Справа № 500/2546/17
Провадження № 2/500/2108/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2017 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Присакар О.Я.,

при секретарі Сирбу Г.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ізмаїла цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

10.05.2017 позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за нею, як спадкоємицею за законом першої черги право власності на земельну ділянку площею 5,04 га, яка розташована на території Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, мотивуючи тим, що вищевказана земельна ділянка належить ОСОБА_4. 12.02.2015 року ОСОБА_4 помер, після його смерті відкрилась спадщина на вищезазначене спадкове майно. Позивач прийняла спадщину оскільки на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем. При зверненні до нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину, позивачу було відмовлено, у звязку з із тим, що згідно п. 4.12, п.4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України Свідоцтво про право на спадщину видається за наявності всіх необхідних документів, а на майно, яке підлягає реєстрації, після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві; з поданих позивачем документів, а саме заповіту, посвідченого виконавчим комітетом Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області секретарем Усковою Л.П. 13.07.2001 року за № 447 та Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 469715 від 01.08.2002 року, вбачається, що спадкодавець заповів право на земельну частку (пай); згідно ч. 4 ст. 1236 ЦК України чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. Таким чином, якщо майно, охоплене заповітом, на момент відкриття спадщини вже не знаходиться у власності спадкодавця, воно не може бути обєктом спадкування за вищевказаним заповітом; згідно п. 1.17 глави 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якщо подані документи не містять усіх передбачених законодавством відомостей або в таких документах міститься суперечлива інформація, згідно п. 4.18 глави 10 вказаного порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні.

Відповідач в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Вислухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 належить земельна ділянка площею 5,04 га, яка розташована на території Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 469715, виданого 01.08.2002 року Кислицькою сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 10-08-222.

Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 409661 від 13.02.2015 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_4 помер 12.02.2015 року.

Після смерті ОСОБА_4 згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить земельна ділянка площею 5,04 га, яка розташована на території Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1233 ЦК заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до заповіту, посвідченого 13.07.2001 року секретарем Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області ОСОБА_5, зареєстрованого в реєстрі за № 447, ОСОБА_4 заповів належне йому на праві приватної власності право на земельну частку (пай) по сертифікату серія ОД №0238657 розміром 4,42 в умовних кадастрових га, вартістю вісімнадцять тисяч триста сорок сім гривень, розташований в КСП ім. Кірова Ізмаїльського району Одеської області ОСОБА_2.

Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 49842559 від 13.11.2017 року, наданої приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу ОСОБА_6, заповіт ОСОБА_4 від 13.07.2001 року, зареєстрований за № 447 не змінювався та не скасовувався.

Відповідно до ч. 4 ст. 1236 ЦК України - чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини

Судом встановлено, що замість сертифікату серія ОД №0238657 на земельну частку (пай) розміром 4,42 в умовних кадастрових га, вартістю вісімнадцять тисяч триста сорок сім гривень, розташовану в КСП ім. Кірова Ізмаїльського району Одеської області спадкодавцем був отриманий Державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 № 469715 на земельну ділянку площею 5,04 га, яка розташовану на території Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, отже майно, яке охоплене заповітом, на момент відкриття спадщини вже не знаходиться у власності спадкодавця, тобто воно не може бути обєктом спадкування за вищевказаним заповітом.

Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті ОСОБА_4 являються:

-дружина ОСОБА_7, що підтверджено свідоцтвом про народження серії І-УР №837846 від 18.10.1960 року, виданим Миколаївською сільською радою Цебриківського району Одеської області;

-донька ОСОБА_3, що підтверджено свідоцтвом про народження серії ІІІ-УР №241159 від 08.06.1961 року, виданим Миколаївською сільською радою Цебриківського району Одеської області та свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ЖС №485483 від 24.10.1981 року, виданим міським відділом запису актів громадянського стану м. Запоріжжя, відповідно якого ОСОБА_8 після укладення шлюбу змінила прізвище на «Наумецька»;

-донька ОСОБА_2, що підтверджено свідоцтво про народження серії І-АГ №657496 від 19.01.1971 року, виданим Новосвітівською сільською радою Ширяєвського району Одеської області та свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІІ-ЖД №379720 від 21.11.1993 року, виданим Кислицькою сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, відповідно якого ОСОБА_9 після укладення шлюбу змінила прізвище на «Ніколенко».

Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_4, що підтверджено записами в будинковій книзі на будинок №89 по вул. Шишкіна в м. Ізмаїлі Одеської області, тобто вважається такою, яка фактично прийняла спадщину.

Крім того встановлено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_3 на час відкриття спадщини не проживали разом із спадкодавцем ОСОБА_4, що підтверджено записами в будинковій книзі на будинок №89 по вул. Шишкіна в м. Ізмаїлі Одеської області та у встановлений законом строк не звернулись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, про що свідчить спадкова справа №83/2017 заведена після ОСОБА_4, померлого 12.02.2015 року приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу ОСОБА_6, тобто вважаються такими, які не прийняли спадщину.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 477207 від 19.01.2017 року, виданого Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_7 померла 18.01.2017 року.

Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу ОСОБА_6 № 334/02-14 від 11.11.2017 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку із тим, що згідно п. 4.12, п.4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України Свідоцтво про право на спадщину видається за наявності всіх необхідних документів, а на майно, яке підлягає реєстрації, після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві; з поданих позивачем документів, а саме заповіту, посвідченого виконавчим комітетом Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області секретарем Усковою Л.П. 13.07.2001 року за № 447 та Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 469715 від 01.08.2002 року, вбачається, що спадкодавець заповів право на земельну частку (пай); згідно ч. 4 ст. 1236 ЦК України чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. Таким чином, якщо майно, охоплене заповітом, на момент відкриття спадщини вже не знаходиться у власності спадкодавця, воно не може бути обєктом спадкування за вищевказаним заповітом;згідно п. 1.17 глави 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якщо подані документи не містять усіх передбачених законодавством відомостей або в таких документах міститься суперечлива інформація, згідно п. 4.18 глави 10 вказаного порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Вислухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 1220, 1222, 1233, 1234, 1235, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4, померлого 12.02.2015 року, право власності на земельну ділянку площею 5,04 га, яка розташована на території Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (Державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 № 469715, виданий 01.08.2002 року Кислицькою сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 10-08-222).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_10