Справа № 450/3197/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Добош Н.Б.
Провадження № 22-ц/783/4395/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Жукровської Х.І.

з участю: Карп»юкаВ.Г., представника ПАТ «Кредобанк» -

ОСОБА_2, представника ПАТ «ОСОБА_3 банк

розвитку» - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Розвитку» на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 30 березня 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Публічне акціонерне товариство «Кредобанк» звернулось з позовом до Відділу державної виконавчої служби Пустомитівського районного управління юстиції, Карп»юка ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_3 розвитку», про зняття арешту з автомобіля марки MITSUBISHI модель Pajero Sport 2.5, 2006 р.в., № кузова JMBONK9407J000384, реєстраційний номер НОМЕР_1, накладених :

постановою ВДВС Пустомитівського РУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження державним виконавцем відділу Пустомитівського РУЮ ОСОБА_6 при примусовому виконанні виконавчого провадження ВП № 44004291 від 15.07.2014 року

постановою ВДВС Пустомитівського РУЮ від 22.04.2014 року по виконавчому провадженню ВП № 43005948 по виконанню виконавчого листа № 461/15314/13ц від 25.01.2015 року на суму 641 808, 83 грн.

постановою ВДВС Пустомитівського РУЮ від 18.02.2015 року по виконавчому провадженню ВП № 46550139 по виконанню виконавчого листа № 461/15314/13ц від 25.01.2015 року на суму 641 808, 83 грн.

Оскаржуваним рішенням позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» задоволено частково, знято арешти із автомобіля марки MITSUBISHI модель Pajero Sport 2.5, 2006 р.в., № кузова JMBONK9407J000384, реєстраційний номер НОМЕР_1, накладені:

постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 44004291, виданої 15.07.2014 року державним виконавцем відділу Пустомитівського РУЮ ОСОБА_6

постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 43005948, виданої 22.04.2014 року заступником начальника ВДВС Пустомитівського РУЮ ОСОБА_7

постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 46550139, виданої 18.02.2015 року державним виконавцем .відділу Пустомитівського РУЮ ОСОБА_6

Стягнуто з Відділу державної виконавчої служби Пустомитівського районного управління юстиції на користь Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» судовий збір у розмірі 689,00 грн.

Стягнуто з Карп»юка ОСОБА_5 на користь користь Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» судовий збір у розмірі 689,00 грн.

Рішення в апеляційному порядку оскаржило ПАТ «ОСОБА_3 Розвитку»,вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. В апеляційній скарзі зазначає, що на виконання рішення суду на користь ПАТ ОСОБА_3 Розвитку в порядку виконавчого провадження було накладено арешт на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження, що підтверджується постановами про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, винесеними державними виконавцями ВДВС Пустомитівського РУЮ від 22.04.2014 року та від 18.02.2015 року, на підставі яких внесено записи про обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно Проте, відповідно до відомостей про виконавче провадження за фактом заборгованості Карп»юка В.Г., які були досліджені судом першої інстанції, щодо обтяжень майна останнього, існує тільки ВП №44004291 від 15.07.2014 року і тільки на нерухоме майно, але на користь апелянта в порядку виконавчого провадження від 22.04.2014 року було накладено арешт на рухоме майно, будь - які відомості, які б підтверджували обтяження, починаючи з 2006 року, в матеріалах справи відсутні. Крім того апелянт вважає, що оскаржуване рішення порушує його права та законні інтереси, оскільки арешт на автомобіль було накладено ВДВС, а тому підставою ухвалення оскаржуваного рішення є встановлення незаконних дій державних виконавців, які накладали арешт на майно на користь ПАТ ВБР, чого судом не було враховано при ухваленні оскаржуваного рішення. З вищенаведених підстав апелянт просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника ПАТ «ВБР» ОСОБА_4 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення Карп»юка В.Г., представника ПАТ «Кредобанк» ОСОБА_2 щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду відповідає зазначеним вимогам.

Положеннями ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

За загальними положеннями ЦПК України обов»язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною ч.1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що обтяження на належний Карп»юку В.Г. автомобіль накладені постановами державних виконавців значно пізніше від реєстрації обтяження згідно з договором застави від 01.12.2006 року, наявність обтяжень на підставі постанов державних виконавців унеможливлює здійснення погашення заборгованості Карп»юк В.Г. перед позивачем за рахунок заставного майна, що свідчить про порушення права позивача, як заставодержателя.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно із ч.1 ст. 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ч.1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Згідно із ст. 589 ЦК України та ст. 19 Закону України „Про заставу" в разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави, за рахунок якого заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, між ОСОБА_8 та ВАТ «Кредобанк», правонаступником прав та обовязків якого є ПАТ «Кредобанк» було укладено кредитний договір № А240097 про надання кредиту в розмірі 30 500,00 дол. США на строк до 30.11.2011 року для здійснення часткової оплати: за договором купівлі-продажу транспортного засобу марки MITSUBISHI модель Pajero Sport 2.5 TD, 2006 р. в., № кузова JMBONK9407J000384, укладеного між ОСОБА_8 та ДП Ніко-Захід» ТзОВ «Ніко-Україна».

З метою виконання зобовязань за кредитним договором №А240097 від 01.12.2006 року між ВАТ «Кредобанк», правонаступником прав та обовязків якого є ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_8 укладено Договір застави 01.12.2006 року та проведено реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, а саме: на автомобіль марки MITSUBISHI модель Pajero Sport 2.5, 2006 р.в., № кузова JMBONK9407J000384, колір сірий, реєстраційний номер НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія ВСС №014572, виданого 1-РЕВ 1-й MB ДАІ при УМВС України у Львівській області 01 грудня 2006 року з заставною вартістю у сумі 163 350,00 грн.

Відповідно до п. 8.7 Договору застави від 01.12.2006 року цей договір набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення та припиняється після повного виконання зобовязання забезпеченого цією заставою, що припиняє заставне право заставодержателя.

Витягом про реєстрацію у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна № 10424876 від 12.12.2006 року підтверджується внесення до Державного реєстру обтяжень рухомого майна реєстраційний запис, об»єктом обтяження є автомобіль марки MITSUBISHI модель Pajero Sport 2.5, 2006 р.в., № кузова JMBONK9407J000384, колір сірий, реєстраційний номер НОМЕР_1, підстава обтяження договір застави від 01.12.2006 року, обтяжувач - ОСОБА_9 філія ВАТ «Кредобанк», боржник Карп»юк В.Г., дата та час реєстрації 12.12.2006 рік.

Відповідно до п. 6.1. Договору застави від 01.12.2006 року, право звернення стягнення на предмет застави виникає, якщо у момент настання терміну виконання зобовязань за кредитним договором вони не будуть виконані, а саме: при повному або частковому неповерненні у встановлений кредитним договором термін суми кредиту та/або при несплаті та/або частковій несплаті у встановлені строки суми відсотків, комісій, неустойки.

30.11.2011 року відповідно до п.6.2. Договору застави відповідачу ОСОБА_10»юк ОСОБА_5 за систематичне порушення термінів виконання зобов'язань позивачем було скеровано досудову вимогу, щодо виконання договірних зобовязань.

01.12.2016 року відповідачем ОСОБА_10»юк ОСОБА_5 на адресу позивача ПАТ «Кредобанк» скеровано лист, яким повідомлено банк про надання згоди на добровільну реалізацію заставного автомобіля марки MITSUBISHI модель Pajero Sport 2.5, 2006 р. в., № кузова JMBONK9407J000384 в рахунок погашення боргу.

Відповідно до ст.ст. 19. 20 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодавець) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно з п. 6.1. договору застави заставодержатель має право вимагати дострокового виконання зобовязання за кредитним договором, забезпеченого цією заставою, а якщо вимога не буде задоволена протягом 30-ти (тридцяти) днів, звернути стягнення на предмет застави.

Відповідно до п. 7.2. договору застави від 01.12.2006 р. сторони встановили наступний порядок реалізації предметі застави: заставодержатель вправі самостійно продати предмет застави, заставодержатель вправі залишити за собою предмет застави шляхом укладення відповідної цивільно-правової угоди.

