ухвала

іменем україни

22 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого суддів: Кафідової О.В., Іваненко Ю.Г., Маляренка А.В., Леванчука А.О., Писаної Т.О.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до Львівського державного університету фізичної культури про визнання недійсним результату конкурсу, за касаційною скаргою Львівського державного університету фізичної культури на рішення Апеляційного суду Львівської області від 21 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду з цим позовом, свої вимоги обґрунтовуючи тим, що з 2004 року він працював на посаді доцента кафедри спортивних та рекреаційних ігор у Львівському державному університеті фізичної культури (далі - ЛДУФК).

15 травня відбулося засідання кафедри, де 12 членів кафедри проти - 1 проголосували рекомендувати його на заміщення вакантної посади доцента кафедри спортивних та рекреаційних ігор.

28 травня 2015 року відбулося засідання Вченої ради факультету фізичного виховання університету, де більшістю голосів його не було рекомендовано на заміщення зазначеної вакантної посади.

Наказом ректора ЛДУФК від 06 липня 2015 року № 181-вк його було звільнено з 27 липня 2015 року з посади доцента кафедри спортивних та рекреаційних ігор у зв'язку із закінченням строку трудового договору згідно з п. 2 ст. 36 КЗпП України.

Своє звільнення з роботи позивач вважав незаконним, так як вирішення його питання, згідно з нормами нового Закону України «Про вищу освіту», а саме проведення конкурсу на заміщення вакантної посади, мало відбуватися на засіданні Вченої ради університету, а не факультету, крім того, не всі члени Вченої ради факультету були повідомлені про засідання, а розгляд його кандидатури проходив без фактичного обговорення.

З урахуванням зазначених обставин та уточнених вимог позивач просив:

визнати недійсним та скасувати результат конкурсу на заміщення вакантної посади доцента кафедри спортивних та рекреаційних ігор ЛДУФК, який відбувся 28 травня 2015 року, відповідно до якого йому було відмовлено у заміщенні вакантної посади доцента кафедри спортивних та рекреаційних ігор ЛДУФК;

визнати недійсним та скасувати рішення Вченої ради факультету фізичного виховання ЛДУФК від 28 травня 2015 року про необрання його на посаду доцента кафедри спортивних та рекреаційних ігор ЛДУФК;

визнати незаконним та скасувати наказ ректора ЛДУФК ПриступиЄ.Н. від 06 липня 2015 року № 181-вк про звільнення його з роботи за п. 2 ст. 36 КЗпП України;

поновити його на посаді доцента кафедри спортивних та рекреаційних ігор ЛДУФК з 28 липня 2015 року;

стягнути з ЛДУФК на його користь 64 616 грн 76 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв'язку з незаконним звільненням за період з 28 липня 2015 року по 21 липня 2016 року та 556 грн 90 коп. витрат на правову допомогу.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 28 квітня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 21 липня 2016 року рішення Галицького районного суду м. Львова від 28 квітня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення.

Позов ОСОБА_6 задоволено частково.

Визнано недійсним та скасовано результат конкурсу на заміщення вакантної посади доцента кафедри спортивних та рекреаційних ігор Львівського державного університету фізичної культури, який відбувся 28 травня 2015 року, у відповідності до якого ОСОБА_6 було відмовлено у заміщенні вакантної посади доцента кафедри спортивних та рекреаційних ігор Львівського державного університету фізичної культури.

Визнано недійсним та скасовано рішення Вченої ради факультету фізичного виховання Львівського державного університету фізичної культури від 28 травня 2015 року про необрання ОСОБА_6 на посаду доцента кафедри спортивних та рекреаційних ігор Львівського державного університету фізичної культури.

Визнано незаконним та скасовано наказ ректора Львівського державного університету фізичної культури Приступи Є.Н. № 181-вк від 06 липня 2015 року про звільнення з роботи ОСОБА_6.

Поновлено ОСОБА_6 на посаді доцента кафедри спортивних та рекреаційних ігор Львівського державного університету фізичної культури з 28 липня 2015 року.

Стягнуто з Львівського державного університету фізичної культури на користь ОСОБА_6 64 616 гривень 76 копійок середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв'язку з незаконним звільненням за період з 28 липня 2015 року по 21 липня 2016 року без врахування податків та інших обов'язкових платежів.

