Справа № 734/3785/15-ц Провадження № 22-ц/795/969/2017 Категорія - цивільнаГоловуючий у I інстанції - Бузунко О. А. Доповідач - Бечко Є. М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2017 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіБечка Є.М.,
суддів:Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.,
при секретарі:Нечасному О.Л.,
за участю:позивача ОСОБА_5, відповідачів ОСОБА_6, ОСОБА_7 та її представника ОСОБА_8,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 20 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7, ОСОБА_6 про визначення порядку користування земельною ділянкою,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Козелецька селищна рада Козелецького району Чернігівської області,

в с т а н о в и в:

В листопаді 2015 року ОСОБА_5 звернулася з позовом до ОСОБА_7 та ОСОБА_6, просила визначити порядок користування земельною ділянкою площею 0,0998 га, розташованої біля будинку АДРЕСА_1 та просила виділити їй у користування 2/5 частини земельної ділянки площею 0,0998 га відповідно до її частки у праві власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований в АДРЕСА_2 згідно варіантів, запропонованих висновком земельно-технічної експертизи, про призначення якої було заявлено клопотання.

Свої позовні вимоги ОСОБА_5 обґрунтовувала тим, що їй належить на праві приватної спільної часткової власності 2/5 частини житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1 Чернігівської області, на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03 серпня 2009 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Чернігівської державної нотаріальної контори за №2-3667 та зареєстрованого у Ніжинському МБТІ 19 серпня 2009 року за реєстраційним номером 1736, а в реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним №9997957. Решта даного домоволодіння - 3/5 його частки, перебуває у власності відповідачів.

Зазначила, що біля належного їй та відповідачам даного домоволодіння знаходиться земельна ділянка площею 0,0998 га, яка не приватизована і перебуває в спільному користуванні. В рахунок 2/5 частин даного житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами їй належить: прихожа площею 6,1 кв.м, житлова кімната площею 19,3 кв.м, житлова кімната площею 11,9 кв.м., кухня площею 11,2 кв.м, ванна площею 6,2 кв.м, веранда площею 8,5 кв.м, ганок «а-4», 1/2 частина сараю «Б», сарай «б», погреб «Г», гараж «Ж». Розміри земельних ділянок кожного з землекористувачів не відповідають часткам у власності, відсутні чіткі межі ділянок, згода про порядок користування земельною ділянкою не досягнута. Тому вважає, що має право на користування 2/5 частиною даної земельної ділянки і звернулась з даним позовом.

Рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 20 березня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено, встановлено порядок користування ОСОБА_5 земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, за варіантом №1, додатку №4 судової земельно-технічної експертизи №С-70 від 10 січня 2017 року, виділено їй у користування земельні ділянки загальною площею 0,0396,2 га, у тому числі: під житловим будинком - 0,0084 га, під господарськими спорудами - 0,0070 га, під землями вільних від забудови - 0,02422 га; земельна ділянка площею 0,0335 га розташована в межах: від т. Б до т. В - 13,68 м (вул. Журавльова); віт. т. В до т. Г - 0,33 м + 4,87 м + 4,82 м + 3,94 м (вул. Журавльова); від т. Г до т. Д - 14,02 м + 5,07 м; від т. Д до т. К - по лінії розподілу господарської споруди; від т. К до т. Й - 1,00 м; від т. Й до т. Ї - 1,00 м; від т. Ї до т. І - 6,71 м + 12,45 м + 1,45 м; від т. І до т. Ф - по лінії розподілу житлового будинку; від т. Ф до т. Б - по лінії розподілу житлового будинку. Земельна ділянка площею 0,00612 га розташована в межах: від т. Е до т. Є - 4,68 м + 1,95 м + 9,17 м; від т. Є до т. Н - 3,14 м; від т. Н до т. М - 2,83 м + 3,32 м; від т. М до т. Л - 1,00 м; від т. Л до т. Е - 5,60 м. Стягнуто з відповідачів ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в солідарному порядку на користь позивача ОСОБА_5 судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп. та 3024 грн. витрат на проведення експертизи.

Не погоджуючись з даним рішенням ОСОБА_7 звернулася до суду з апеляційною скаргою та, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просила скасувати рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 20 березня 2017 року та ухвалити нове рішення, згідно з яким визначити порядок користування земельною ділянкою між всіма сторонами, з виділом ОСОБА_5 2/5, ОСОБА_7 1/4 частини земельної ділянки, ОСОБА_6 7/20 частин земельної ділянки під домоволодінням за адресою: АДРЕСА_1 Козелецького району за варіантом №1, додатку 4 судової земельно-технічної експертизи № С-70 від 10 січня 2017 року.

