Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.11.2017 Справа №607/8882/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі :

головуючого Ромазана В.В.

з участю секретаря Буцик О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та визнання права власності ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, у якому просить провести поділ спільного майна подружжя - домоволодіння, розташованого в АДРЕСА_1 Тернопільського району Тернопільської області, загальною площею 271,2 кв.м., житловою - 144,2 кв.м., визнавши за нею право власності на ? ідеальну частку даного домоволодіння.

В обгрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що із 04 серпня 1979 року вони перебувають у зареєстрованому шлюбі. За час шлюбу, за спільно нажиті кошти, ними було набуте домоволодіння, розташованого в АДРЕСА_1 Тернопільського району Тернопільської області, загальною площею 271,2 кв.м., житловою - 144,2 кв.м. Право власності на вказане домоволодіння було зареєстроване за ОСОБА_2 Між сторонами склалися неприязні стосунки, згоди щодо розподілу майна між ними не досягнуто. А тому, позивач просить провести розподіл спірного домоволодіння, визнавши за нею право власності на 1/2 ідеальну частку.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, подав суду заяву з клопотанням про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує з мотивів, викладених у позовній заяві та просить суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 повторно в судове засідання не з'явився з невідомої суду на те причини, хоча про день та час розгляду справи був повідомлялений вчасно та належним чином, що підтверджується документально.

Відповідно до ч.3 ст.169 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів та постановляє заочне рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України.

Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив

04 серпня 1979 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (Свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_1, видане 04.08.1979 р. Тернопільським міським відділом ЗАГС) і після реєстрації шлюбу останній присвоєно прізвище «ОСОБА_2».

Як вбачається із Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_2, виданого 29.01.2009 року Білецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, домоволодіння в АДРЕСА_1 Тернопільського району Тернопільської області належить на праві приватної власності ОСОБА_2. Загальна площа - 271,2 кв.м.; житлова площа - 144,2 кв.м.; Житловий будинок з мансардою, підвалом, цокольним поверхом, А, 271,2 кв.м.; Літня кухня з прибудовою і підвалом. Б; Господарська будівля, В; Навіс, Г; Вбиральня, Д; Господарська будівля, Е; Навіс, Є; Господарська будівля, Ж; Огорожа, 1-3 ; Вимощення, І.

Згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії НОМЕР_3, виданого 29.01.2009 р. Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, за ОСОБА_2, на підставі Свідоцтва про право власності серії НОМЕР_4, виданого 29.01.2009 р. Білецькою сільською радою на підставі рішення виконкому №331 від 23.12.2008 р., зареєстровано право приватної власності на домоволодіння в АДРЕСА_1 Тернопільського району Тернопільської області.

Відповідно до ст. 60 СК України, майно, яке придбане подружжям у шлюбі, належить чоловіку та дружині на праві загальної сумісної власності.

Між сторонами склалися неприязні стосунки, згоди щодо розподілу майна між ними не досягнуто.

Згідно зі ст. 69 СК України, дружина та чоловік мають право на розподіл майна, яке їм належить на праві загальної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 70 СК України, у разі розподілу майна, яке є об'єктом права загальної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними.

У пункті 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюб, визнання його не дійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільні речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідно грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст.11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Суд вважає, що спірне домоволодіння, поділ якого просить здійснити позивач, належить до спільного майна подружжя ОСОБА_2, оскільки його придбано за час перебування у шлюбі ОСОБА_2 та ОСОБА_1, за спільно нажиті кошти. Також, суд зазначає, що спірне домоволодіння слід віднести до спільного майна подружжя, здійснивши його поділ.

Розмір часток сторін у спірному майні є рівними, виходячи із положень зазначених ст.70 СК України.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо поділу спільного майна подружжя підлягають до задоволення, а тому, слід провести поділ майна подружжя - домоволодіння в АДРЕСА_1 Тернопільського району Тернопільської області та визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 ідеальну частку вказаного домоволодіння.

Крім того, на підставі ч.1 ст.88 ЦПК України, слід стягнути із відповідача в користь ОСОБА_1 понесені позивачем та документально.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.10, 60, 213, 214, 215 ЦПК України, ст. 60, 70 Сімейного кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та визнання права власності - задовольнити.

Провести поділ спільного майна подружжя - домоволодіння, розташованого в АДРЕСА_1 Тернопільського району Тернопільської області, загальною площею 271,2 кв.м., житловою - 144,2 кв.м..

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 ідеальну частку домоволодіння, розташованого в АДРЕСА_1 Тернопільського району Тернопільської області, загальною площею 271,2 кв.м., житловою - 144,2 кв.м..

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 ідеальну частку домоволодіння, розташованого в АДРЕСА_1 Тернопільського району Тернопільської області, загальною площею 271,2 кв.м., житловою - 144,2 кв.м..

Стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 984 (дев'ятсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп. судового збору, сплаченого нею при зверненні із позовом в суд.

Рішення може бути переглянуте Тернопільським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяВ. В. Ромазан