В решті вимог відмовлено.

Стягнуто з Львівського державного університету фізичної культури 2 107 гривень 76 копійок судових витрат в дохід держави.

Стягнуто з Львівського державного університету фізичної культури на користь ОСОБА_6 2 143 гривні 68 копійок судових витрат.

У касаційній скарзі ЛДУФК просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення районного суду, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, заперечення на неї, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 2 ст. 324 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що рішення Вченої ради факультету фізичного виховання ЛДУФК від 28 травня 2015 року, згідно з яким було вирішено не рекомендувати ректору університету кандидатуру ОСОБА_6 на посаду доцента кафедри спортивних та рекреаційних ігор, є правосильним, оскільки у засіданні брало участь 2/3 її членів, а відсутність інших членів не впливає на законність прийнятого рішення.

Вчена рада університету 26 травня 2015 року делегувала повноваження вченій раді факультету фізичного виховання ЛДУФК щодо обрання за конкурсом таємним голосуванням на посади доцентів відповідно до ч. 7 ст. 36 Закону України «Про вищу освіту» та п. 4.5.1 статуту.

Скасовуючи рішення районного суду та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, апеляційний суд виходив з порушення процедури обрання ОСОБА_6 на посаду завідувача кафедри спортивних та рекреаційних ігор факультету фізичного виховання ЛДУФК на засіданні Вченої ради факультету 28 травня 2015 року, передбаченої п. 8 Положення про обрання та прийняття на роботу науково-педагогічних працівників вищих навчальних закладів третього і четвертого рівнів акредитації, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки від 24 грудня 2002 року № 744р.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_6 з 2004 року працював на посаді доцента кафедри спортивних та рекреаційних ігор факультету фізичного виховання ЛДУФК.

Витягом з протоколу від 15 травня 2015 року № 11 засідання кафедри спортивних та рекреаційних ігор факультету фізичного виховання ЛДУФК стверджується, що у цей день на засіданні кафедри слухався звіт ОСОБА_6 про його навчальну, навчально-методичну, науково-дослідну, спортивну та виховну роботу за термін попереднього трудового договору.

Виступили: завідувач кафедри ОСОБА_8 та члени кафедри - ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, які дали оцінку роботи доцента ОСОБА_6 і рекомендували на продовження роботи на даній посаді.

Після виступів викладачів було проведено голосування щодо продовження роботи ОСОБА_6 на посаді доцента кафедри спортивних і рекреаційних ігор.

Голосували: «за» - 12 чоловік, «проти» - 1 чол., «утримався» - 1 чол.

Ухвалили: рекомендувати ОСОБА_6 на посаду доцента кафедри спортивних та рекреаційних ігор факультету фізичного виховання ЛДУФК.

26 травня 2015 року на засіданні Вченої ради ЛДУФК постановили доручити обрання за конкурсом на посаду таємним голосуванням викладачів, старших викладачів, доцентів, деканів Вченим радам відповідного факультету.

Наказом ректора ЛДУФК Приступою Є.Н. від 15 липня 2013 року затверджено склад Вченої ради факультету фізичного виховання на 2013-2018 роки у кількості 20 чоловік.

28 травня 2015 року на засіданні Вченої ради факультету фізичного виховання розглядалося питання обрання на посади доцентів, старших викладачів та викладачів кафедр факультету фізичного виховання, в тому числі обрання на посаду доцента кафедри спортивних та рекреаційних ігор ОСОБА_6

Із протоколу № 4 засідання Вченої ради факультету фізичного виховання від 28 травня 2015 року вбачається, що на засіданні у той день були відсутні: ОСОБА_15 - член ради, зав. кафедри легкої атлетики; ОСОБА_16 - член ради, доцент кафедри гімнастики; ОСОБА_17 - член ради, аспірант кафедри гімнастики; ОСОБА_18 - член ради, студентка 41 ФЗ; ОСОБА_19 - член ради, студентка 41 ФВ; ОСОБА_20 - член ради, студент 32 ФВ.

При розгляді питання слухали декана факультету фізичного виховання ОСОБА_21, який представив кандидатуру кандидата наук з фізичного виховання та спорту доцента кафедри спортивних та рекреаційних ігор ОСОБА_6 на посаду доцента кафедри спортивних та рекреаційних ігор.

