Дата документу 17.07.2017
Справа № 320/4061/17
Провадження № 2/320/2647/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2017 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого - судді Бахаєва І.М.

при секретарі Фурсовій Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мелітопольської міської ради про встановлення особистого безстрокового земельного сервітуту за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Відділ реєстрації виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом до Мелітопольської міської ради за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Відділ реєстрації виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області про встановлення особистого безстрокового земельного сервітуту частини земельної ділянки, що розташована за адресою: 72318, Запорізька область, м. Мелітополь, бул. 30 річчя Перемоги, 42.

Позовні вимоги Позивач обґрунтовує тим, що йому на праві власності належить приміщення магазину, розташованого на земельній ділянці за адресою: 72318, Запорізька область, м. Мелітополь, бул. 30 річчя Перемоги, 42. Без встановлення сервітуту земельну ділянку під приміщенням магазину буде неможливо використовувати за призначенням. З метою впорядкування відносин у земельній сфері, 24.04.2017р. Позивач звернувся до Відповідача з листом про укладення договору особистого безстрокового земельного сервітуту, до якого було додано проект договору особистого безстрокового земельного сервітуту з додатками, що підтверджується наданим до матеріалів справи доказом відправлення (фіскальний чек). Вказане звернення, було залишено без відповіді, що ускладнює реалізацію права власності Позивача на земельну ділянку.

Позивач просить суд, встановити особистий безстроковий земельний сервітут частини земельної ділянки для використання за призначенням земельної ділянки під приміщенням магазину розташованого за адресою: 72318, Запорізька область, м. Мелітополь, бул. 30 річчя Перемоги, 42.

В судове засідання призначене на 17.07.2017 року Позивач не зявився, від нього надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутністю, позов підтримує в повному обсязі.

В судове засідання призначене на 17.07.2017 року Відповідач не зявився, однак надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та заперечення проти позову. В своєму запереченні Відповідач посилався на те, що відсутні докази того, що Позивач є власником або користувачем земельної ділянки під приміщенням магазину, а також Позивачем не доведено той факт, що земельна ділянка, на яку він просить встановити сервітут належить відповідачу; відсутня суспільна необхідність встановлення сервітуту; відсутня технічна документація із землеустрою, на підставі якої можливо точно та повно ідентифікувати земельну ділянку або її частину.

Від третьої особи надійшла письмова заява з проханням слухати справу за її відсутності, будь-яких заперечень на позовну заяву на надано.

У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, обєктивному та всебічному зясування обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що в січні 2014 року Позивач придбав у ПАТ «Мелітопольський мясокомбінат» магазин, що розташований за адресою: 72318, Запорізька область, м. Мелітополь, бул. 30 річчя Перемоги, 42.

10.10.2001 року між Відповідачем та ПАТ «Мелітопольський мясокомбінат» було укладено договір оренди земельної ділянки ПАТ «Мелітопольський мясокомбінат» для обслуговування вищезазначеного магазину. Договір оренди земельної ділянки було нотаріально посвідчено та зареєстровано у Мелітопольському виконавчому комітеті про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис № 425 від 10.10.2001 року.

Вищенаведене спростовує припущення відповідача відносно безпідставного залучення його в якості відповідача по цій справі.

Закінчення дії договору оренди земельної ділянки не припинило для ПАТ «Мелітопольський мясокомбінат» обовязків землекористувача у тому числі обовязку щодо сплати земельного податку.

У січні 2014 року право власності на зазначений вище магазин перейшло до Позивача.

Згідно до ч. 1 ст. 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Таким чином, позивач залишився землекористувачем земельної ділянки на якій знаходиться магазин розташований за адресою: 72318, Запорізька область, м. Мелітополь, бул. 30 річчя Перемоги, 42.

Судом встановлено, що у Позивача виникла суспільна небезпечність у встановленні сервітуту в звязку із неможливістю використовувати земельну ділянку під вбудованим приміщенням магазину за адресою: 72318, Запорізька область, м. Мелітополь, бул. 30 річчя Перемоги, 42.

З метою впорядкування відносин у земельній сфері, 24.04.2017 року Позивач звернувся до Відповідача з проектом договору особистого безстрокового земельного сервітуту, до якого було надано копію технічного звіту, який знаходиться в матеріалах справи, на підставі якої можливо точно та повно ідентифікувати земельну ділянку для встановлення сервітуту,

Відповідно до ст. 395 Цивільного кодексу України, речовими правами на чуже майно є: право користування (сервітут).

Крім того, згідно до ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Водночас, згідно до ч. 2 ст. 386 Цивільного кодексу України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

При цьому, статтею 401 Цивільного кодексу України передбачено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут).

Отже, сервітут це право обмеженого користування чужим майном. Потреба встановлення сервітуту виникає у тих випадках, коли власник майна не може задовольнити свої потреби будь-яким іншим способом. Таким чином, підставою встановлення сервітуту є відсутність у будь-якої особи, у тому числі й у власника майна, можливості задовольнити свої потреби іншим способом, як встановлення права користування чужим майном - сервітуту.

Відповідно до ст. 403 Цивільного кодексу України, сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном. Сервітут може бути встановлений на певний строк або без визначення строку.

Також, статтею 404 Цивільного кодексу України визначено правові підстави права користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв'язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо. Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту.

Спеціальні норми стосовно такого обєкта сервітуту, як земельна ділянка, викладені у ст. ст. 98 102 Земельного кодексу України. Положення Цивільного кодексу України можуть поширюватися на відносини щодо земельного сервітуту лише у тих випадках, коли вони не врегульовані нормами земельного законодавства.

Зокрема, згідно ст. 98 Земельного кодексу України, зміст права земельного сервітуту - це полягає в тому, що власник або землекористувач земельної ділянки має право на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений.

При цьому, статтею 99 вказаного Кодексу передбачено такі види права земельного сервітуту, зокрема, як право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху та інші земельні сервітути.

Відповідно до приписів статті 402 Цивільного кодексу України, сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. Земельний сервітут підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту.

Вказане кореспондується і зі статтею 100 Земельного кодексу України, відповідно до якої, сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. Земельний сервітут підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно.

Згідно ст. 101 Земельного кодексу України, власник, землекористувач земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, має право вимагати від осіб, в інтересах яких встановлено земельний сервітут, плату за його встановлення, якщо інше не передбачено законом. Власник земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, має право на відшкодування збитків, завданих встановленням земельного сервітуту.

Відповідно до ч. 3 вказаної норми Кодексу, власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо).

За змістом ст. 103 Земельного Кодексу України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).

Згідно п. 22-2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 року № 7 види земельних сервітутів, які можуть бути встановлені рішенням суду, визначені статтею 99 ЗК України цей перелік не є вичерпним. Встановлюючи земельний сервітут на певний строк чи без зазначення строку (постійний), суд має враховувати, що метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки для ефективного її використання; умовою встановлення є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб, і в рішенні суд має чітко визначити обсяг прав особи, що звертається відносно обмеженого користування чужим майном.

Таким чином, Позивач надав до суду належні та допустимі докази на підтвердження того, що необхідно встановити особистий безстроковий земельний сервітут частини земельної ділянки для обслуговування земельної ділянки під вбудованим приміщенням магазину розташованого за адресою: 72318, Запорізька область, м. Мелітополь, бул. 30 річчя Перемоги, 42.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Встановити на користь ОСОБА_1 особистий безстроковий земельний сервітут частини земельної ділянки, що розташована за адресою: 72318, Запорізька область, м. Мелітополь, бул. 30 річчя Перемоги, 42 на наступних умовах:

Мелітопольська міська рада, в особі міського голови ОСОБА_2, що діє на підставі Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», (далі - «Надавач сервітуту»), з одного боку, та

Фізична особа ОСОБА_1 (НОМЕР_1, виданий Мелітопольським МВ УМВС України в Запорізькій області 19.10.2002р., ідент. номер НОМЕР_2), (далі «Сервітуарій»), з другого боку, уклали цей Договір про нижченаведене:

1.ПРЕДМЕТ ДОГОВОРУ

1.1.Надавач сервітуту передає, а Користувач приймає в платне користування частину земельної ділянки, що розташована за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, бульвар 30-річчя Перемоги, 42 (кадастровий номер земельної ділянки .01.010.0020) з метою обслуговування вбудованого приміщення магазину та проведення будівельних робіт повязаних з реконструкцією цього магазину.

1.2. Площа частини земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту, складає 0,0166 га.

Детальний план меж частини земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту, зазначений у додатку № 1 до цього Договору.

1.3. Сервітут встановлюється для забезпечення можливості Сервітуарія здійснювати наступні права:

1.3.1. Прокладання та експлуатацію Сервітаурієм надземних ліній електропередачі та (або) інших лінійних комунікацій.

1.3.2. Право проходу земельною ділянкою необхідної кількості робітників, проїзду транспортних засобів і механізмів, необхідних для здійснення дій, передбачених пунктом 1.1. цього Договору.

1.3.3. Право тимчасового встановлення пристосувань і складування матеріалів, необхідних для здійснення Сервітуарієм дій, передбачених пунктом 1.1. цього Договору.

1.3.4. Проведення монтажних та ремонтних робіт, пов'язаних з прокладанням та експлуатацією Сервітаурієм надземних ліній електропередачі та (або) інших лінійних комунікацій на земельній ділянці.

2.СТРОК ДІЇ ДОГОВОРУ

2.1.Договір діє на постійній основі.

3.РОЗРАХУНКИ ПО ДОГОВОРУ

3.1.Розмір плати за користування земельною ділянкою за цим Договором складає: 1 000 грн. в рік.

3.2.У разі дострокового припинення або розірвання Договору, внесена на майбутній період плата повертається протягом шести місяців з дня припинення чи розірвання Договору.

3.3.Плата за користування здійснюється у грошовій формі на розрахунковий рахунок Мелітопольської міської ради.

3.4.У разі зміни плати на вимогу однієї із Сторін, зацікавлена Сторона повинна повідомити про це іншу Сторону не пізніше, ніж за 30 днів. При досягненні згоди між Сторонами, укладається додаткова угода про зміну умов Договору щодо розрахунків плати.

4.ПРАВА ОСОБА_3 СТОРІН

4.1.Власник земельної ділянки має право:

-вимагати своєчасного внесення плати;

-вимагати відшкодування збитків, завданих встановленням особистого безстрокового сервітуту.

4.2. Власник земельної ділянки зобовязаний:

-не перешкоджати використанню земельної ділянки в межах встановленого безстрокового сервітуту.

4.3.Сервітуарій має право:

-користуватися земельною ділянкою виключно для цілей та в порядку, передбаченому 1.1. цього Договору.

4.4.Користувач зобовязаний:

-своєчасно вносити плату за встановлення особистого безстрокового сервітуту;

-не погіршувати якісні характеристики та екологічний стан землі;

- дотримуватися умов встановлення особистого безстрокового сервітуту, встановлених цим Договором;

- відшкодовувати збитки Надавачу сервітуту в звязку з погіршенням якості земель в результаті своєї господарської діяльності;

- у випадку термінової необхідності забезпечити проїзд пожежного транспорту по території земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту;

-після закінчення терміну Договору припинити використання і повернути земельну ділянку, на якій встановлено особистий безстроковий сервітут, в попередньому стані.

4.5. Сторони зобовязані дотримуватися правил добросусідства.

4.6. Право сервітуту не може бути предметом купівлі-продажу, застави та не може передаватися будь-яким способом Користувачем іншим фізичним та юридичним особам.

4.7. Особистий безстроковий сервітут не позбавляє Власника земельної ділянки прав володіння користування та розпорядження нею.

5.УМОВИ ЗМІНИ, ПРИПИНЕННЯ І ДОСТРОКОВОГО РОЗІРВАННЯ ДОГОВОРУ

5.1. Зміна умов Договору, його дострокове розірвання можливі за взаємною згодою Сторін. Зміна умов Договору і дострокове розірвання оформляється додатковою угодою до цього Договору і підлягає державній реєстрації. У разі недосягнення згоди щодо змін умов Договору чи його дострокового розірвання спір вирішується у судовому порядку. Дострокове розірвання Договору має здійснюватися за умови письмового попередження іншої Сторони за три місяці.

5.2. Договір підлягає припиненню за умови і в порядку, передбачених статтею 406 Цивільного кодексу України.

5.3. Договір втрачає чинність у разі його припинення.

6. ВІДПОВІДАЛЬНІСТЬ СТОРІН, ПОРЯДОК ВИРІШЕННЯ СПОРІВ

6.1. 3а порушення умов Договору Сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

6.2.Спори, що виникають у звязку з встановленням особистого безстрокового сервітуту, вирішуються у судовому порядку.

7. ФОРС-МАЖОР

7.1. Сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання зобовязань по цьому Договору, якщо це невиконання зявилося наслідком обставин непереборної сили, що виникли після укладення Договору, в результаті подій надзвичайного характеру, які Сторона не могла передбачити, ані подолати розумними заходами (форс - мажор).

8. ЗАКЛЮЧНІ ПОЛОЖЕННЯ

8.1. Цей Договір укладено українською мовою у двох примірниках, які мають однакову юридичну силу, один знаходиться у Власника, другий у Користувача.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: І.М. БАХАЄВ