АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 609/302/15-цГоловуючий у 1-й інстанції Ящук Т.М.
Провадження № 22-ц/789/96/17 Доповідач - Бершадська Г.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2017 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Бершадської Г.В.

суддів - Гірський Б. О., Ткач О. І.,

з участю секретаря Бріль В.Л.,

апелянта і його представника

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шумського районного суду від 5 грудня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, визнання права власності, виділ в натурі приміщень,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до місцевого суду із заявою, в якій просив винести додаткове рішення, яким стягнути із відповідача ОСОБА_2 в його користь судові витрати, які складаються із судового збору в сумі 2165 грн. 90 коп., витрат за проведення будівельно- технічної експертизи в сумі 3205 грн. 82 коп. та витрат на правову допомогу в сумі 15000 грн.

Ухвалою Шумського районного суду від 5 грудня 2016 року у задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на те, що вона постановлена з порушенням норм процесуального права, а саме ст. 88 ЦПК України.

В судовому засіданні апелянт та його представник апеляційну скаргу підтримали.

Заслухавши доповідача, пояснення апелянта та його представника, вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Відмовляючи у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат, суд першої інстанції виходив з того, що спору щодо спадкового майна між сторонами не виникало і судові витрати позивач поніс у зв'язку з визнанням за ним права власності на спадкове майно після смерті матері.

Однак з таким висновком колегія не погоджується.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує питання судових витрат.

Згідно ст. 220 цього Кодексу суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо ним не було вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Судом встановлено, що в березні 2015 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 Про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом після смерті його матері ОСОБА_3 - 1/2 частину будинковолодіння АДРЕСА_1 та стягнення судових витрат.

В подальшому позивач збільшив позовні вимоги і просив визнати за ним право власності на 27/50 частини спірного будинковолодіння та виділити йому конкретні приміщення.

З матеріалів справи, зокрема заяв представника відповідача та змісту рішення вбачається, що відповідач не визнавав позову, заперечував наявність спадкового майна після смерті їх матері ОСОБА_3 та зазначав, що 1/2 частина будинковолодіння належить йому на підставі договору дарування, а інша 1/2 частина - на підставі рішення Шумського районного суду від 26 березня 2013 року (а.с. 25-31, 204-230 т. І, а.с. 74-77 т. ІІ, а.с. 38-42 т. ІІІ).

Рішенням Шумського районного суду від 12 жовтня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено та визнано за ним право власності на 27/50 частини житлового будинку, що в АДРЕСА_1 Тернопільської області в порядку спадкування за заповітом від 05 лютого 2014 року, посвідченого Іловицькою сільскою Радою Шумського району Тернопільської області після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Виділено в користь ОСОБА_1 27/50 частини житлового будинку , що в АДРЕСА_1 : приміщення: 1-1 підвал, площею 6,66 кв.м, 1-2 підвал, площею 16,89 кв.м., 1-3 підвал , площею 8,51 кв.м., разом по підвальному приміщенні, 32,06 кв.м, 1-1 поверх: 1-1 коридор, площею 8,03 кв.м, 1-2 кухню, площею 11,76 кв.м., 1-3 кухню, площею 6,44 кв.м., 1-4 житлову кімнату , площею 11,31 кв.м., 1-5 житлову кімнату, площею 19,79 кв.м., 1-6 житлову кімнату , площею 12,96 кв.м., 1-7 кладову , площею 1,83 кв.м., що становить 72,12 кв.м.

Відповідно до п.п. 3,4 ч. 1 ст. 311 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

За вказаних обставин, ухвала суду підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 304, 307, 311, 315, 319 ЦПК України,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Шумського районного суду від 5 грудня 2016 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Г.В. Бершадська