Cправа № 127/9524/17
Провадження № 2/127/3553/17
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16 серпня 2017 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Гуменюка К.П.,

секретаря Подоляк М.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

в с т а н о в и в :

05 травня 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_4 міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 14 вересня 2016 року померла ОСОБА_5 Після її смерті відкрилась спадщина на все належне їй майно.

06 листопада 2009 року ОСОБА_5 було складено заповіт, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_4 Міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстровано в реєстрі за номером 1383, за яким все належне спадкодавцю майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось вона заповіла позивачу, дочці - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Маючи намір прийняти спадщину, 20 квітня 2017 року позивач звернулася до другої ОСОБА_4 державної нотаріальної контори (нотаріус ОСОБА_7С.). Проте, у прийнятті заяви ОСОБА_3 було відмовлено в звязку з пропуском встановленого законодавством строку на прийняття спадщини (шість місяців). При цьому позивачу було розяснено, що питання про визначення додаткового строку для подання заяви може бути вирішено судом.

Однак, вказаний строк для прийняття спадщини був пропущений ОСОБА_3 з поважних причин, зокрема: після смерті ОСОБА_5, усі витрати повязані з похованням позивач взяла на себе, що суттєво позначилось на матеріальному становищі сім'ї ОСОБА_3, у зв'язку з чим у останньої не було коштів для оформлення прийняття спадщини в установленому законом порядку. Оскільки постійної роботи у Черкасах у позивача немає, вона змушена заробляти на життя тимчасовими заробітками.

Так, в жовтні 2016 року ОСОБА_3 зателефонувала подруга, яка проживає в місті Москва Російська Федерація та запропонувала доглядати за прикованою до ліжка після інсульту свекрухою. За цю роботу вона запропонувала позивачу досить пристойні кошти. Погодившись на цю пропозицію, остання поїхала до Москви.

ОСОБА_3 планувала приїхати до Вінниці в середині лютого 2017 року та подати заяву про прийняття спадщини, однак стан хворої погіршився і позивач змушена була залишитись.

З огляду на зазначене вище позивач звернулась до суду із даним позовом та просить суд визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_5, терміном на два місяці, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_1 вимоги позовної заяви підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити з підстав зазначених у позові.

Представник відповідача ОСОБА_4 міської ради ОСОБА_2 у судовому засіданні вимоги позовної заяви не визнала та просила суд у їх задоволенні відмовити у повному обсязі.

Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог.

Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Як було встановлено судом, що позивач ОСОБА_3 народилась 01 квітня 1955 року у с. Яланець Томашпільського району Вінницької області, що підтверджується копією паспорта серії НС № 174109, виданий Придніпровським РВ УМВС України в Черкаській області 07 вересня 1996 року (а.с. 9).

06 листопада 2009 року ОСОБА_5 (мати позивача) на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все її майно, де б воно не було і з чого не складалось, а також все те, що буде належати їй на день смерті, і на що вона за законом матиме право заповіла дочці ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується заповітом, посвідченим приватним нотаріусом ОСОБА_4 міського нотаріального округу ОСОБА_6 (а.с. 7).

Як вбачається із свідоцтва про смерть серії І-АМ № 361396, видане 27 вересня 2016 року ОСОБА_4 міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, 14 вересня 2016 року померла мати позивача ОСОБА_5 (а.с. 6).

Статтею 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі статтею 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (стаття 1223 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частина 1 статті 1269 ЦК України визначає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановлено статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ч. 1 ст. 1272 ЦК України).

Із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 48140175 від 20 червня 2017 року, наданої Другою вінницькою державною нотаріальною конторою вбачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_5, померлої 14 вересня 2016 року, не заводилась (а.с. 34).

З листа Другої вінницької державної нотаріальної контори № 547/01-16 від 21 квітня 2017 року надісланого ОСОБА_3, судом встановлено, що остання пропустила строк на прийняття спадщини після померлої 14 вересня 2016 року ОСОБА_5, оскільки заяву про прийняття спадщини в нотаріальну контору в установлений законом строк не подала та на день смерті ОСОБА_5 ОСОБА_3 не проживала разом із спадкодавцем (а.с. 12-13).

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Як зазначено в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Виходячи з вище наведеного судом встановлено, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини.

А тому, з огляду на вищевикладене, суд вважає, що у позивача ОСОБА_3 дійсно були перешкоди для подання заяви про прийняття спадщини у передбачений законом строк.

Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 1216, 1217, 1220, 1223, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 212-215 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задовольнити.

Визначити ОСОБА_3 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_5, що померла 14 вересня 2016 року, терміном два місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Вінницького міського суду

Вінницької області ОСОБА_8