Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" листопада 2017 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого судді Савлук Т. В.,

за участі секретаря Бурячек О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Дніпровський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в місті Києві про встановлення факту смерті,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті його батька - ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року в м. Голубівка (Кіровськ), Луганської області.

Обґрунтовуючи підстави звернення до суду, заявник ОСОБА_1 посилається на наступне, що заявник ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року в місті Голубівка (Кіровськ), Луганської області.

З метою отримання свідоцтва про смерть батька, заявник звернувся до Дніпровського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в місті Києві, однак отримав відмову, оскільки документ про смерть ОСОБА_2, виданий на тимчасово окупованій території України, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Встановлення факту смерті заявнику необхідно для отримання спадщини, яка відкрилась після смерті його батька.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, до початку судового розгляду справи заявник звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність, заяву підтримує в повному обсязі, просить задовольнити.

Представник заінтересованої особи - Дніпровського районного у місті Києві Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в місті Києві, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту смерті підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Як роз'яснено у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року № 5, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2, факт родинних стосунків підтверджуються свідоцтвом про народження ОСОБА_1 (а.с.4).

ІНФОРМАЦІЯ_3 року в місті (Кіровськ), Луганської області помер ОСОБА_2, на підтвердження цього факту надано копію свідоцтва про смерть, видане 27 жовтня 2017 року Відділом записів актів громадянського стану Кіровського міського управління юстиції Міністерства юстиції Луганської народної Республіки. (а.с.8).

За нормою ч. 1 ст. 257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Пунктом 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року № 52/5 встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; г) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Указом Президента України від 14 листопада 2014 року № 875/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 04 листопада 2014 року «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях», яким зобов'язано КМУ вжити заходів щодо припинення на окремих територіях у районі проведення антитерористичної операції в Донецькій і Луганській областях діяльності державних підприємств, установ та організацій, їх філій (відділень), представництв.

Законом України № 1680-VII «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» надано особливий статус територій, які не контролюють сили АТО.

Згідно з цим законом в окремих районах Донецької та Луганської областей на період дії особливого порядку місцевого самоврядування діє з урахуванням особливостей, визначених цим Законом (ст. 2). Перелік районів і населених пунктів, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, визначений постановою Верховної Ради України, прийнятою 17 березня 2015 року.

Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території (ст. ст. 1; 4 ч.2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»).

На підтвердження факту смерті заявником долучена копія свідоцтва про смерть, видане 27 жовтня 2017 року Відділом записів актів громадянського стану Кіровського міського управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки, який територіально знаходиться на тимчасово окупованій території України.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для про ведення державної реєстрації смерті є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час.

Відповідно до ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Оскільки заявник ОСОБА_1 не може отримати від закладу охорони здоров'я або судово-медичної установи, що створені та діють за законодавством України, документ встановленої форми про смерть ОСОБА_2, у зв'язку з чим є перешкоди в здійсненні реєстрації смерті та отриманні заявником свідоцтва про смерть його батька - ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року в місті Голубівка (Кіровськ), Луганської області, причина смерті - інтоксикація, неходжкінська лімфома, що перешкоджає заявнику реалізувати право на проведення державної реєстрації смерті в установленому законом порядку.

Заявник ОСОБА_1 подавав документи про державну реєстрацію смерті ОСОБА_2 до Дніпровського районного у місті Києві Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в місті Києві, проте у реєстрації було відмовлено листом від 31.10.2017 року за № 2980/16.6-73 з посиланням на те, що надане заявником свідоцтва про смерть, видане 27 жовтня 2017 року Відділом записів актів громадянського стану Кіровського міського управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки, що розташоване на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, тому підстави для здійснення реєстрації смерті відсутні. (а.с. 18).

Виходячи з наявних у справі доказів убачається, що реєстрація смерті ОСОБА_2 у органах реєстрації актів цивільного стану не проводилась, можливості зареєструвати смерть на підставі виданого свідоцтва про смерть у заявника не має, так як цей документ не відповідає визначеній чинним законодавством формі для проведення державної реєстрації смерті, тому відновлення порушених прав заявника не можливо в інший спосіб, як встановлення даного юридичного факту в судовому порядку.

Встановлення факту смерті заявнику необхідне для прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1, заінтересована особа: Дніпровський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в місті Києві про встановлення факту смерті є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись Правилами державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5, Указом Президента України від 14 листопада 2014 року № 875/2014 «;Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 04 листопада 2014 року «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях», ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», ст. 3, 4, 57-60,64, 208, 212- 215, 256, 257-1 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Дніпровський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в місті Києві про встановлення факту смерті, - задовольнити.

Встановити юридичний факт, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження: м. Брянка, Луганської області, громадянин України, чоловічоїстаті, зареєстрований: АДРЕСА_1,помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року у місті Голубівка (Кіровськ), Луганської області, причина смерті - інтоксикація, неходжкінська лімфома.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя