізингу за своєю правовою природою є змішаним і містить елементи договорів оренди (найму) та купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до статті 628 ЦК України.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, Законом України «Про фінансовий лізинг»».

Також, згідно з п. 4 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» діяльність з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб може здійснюватись лише фінансовими установами після отримання відповідної ліцензії.

Послуга з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах є фінансовою послугою (пункт 11-1 статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»).

Відповідно до ч. 1 ст. 227 ЦК України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним.

Відповідачем не надано доказів наявності ліцензії для здійснення фінансових послуг щодо залучення фінансових активів від фізичних осіб, що свідчить про відсутність такого дозволу (ліцензії) та що суперечить вимогам законодавства.

Разом з тим, договір фінансового лізингу є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу.

За договором найму (оренди) здійснюється передача майна наймачеві у користування.

Частинами першою та третьою ст. 760 ЦК України передбачено, що предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні. Особливості найму окремих видів майна встановлюються цим Кодексом та іншим законом.

Найм (оренда) транспортних засобів врегульовано параграфом 5 глави 58 ЦК України.

За загальним правилом, передбаченим ч. 1 ст. 799 ЦК України, договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі.

Якщо стороною у цьому договорі виступає фізична особа, то згідно з ч. 2 ст. 799 ЦК України договір підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню.

Згідно зі ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Судом встановлено, що договір фінансового лізингу № 1779 від 27 жовтня 2016 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Лізингова компанія «Авто Лайф», нотаріально посвідчено не було, тому в силу закону він є нікчемним та недійсним.

Таким чином, вимога позивача про визнання договору фінансового лізингу № 1779 від 27 жовтня 2016 року недійсним підлягає задоволенню.

Нікчемний договір не породжує тих прав і обов'язків, настання яких бажали сторони, і визнання такого договору недійсним судом не вимагається.

Правові наслідки недійсності договору передбачені статтею 216 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

З огляду на викладене суд приходить до висновку , що слід стягнути з ТОВ «Лізингова компанія «Авто Лайф» на користь позивача ОСОБА_1 сплачені ним кошти в сумі 73000,00 грн.

Керуючись ст. ст.203,215,227,509,799,628,806 ЦК України, Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ст.ст. 10, 60, 88, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов - задовольнити.

Визнати договір фінансового лізингу № 1779 від 27 жовтня 2016 року укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Авто Лайф» та ОСОБА_1 - недійсним.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія» «Авто Лайф» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 73000,00 (сімдесят три тисячі гривень 00 коп.) грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія» «Авто Лайф» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 730,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів після проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду Лемак О.В.