Стаття 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» наділяє заставодержателя наступними правами позасудового звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження: обтяжувач має право.на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження: передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов'язання в порядку, встановленому цим Законом; продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах; відступлення обтяжувачу права задоволення забезпеченої обтяженням вимоги у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є право грошової вимоги; переказ обтяжувану відповідної грошової суми, у тому числі в порядку договірного списання, у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є гроші або цінні папери; реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса.

На рухоме майно Карп»юка ОСОБА_5, накладено арешт та оголошено заборону на його відчуження, зокрема, на підставі:

постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 44004291, виданої 15.07.2014 року державним виконавцем відділу Пустомитівського РУЮ ОСОБА_6, запис про обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 14469218 від 29.07.2014 року, стягувач ПАТ «Кредобанк»;

постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 46550139, виданої 18.02.2015 року державним виконавцем відділу Пустомитівського РУЮ ОСОБА_6, запис про обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 15414897 від 06.07.2015 року, стягувач ПАТ «ОСОБА_3 Розвитку»;

постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 43005948, виданої 22.04.2014 року заступником начальника ВДВС Пустомитівського РУЮ ОСОБА_7, стягувач ПАТ «ОСОБА_3 Розвитку».

За приписами ст. 12 Закону України від 18.11.2003 року „Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно не є чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом.

На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом.

Відповідно до ст.ст. 21-23 зазначеного Закону, застава рухомого майна згідно з параграфом 6 гл.49 ЦК України, що виникає на підставі договору, є видом забезпечувального обтяження і відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом.

Судом першої інстанції встановлено, що арешт на рухоме майно Карп»юка В.Г. та оголошення заборони на його відчуження, реєстрація обтяження на належне боржнику ОСОБА_10»юку В.Г. рухоме майно на підставі вищезгаданих постанов державних виконавців, відбулося в часі значно пізніше від реєстрації обтяження за договором застави від 01.12.2006 року, згідно з яким предметом застави є автомобіль марки MITSUBISHI модель Pajero Sport 2.5, 2006 р.в., № кузова JMBONK9407J000384, колір сірий, реєстраційний номер НОМЕР_1, який було укладено з метою забезпечення виконання позичальником Карп»юком В.Г. умов саме кредитного договору №А240097 від 01.12.2006 року, укладеного між Карп»юком В.Г. та ВАТ «Кредобанк», які, як встановлено судом першої інстанції боржником не виконуються, про що свідчить наявність заборгованості за кредитним договором.

Колегія судів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позову, оскільки накладення арешту на належне Карп»юку В.Г. рухоме майно, в частині накладення арешту на спірний автомобіль марки MITSUBISHI модель Pajero Sport 2.5, 2006 р.в., № кузова JMBONK9407J000384, колір сірий, реєстраційний номер НОМЕР_1, який є у заставі ПАТ «Кредобанк», у межах інших виконавчих проваджень ВП № 4400429, ВП № 46550139, ВП № 43005948, порушує права позивача, оскільки саме позивач має переважне право звернення стягнення на спірний автомобіль перед іншими кредиторами, враховуючи те, що укладений між Карп»юком В.Г. та ПАТ «Кредобанк» договір застави був укладений ще 01.12.2006 року з метою забезпечення виконання боржником зобов»язань саме за кредитним договором від 01.12.2006 року, а не з метою виконання зобов»язань за іншими угодами.

Відповідно до роз»яснень п.9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 03.06.2016року №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» за змістом ч. 4 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» у разі накладення державним виконавцем арешту на майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, заставодержатель цього майна має право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

Вищенаведеними роз»ясненнями спростовуються доводи апелянта про те, що ПАТ «Кредобанк» не є належним позивачем у справі, оскільки, як вважає апелянт, позов про заняття арешту з майна може бути пред»явлений власником майна, а відповідачем у справі має бути боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а також спростовуються доводи апелянта про те, що рішення про зняття арешту з майна може ухвалюватися лише у випадку встановлення факту незаконних дій державних виконавців, які накладали арешт на рухоме майно Карп»юка В.Г. на користь ПАТ «ВБР».

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції повно та всебічно з»ясував обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Розвитку» відхилити.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 30 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою апеляційного суду законної сили.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Ванівський О.М.

ОСОБА_11