Апелянт не погоджується з висновком суду першої інстанції, що мати позивачки, ОСОБА_9, хоча належним чином і не оформила процедуру приватизації, але фактично має право на достатній правовій підставі користуватися спірною земельною ділянкою. Зазначає, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03 серпня 2009 року ОСОБА_5 успадкувала 2/5 частини житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходяться в АДРЕСА_1, після смерті своєї матері ОСОБА_9, але земельна ділянка не була власністю матері, тому не може перейти по спадщині у власність. Також зазначила, що виконкомом Козелецької селищної ради була надана матері позивачки ОСОБА_9 у власність для обслуговування житлового будинку та господарських будівель земельна ділянка площею 0,0405 га.

Апелянт вважає, що судом незаконно було залишено без уваги позовні вимоги ОСОБА_5, яка просила виділити земельну ділянку сторонам згідно з висновком експерта, відповідачі її підтримали, проти позову не заперечували, з висновком експерта погодилися, проте суд не виділив всім сторонам земельну ділянку пропорційно часткам у будинку. Більш того, апелянт вказує, що вона приймала участь у оплаті даної судової технічно-земельної експертизи і їй не було виділено жодного квадратного метра.

Не погоджується ОСОБА_7 і з висновком суду щодо розподілу судових витрат. Зокрема зазначає, що суд все ж таки позовні вимоги не задовольнив у повному обсязі, а тому розрахунок мав бути здійснений пропорційно задоволеним вимогам. Апелянт зазначає, що позивач здійснила оформлення своєї частини земельної ділянки за рахунок відповідачів, у неї найбільша земельна ділянка, проте вона не понесла жодних витрат. Апелянт вважає, що витрати по даній справі мають бути поділені між всіма сторонами, як відповідачами, так і позивачем. Більш того, позивач не намагалася врегулювати питання мирним шляхом.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач має право власності на 2/5 частини будинку зі спорудами і будівлями, то, визначаючи порядок користування земельною ділянкою, суд повинен це враховувати і виділити у користування співвласнику земельну ділянку, розмір якої відповідає розміру його частки у спільному майні, тобто, обирати такий варіант, при якому площа ділянки, яка виділяється співвласникам, найбільше відповідає їхнім ідеальним часткам. Оскільки фактичний порядок користування земельною ділянкою встановлений не був, через що у сторін виникали постійні суперечки, суд вважав необхідним встановити порядок користування спірною земельною ділянкою відповідно до частки позивача в будинку, згідно єдиного можливого варіанту визначення порядку користування сторонами спірною земельною ділянкою, запропонованого висновком експертизи.

Однак, з таким висновком не може погодитись колегія суддів апеляційного суду.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 4 ст.88 Земельного кодексу України, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки.

Згідно ст.364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки майна, що є у спільній частковій власності.

Відповідно до положень ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03 серпня 2009 року, належить 2/5 частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 Чернігівської області. У Свідоцтві про право на спадщину вказано, що будівля розташована на земельній ділянці місцевої ради (а.с.5).

З Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно вбачається, що ОСОБА_5 19 серпня 2009 року зареєструвала своє право спільної часткової власності на 2/5 частки даного житлового будинку (а.с.6).

Відповідно до довідки, виданої Виконавчим комітетом Козелецької селищної ради №424 від 03 листопада 2015 року, загальний розмір земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, складає 0,0998 га, яка не приватизована, а перебуває у спільному користуванні співвласників житлового будинку ОСОБА_7, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 (а.с.8).

З договору дарування вбачається, що ОСОБА_11 подарувала ОСОБА_10 7/20 частини жилого будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_3 (а.с.46-47).

Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу ОСОБА_12 уклав шлюбу з ОСОБА_10 та після укладення шлюбу подружжю присвоєні прізвища ОСОБА_12 (а.с.48).

Вулиця АДРЕСА_1 рішенням виконавчого комітету Козелецької селищної ради від 24 травня 2001 року (а.с.25).

Копією договору купівлі-продажу від 09 березня 2005 року підтверджується продаж гр. ОСОБА_14 1/4 частки будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_15 (а.с.64). В подальшому ОСОБА_7 успадкувала дану частину будинку після смерті брата ОСОБА_15

З акту про результати розгляду заяви ОСОБА_7 вбачається, що земельна ділянка ОСОБА_7 не приватизована, тому встановити межі земельної ділянки не має можливості (а.с.7).

На запит суду першої інстанції виконавчим комітетом Козелецької селищної ради від 04 лютого 2016 року №3-12/46 надано відповідь, що земельна ділянка, розташована за адресою: АДРЕСА_1, перебуває в комунальній власності Козелецької селищної ради (а.с.136).

Відповідно до рішення виконавчого комітету Козелецької селищної ради народних депутатів Козелецького району Чернігівської області «Про передачу земельних ділянок в приватну власність» від 23 грудня 1993 року № 135 ОСОБА_9 для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель було передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку площею 0,0405 га (а.с.95, 131-133).

Для вирішення питання щодо можливості визначення порядку користування спірною земельною ділянкою судом було призначено судову земельно-технічну експертизу та надано 10 січня 2017 року відповідний висновок №С-70. За результатами проведеної експертизи запропоновано один можливий варіант визначення порядку користування сторонами спірною земельною ділянкою.

В апеляційному суді учасники судового розгляду зазначені обставини не заперечували і не спростовували.

Отже, ОСОБА_5 отримала 2/5 частини спірного будинку за заповітом після смерті ОСОБА_9; ОСОБА_7 отримала у спадок 1/4 частину спірного будинку від брата ОСОБА_15, а ОСОБА_6 Отримала від ОСОБА_11 7/20 частини спірного будинку. Однак, слід зазначити, що лише частка ОСОБА_6 відчужена в натурі, становить 37,6 кв.м. та включає в себе наступні приміщення та будівлі і споруди: кухня 3-1 площею 13,1 кв.м., кімната 3-2 площею 18,7 кв.м., кімната3-3 площею 19,1 кв.м., тамбур ІІІ площею 3,5 кв.м., кладова ІІІ площею 4,0 кв.м., крильце «а-b», погреб «Н-4», сарай «Д», гараж «Е», 1/2 вбиральні «а», 1/3 частина заборів І-4.

Відтак, частково між сторонами існує домовленість про користування своїми частинами будинку, проте такі частини не виділені в натурі у належний спосіб.

Також вбачається, що сторонами не обумовлено розмір земельної ділянки для потреби кожного із співвласників ні у частинах, ні у реальних розмірах. Доказів погодження фактичного порядку користування присадибною ділянкою між ОСОБА_5, ОСОБА_15 та ОСОБА_6 суду не надано.

При укладенні сторонами юридично значимих правочинів розміри земельної ділянки не визначались.

Статтею 88 Земельного кодексу України передбачено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку.

Частиною 1 ст.356 ЦК України визначено, що спільна часткова власність - це власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому.

Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробовому виразі.

Як встановлено апеляційним судом ОСОБА_5 отримала у спадок 2/5 частини житлового будинку АДРЕСА_1. Зазначено, що житловий будинок дерев'яний, обкладений цеглою, має в цілому 95,3 кв.м. житлової площі - А. З надвірних будівель є: дві веранди цегляні - а, а2, прибудова (сіни) дерев'яна - а1, веранда дерев'яна - а3, три ганки цегляні - а4, а5, а6, три погреби цегляні - а7, Г, П., чотири сараї дерев'яні - Б, б, В, Д, гараж цегляний - Е, гараж дерев'яний - Ж, дві вбиральні дерев'яні, - У, З, огорожа дерев'яна, металева сітка, металева - 2-6.

Згідно з положеннями ч.2 ст. 120 ЗК України (що діяла на момент набуття позивачкою права на спадщину) визначено, що якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то в разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Відповідно до частини 4 вказаної статті, при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не

передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди.

Суд, при вирішенні спору про встановлення порядку землекористування, не звернув уваги на відсутність доказів про виділення (поділ) в натурі між сторонами будинку з господарськими будівлями і спорудами, що унеможливлює визначення часток у його вартості.

Таким чином, ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_5 про встановлення порядку користування земельною ділянкою, суд прийшов до передчасного висновку про можливість встановлення порядку користування спірною земельною ділянкою згідно з варіантом, запропонованим висновком судової будівельно-технічної експертизи.

За вказаних обставин, вимоги апеляційної скарги про визначення порядку користування земельною ділянкою між усіма співвласниками, з виділенням відповідачам у користування ділянок пропорційно їх часткам у праві власності не ґрунтуються на законі і також не підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення по суті спору про відмову в задоволенні позовних вимог.

Також відповідно до положень ст.88 ЦПК України, пропорційно до задоволеної частини вимог апеляційної скарги необхідно стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 320 грн. у відшкодування судового збору.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ч.1 п.4, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.

Рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 20 березня 2017 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_7, ОСОБА_6 про визначення порядку користування земельною ділянкою - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 320 (триста двадцять) грн. у відшкодування судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:Судді: