Справа № 465/6434/13-ц Головуючий у 1 інстанції: Лозинський Б.М.
Провадження № 22-ц/783/3059/17 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Струс Л.Б.

суддів: Левика Я.А., Шандри М.М.

за участі секретаря: Симець В.І.

з участю: ОСОБА_2, представників ОСОБА_3,ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на заочне рішення Франківського районного суду м. Львова від 15 червня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Фольксбанк" до ОСОБА_6, ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором кредиту,-

ВСТАНОВИЛА:

Заочним рішенням Франківського районного суду м. Львова від 15 червня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "Фольксбанк" заборгованість по кредитному договору № КF45004 від 08 жовтня 2007 року в сумі 65 437,56 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 523 042, 42 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 23 лютого 2017 року заочне рішення Франківського районного суду м. Львова від 15 червня 2015 року залишено без змін.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_5

В апеляційній скарзі посилається на те, що відповідно до ч. 1 ст. 292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив про їх права та обов"язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. Вказує, що він є співвласником квартири, переданої в іпотеку для забезпечення виконання кредитного договору і тому його права можуть бути порушені шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Просить заочне рішення Франківського районного суду м. Львова від 15 червня 2015 року в частині стягнення боргу солідарно з ОСОБА_2 скасувати.

Апелянт в судове засідання не з`явився про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, що дає можливість апеляційному суду право у відповідності вимог ст..27, ч.2 ст.305 ЦПК України, розглянути справу у їх відсутності. Однак подав клопотання про розгляд справи у його відсутності. На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті.

Заслухавши суддю-доповідача,заслухавши ОСОБА_2 та представників ОСОБА_3,ОСОБА_4, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст..213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Матеріалами справи встановлено що 08.10.2007 року між ПАТ «Фольксбанк» та ОСОБА_6 був укладений кредитний договір № KF45004, згідно якого позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 65000,00 доларів США з кінцевим строком погашення до 06.10.2017 року, зі сплатою 11,5% річних за користування кредитом /а.с.8-11/.

Позивачем умови кредитного договору були виконані та надано відповідачу -1 грошові кошти в сумі 65000,00 доларів США, що підтверджується заявою на видачу готівки №1411-38 від 09 жовтня 2017 року на суму 65 000,00 доларів США та заявою на видачу готівки №38-98 від 18 березня 2008 року на суму 10000 доларів США. Всього відповідачу-1 було надано кредит на суму 75000,00 доларів США.

Для забезпечення виконання зобов`язань, 08.10.2007 року з відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір поруки № РО 91186, згідно якого останній взяв на себе зобов'язання бути поручителем по зобов'язаннях позичальника ОСОБА_6 /а.с.16/.

Згідно з п. 1.2 договору поруки - поручитель ОСОБА_2 зобов'язалась перед кредитором відповідати за порушення зобов`язань боржника, відповідно до кредитного договору №KF45004 від 08.10.2007 року.

Пунктом 1.3 договору поруки передбачено, що у випадку порушення боржником своїх зобов`язань перед кредитором за вище вказаним кредитним договором боржник і поручитель згідно цього договору відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд правильно встановив характер спірних правовідносин та застосував відповідні норми матеріального права. Обґрунтованим є посилання у рішенні суду на ст.ст. 526, 530 ЦК України за змістом яких зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. За наявності встановлених обставин порушення відповідачем умов договору щодо своєчасного внесення обумовлених договором платежів до повного виконання зобов`язання, вимоги банку визнав частково обґрунтованими.

Як встановлено судовою колегією, що 23 лютого 2017 року ухвалою Апеляційного суду Львівської області апеляційну скаргу ОСОБА_6, ОСОБА_2 відхилено, а заочне рішення Франківського районного суду м.Львова від 15 червня 2015 року залишено без змін, доповнивши абзац другий резолютивної частини словами : « 61 952, 82 дол.США, що еквівалентно 495 188,89 грн. - заборгованість по кредиту; 3 385,84 дол.США, що еквівалентно 27 063,02 грн. - заборгованість по відсотках; 98,90 дол. США, що еквівалентно 790,51 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту та процентів.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України?обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Апелянт ОСОБА_7 в апеляційній скарзі покликається, що він є особою, яка відповідно до ч.1 ст.292 ЦПК України має право на апеляційне оскарження згаданого рішення суду, оскільки є співвласником квартири переданої в іпотеку відповідачами у справі для забезпечення виконання кредитного договору і тому його права можуть бути порушені при зверненні стягнення на майно іпотеки.

Частина перша ст..292 ЦПК України надає право сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, а також особам, які не брали участі у справі, якщо суд першої інстанції вирішив питання про їх права та обов`язки, оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Зважаючи на те, що у цивільному спорі, сторонами у якому були ОСОБА_6, ОСОБА_2 та Публічне акціонерне товариство «Фольксбанк», а апелянт не був стороною у справі, оскільки не був стороною у кредитному договорі, ні у договорі поруки, ні у договорі іпотеки та оскаржуваним рішенням при стягненні заборгованості з відповідачів не було встановлено обставин, які б свідчили про те, що апелянт є співвласником квартири, яка передана в іпотеку, тому твердження апелянта про те, що оскаржуване рішення впливає на його права та обов`язки не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Окрім того, як вбачається з рішення яке оскаржується, районним судом стягнуто солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Фольксбанк» заборгованість по кредитному договору №KF45004 від 08 жовтня 2007 року в сумі 65 437,56 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 523 042, 42 грн.

Судовою колегією встановлено, що при подачі апеляційної скарги ОСОБА_5 в силу ст..10,57,60 ЦПК України не надав доказів того, що є співвласником квартири яка передана в іпотеку.

Відповідно до ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до вимог ст..ст.10, 60 УПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб , які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з положеннями цивільного процесуального законодавства відповідач це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

Окрім того як встановлено судовою колегією, що відповідно до договору іпотеки від 09.10.2007 року п.2.3. з метою повного та своєчасного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодавець - майновий поручитель передає в іпотеку іпотекодержателю нерухоме майно, разом з усіма його приналежностями, а саме квартиру №79 в будинку №5 «б» по вулиці Княгині Ольги в місті Львові. Квартира складається з трьох житлових кімнат та кухні. Житлова площа 33,5 кв.м. Загальна площа 64,1 кв.м. Загальна вартість предмета іпотеки згідно Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно №15919325 від «13» вересня 2007 року Обласного комунального підприємства ЛОР «БТІ та ЕО» становить 102000,00. Предмет іпотеки належить іпотекодавцю-майновому поручителю на підставі Договору дарування квартири, посвідченого «23» липня 2001 року ОСОБА_8, державним нотаріусом П`ятої Львівської державної нотаріальної контори за реєстровим №2-2366. Вищевказаний Договір дарування квартири зареєстровано «12» грудня 2002 року в Львівському обласному державному комунальному БТІта ЕО та записано в реєстрову книгу №68 за реєстровим №11224, реєстраційне посвідчення серії КММ3085891 видане 12.12.2002 року ЛОДКБТІ та ЕО /т.2 а.с.86/

Щодо інших доводів апеляційної скарги то такі були предметом розгляду апеляційним судом при розгляді апеляційної скарги ОСОБА_6, ОСОБА_2 і такі були відхилені та не можуть слугувати підставою для задоволення апеляційної скарги оскільки такі не порушують прав апелянта ОСОБА_5

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦП України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Вищезазначені доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Враховуючи наведене колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення районного суду із зазначених підстав.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.209, 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Заочне рішення Франківського районного суду м. Львова від 15 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий :

Судді: