Провадження №2/523/1045/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" січня 2017 р.

Суворовський районний суд міста Одеси,в складі:

головуючого - судді Малиновського О.М.,

при секретарі - Шевчук М.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 15, в м. Одеса, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи без самостійних вимог ПАТ НАСК «Оранта» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовними вимогамив яких зазначила, що 02.12.2015р. напроспекті Свободи в м. Одесі з вини водія ОСОБА_2, який керував транспортним засобом марки Шкода,р/н НОМЕР_1,відбулася дорожньо-транспортна пригода внаслідок якої було пошкоджено належний їй на праві власності автомобіль НОМЕР_2. ПАТ НАСК «Оранта» здійснила на їїкористь виплату страхової суми в розмірі 11555,53грн.В подальшому, в звязку з виявленням прихованих пошкоджень автомобіля, експертним висновком була встановлена матеріальна шкода завдана т/з марки Мазда, р/н НОМЕР_3 в розмірі 31895,59 грн. Різниця між страховою виплатою та фактичним розміром завданої шкоди складає 20340,06грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. ОСОБА_1 зазначає, що внаслідок ДТП вона зазнала моральних страждань. Так, вона тривалий час не мала можливості користуватися власним автомобілем, та була вимушена докладати додаткових зусиль для відновлення свого звичайного устрою життя. Моральну шкоду позивач просить стягнути з ОСОБА_2 в розмірі 15000,00 гривень. Дані обставини стали підставою для звернення до суду.

Представник ОСОБА_1 в судовому засіданні предявлені позовні вимоги підтримав, просить задовольнити. В судове засідання призначене на 30.01.2017р. не зявився, направив заяву в якій просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, а справу розглянути за їх відсутності.

ОСОБА_2 предявлені позовні вимоги не визнав. У судове засідання, призначене на 30.01.2017р. не зявився без поважних на те причин. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

ПАТ НАСК «Оранта» не забезпечило участі свого представника у судовому засіданні. Про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином, про що свідчить поштове повідомлення.

Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що02.12.2015р. близько о 08.40г., ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом марки Шкода, р/н ВН9452АОна проспекті Свободи в м. Одесі не врахував дорожньої обстановки, не витримав безпечної дистанції та допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1 Транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

В звязку з настанням вказаної ДТП, водіями пошкоджених т/з, у відповідність до вимог п. 33.2. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»№ 1961-IV було складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

Причиною дорожньо-транспортної пригоди стало порушення п.13.1Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001р. з боку водія автомобіля марки Шкода, р/н НОМЕР_1 ОСОБА_2

На час скоєння ДТП, згідно договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №АЕ/4998265), транспортний засіб маркиШкода, р/н НОМЕР_1 був застрахований в ПАТ НАСК «Оранта» (Страховик). Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну (на одного потерпілого), зазначеним вище страховим договором встановлено в розмірі 50000 гривень, з визначенням франшизи у розмірі 1000,00 гривень. Розмір завданої ОСОБА_1 матеріальної шкоди був встановлений на підставі звіту від 18.01.2016р. та склав 11 555,53грн. з урахування коефіцієнту фізичного зносу. З представленої копії страхової справи убачається, що Страховиком у відшкодування завданої ОСОБА_2 матеріальної шкоди на користь ОСОБА_1 була сплачена сума страхового відшкодування в розмірі 10 555,53грн., з урахуванням суми безумовної франшизи в розмірі 1000,00 гривень.

Згодом, висновком №3550 від 27.02.2016р. судовим експертом було встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого власнику т/з марки Мазда, р/н НОМЕР_3, пошкодженого внаслідок ДТП, станом на 02.12.2015р. складає 31 895,59грн. з урахуванням фізичного зносу складників КТЗ.

Отже, різниця між сумою страхового відшкодування та фактичним розміром завданої матеріальної шкоди складає 21340,06грн., в тому числі і 1000,00 грн., франшизи. Проте, суд розглядає питання щодо стягнення завданої матеріальної шкоди в межах заявлених позовних вимог, тобто в розмірі 20340,06грн. (ч.1 ст.11 ЦПК України).

Вирішуючи спір, щодо стягнення завданої матеріальної шкоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Разом з тим правила регулювання деліктних зобовязань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обовязок.

До сфери обовязкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України № 1961-IV.

Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого.

Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобовязання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обовязком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобовязання згідно з договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника в договірному зобовязанні ним є страховик.

Разом з тим зазначені зобовязання не виключають одне одного. Деліктне зобовязання первісне, основне зобовязання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок.

Неодержання потерпілим страхового відшкодування за договором (або його одержання, якщо страхового відшкодування недостатньо для повного покриття шкоди) не обовязково припиняє деліктне зобовязання, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобовязаною.

При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобовязаний виконати обовязок зі здійснення страхового відшкодування.

Відповідно до статті 511 ЦК України зобовязання не створює обовязку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобовязання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно із частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобовязаний виконати свій обовязок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена в договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

З огляду на зазначене право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобовязує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобовязанні.

Потерпілий має право відмовитись від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в межах деліктного зобовязання незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором з відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обовязками страховика як сторони договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Така правова позиція була зазначена у постанові ВСУ № 6-954цс16.

Заважаючи на викладене, з урахуванням доведеності позивачем протиправної, винної поведінки ОСОБА_2, яка перебуває в причино-наслідковому звязку із завданою її майну шкодою, приймаючи до уваги право вибору позивача на відшкодування завданої матеріальної шкоди чи з винної особи, чи з страховика, суд дійшов висновку, що предявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, шляхом стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача завданої матеріальної шкоди в розмірі 20340,06грн.

Суд вважає, що з огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (ч.2 ст.1166 ЦК України), відповідач звільняється від обовязку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч.5 ст.1187, п.1 ч.2 ст. 1167 ЦК України). Проте відповідач зазначені обставини суду не довів, належні та допустимі докази з цього приводу не представив.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичної особі неправомірними, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Виходячи з моральних страждань перенесених ОСОБА_1, які виразилися в порушені звичайного устрою її життя, прикладення додаткових зусиль відносно відновлення транспортного засобу належного їй на праві власності, враховуючи принцип виваженості, розумності та справедливості, суд вважає можливим частково задовольнити вимоги стягнувши з ОСОБА_2 на його позивача 3000,00 гривень у відшкодування моральної шкоди.

Згідно ст. 88 ЦПК України, суд пропорційно задоволеним позовним вимогам стягує з відповідача судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 551,20грн. та на користь держави не сплачений судовій збір за вимоги немайнового характеру в розмірі 551,20 грн.

Керуючись ст.ст. 10,11,57,63,64,66,88,209,212-215,218 ЦПК України, -

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (іпн. НОМЕР_4) на користь ОСОБА_1 у відшкодування завданої матеріальної шкоди 20340,06гривень, моральної шкоди 3000,00 гривень, судових витрат в розмірі 551,20 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 (іпн. НОМЕР_4) на користь держави судові витрати в розмірі 551,20 гривень.

Рішення може бути оск аржено до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня отримання копії рішення суду.

Суддя