Виступили: завідувач кафедри спортивних та рекреаційних ігор ОСОБА_8, який зазначив, що ОСОБА_6 працює на кафедрі 11 років на посаді доцента. За весь час підготував матеріали дисципліни «рекреаційні ігри». Очолював на кафедрі наукову роботу. На жаль, за три роки доцент ОСОБА_6 підготував лише п'ять наукових праць.

Результати голосування: «за» - 5; «проти» - 8; «не дійсний» - 1.

Ухвалили затвердити результати голосування.

Не рекомендувати ректору ЛДУФК професору Приступі Є.Н. кандидатуру доцента кафедри спортивних та рекреаційних ігор ОСОБА_6 на посаду доцента кафедри спортивних та рекреаційних ігор.

У той же час, як установлено в суді апеляційної інстанції, обговорення кандидатури ОСОБА_6 щодо обрання його на посаду доцента кафедри спортивних та рекреаційних ігор на засіданні Вченої ради факультету не було.

Завідувач кафедри спортивних та рекреаційних ігор факультету фізичного виховання ОСОБА_8 подав викривлену інформацію членам Вченої ради факультету про ОСОБА_6 щодо його роботи на кафедрі. Підготовка ОСОБА_6 п'яти друкованих праць подана як недолік у його роботі. У той же час, завідувач кафедри ОСОБА_8 не зазначив, хто із членів кафедри за той період підготовив більше наукових статей ніж ОСОБА_6, чи виконував останній план роботи, затверджений кафедрою, на якому рівні читає лекції претендент та проводить практичні заняття.

Апеляційним судом також встановлено, що у викривленому аспекті подана інформація ОСОБА_8 щодо результатів голосування на кафедрі за ОСОБА_6 15 травня 2015 року.

Наголошено, скільки «проти» та «утримався», однак не вказано скільки чоловік проголосувало «за», і яку оцінку роботи ОСОБА_6 дали його колеги по роботі - викладачі - члени кафедри спортивних та рекреаційних ігор.

Ніхто з членів Вченої ради факультету не брав участі в обговоренні кандидатури ОСОБА_6 на посаду доцента кафедри спортивних та рекреаційних ігор. Не надавалось слово самому ОСОБА_6 на підтвердження чи спростування інформації завідувача кафедри спортивних та рекреаційних ігор факультету фізичного виховання ОСОБА_8 щодо його роботи.

Не доведено до членів Вченої ради факультету даних про сімейний стан ОСОБА_6, який проживає у гуртожитку університету. Він один працюючий у сім'ї з чотирьох чоловік. На його утриманні дочка інвалід з дитинства підгрупи А І групи, опікуном якої є дружина ОСОБА_22

Звільнення з роботи ОСОБА_6 залишає на вулиці його сім'ю з дитиною-інвалідом.

13 червня 2015 року на адресу ОСОБА_6 надіслано попередження № 1 за підписом в.о. ректора університету ОСОБА_23 про необхідність у двотижневий строк звільнити кімнати АДРЕСА_1 у зв'язку із звільненням з роботи.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Так, як зазначено у ч. 5 ст. 33 Закону України «Про вищу освіту», кафедра - це базовий структурний підрозділ вищого навчального закладу державної (комунальної) форми власності (його філій, інститутів, факультетів), що провадить освітню, методичну та/або наукову діяльність за певною спеціальністю (спеціалізацією) чи міжгалузевою групою спеціальностей, до складу якого входить не менше п'яти науково-педагогічних працівників, для яких кафедра є основним місцем роботи, і не менш як три з них мають науковий ступінь або вчене (почесне) звання.

Відповідно до частини сьомої пункту 2 статті 36 Закону України «Про вищу освіту» вчена рада вищого навчального закладу обирає за конкурсом таємним голосуванням на посади деканів, завідувачів (начальників) кафедр, професорів і доцентів, директора бібліотеки, керівників філій.

У п. 7 ст. 36 Закону України «Про вищу освіту» зазначено, що у вищому навчальному закладі можуть бути утворені вчені ради структурних підрозділів, повноваження яких визначаються вченою радою вищого навчального закладу відповідно до статуту вищого навчального закладу. Вчена рада вищого навчального закладу може делегувати частину своїх повноважень вченим радам структурних підрозділів.

У п. 4.5.1 статуту ЛДУФК, який був прийнятий конференцією трудового колективу 27 січня 2011 року та затверджений Міністерством освіти і науки молоді і спору України 29 червня 2011 року, який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, передбачено право Вченої ради університету делегувати певний обсяг своїх повноважень іншим колегіальним або робочим органам.

Обрання та прийняття на роботу науково-педагогічних працівників станом на 28 травня 2015 року здійснювалося відповідно до Положення про обрання та прийняття на роботу науково-педагогічних працівників вищих навчальних закладів третього і четвертого рівнів акредитації, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки від 24 грудня 2002 року № 744 (далі - Положення).

Як зазначено у п. 8 Положення, обрання науково-педагогічних працівників Вченою радою вищого навчального закладу (факультету) проводиться таємним голосуванням. Перед голосуванням щодо кожної кандидатури претендентів на відповідну посаду оголошується висновок кафедри і проводиться обговорення в їх присутності.

Рішення Вченої ради вищого навчального закладу (факультету) при проведенні конкурсу вважається дійсним, якщо в голосуванні брало участь не менше 2/3 членів Вченої ради. Обраним вважається претендент, який здобув більше 50 % голосів присутніх членів Вченої ради.

Так, апеляційним судом встановлено, що на засіданні Вченої ради факультету 28 травня 2015 року були відсутні шість її членів, у тому числі єдиний аспірант та всі студенти факультету, і даних про їх запрошення на засідання у матеріалах справи немає.

Відсутність зазначених членів Вченої ради факультету давала право приймати кадрові рішення, однак інтереси студентів та молодих науковців, при розгляді кадрових питань не були враховані.

У наказі Міністерства освіти і науки України від 05 жовтня 2015 року № 1005 «Про порядок затвердження рекомендацій щодо проведення конкурсного відбору при заміщенні вакантних посад науково-педагогічних працівників та укладення з ними трудових договорів (контрактів)», рекомендується мати на увазі, що Кодекс законів про працю України встановлює, що держава гарантує громадянам правовий захист як від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу, так і від незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Дані «ключові» рекомендації Міністерства освіти і науки України не були враховані при розгляді 28 травня 2015 року питання про обрання ОСОБА_6 на посаду доцента кафедри спортивних та рекреаційних ігор факультету фізичного виховання ЛДУФК.

Апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що аналіз зазначених доказів в їх сукупності дає підстави для висновку про порушення процедури обрання ОСОБА_6 на посаду завідувача кафедри спортивних та рекреаційних ігор факультету фізичного виховання ЛДУФК на засіданні Вченої ради факультету 28 травня 2015 року, передбаченої п. 8 Положення про обрання та прийняття на роботу науково-педагогічних працівників вищих навчальних закладів третього і четвертого рівнів акредитації, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки від 24 грудня 2002 року № 744р, а відтак, дає підстави для визнання недійсним та скасування результату конкурсу на заміщення вакантної посади доцента кафедри спортивних та рекреаційних ігор ЛДУФК, відповідно до якого ОСОБА_6 було відмовлено у заміщенні вакантної посади доцента кафедри спортивних та рекреаційних ігор ЛДУФК, визнання недійсним та скасування рішення Вченої ради факультету фізичного виховання ЛДУФК від 28 травня 2015 року про необрання ОСОБА_6 на посаду доцента кафедри спортивних та рекреаційних ігор ЛДУФК, визнання незаконним та скасування наказу ректора ЛДУФК ПриступиЄ.Н. від 06 липня 2015 року № 181-вк про звільнення з роботи ОСОБА_6 у зв'язку із закінченням строкового трудового договору згідно з п. 2 ст. 36 КЗпП України та поновлення його на посаді доцента кафедри спортивних та рекреаційних ігор ЛДУФК з 28 липня 2015 року.

Як зазначено у п. 2 ст. 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Касаційна скарга не містить доводів на спростування вказаних висновків апеляційного суду, які є обґрунтованими та узгоджуються з матеріалами справи, при встановленні зазначених фактів судом не було порушено норм цивільного процесуального законодавства й правильно застосовано норми матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Львівського державного університету фізичної культури відхилити.

Рішення Апеляційного суду Львівської області від 21 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.В. Кафідова
Судді: Ю.Г. Іваненко А.О. Леванчук А.В. Маляренко Т.О. Писана