ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/124/17
провадження № 2/753/2539/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" грудня 2017 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі

головуючого судді Колесника О.М.

при секретарі Заболотній Л.Г.

розглянувши відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до КП „Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва", 3-тя особа: Дарницька районна у м. Києві державна адміністрація про визнання особи наймачем квартири,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання особи наймачем квартири.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, пояснивши, що позивач ОСОБА_2 зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1. 4.04.2016 року позивач звернулась до відповідача з проханням визнати її наймачем спірної квартири замість ОСОБА_4 та внести зміни до договору найму квартири АДРЕСА_1. Однак листом від 15.04.2016 року їй було відмовлено на підставі наступного. На момент зняття з реєстраційного обліку наймача ОСОБА_4 у спірному житловому приміщенні не залишилось членів сім'ї наймача. Основний договір найму квартири припинив свою дію з моменту зняття з квартирного обліку ОСОБА_4 з 19.12.2008 року. Відповідно до ст.99 ЖК України піднаймачі та тимчасові жильці самостійного права на займане жиле приміщення не набувають незалежно від тривалості проживання. Піднаймач і члени його сім'ї, а також тимчасові жильці зобов'язані негайно звільнити займане жиле приміщення. У разі відмови вони підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Позивач дану відмову вважає незаконною, посилаючись на те, що у 2001 році ОСОБА_2 зареєструвалась та вселилась у встановленому законом порядку до спірної квартири як сестра дружини наймача. На день вселення в квартирі були зареєстровані ОСОБА_4 (наймач квартири), ОСОБА_5 (дружина наймача) та рідна сестра позивача. В подальшому ОСОБА_5 була знята з реєстраційного обліку квартири 20.12.2007 року, а ОСОБА_4 - з 19.12.2008 року. Проживаючи з вказаними особами з 2001 року, ОСОБА_2 вела з ними спільне господарство, мала спільний бюджет, мешкала однією родиною, разом проводили дозвілля та відпочинки. З 2008 року її житлове право ні відповідачем, ні будь-якою іншою юридичною особою не оспорювалось. Тому просить визнати ОСОБА_2 наймачем квартири АДРЕСА_1 за раніше укладеним договором найму між наймодавцем та наймачем ОСОБА_4 з 19.12.2008 року.

Представники відповідача КП „Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва" Савченко Г.М. та Забродська І.І. в судовому засіданні позов не визнали, пояснивши, що ОСОБА_5 була знята з реєстраційного обліку спірної квартири 20.12.2007 року, а ОСОБА_4 - з 19.12.2008 року. Таким чином, на момент 19.12.2008 року в даній квартирі не залишилось членів сім'ї наймача ОСОБА_4 За даними відповідача позивач не є зареєстрованою у спірній квартирі. З 2008 року по 2016 рік вона не зверталась до відповідача про нарахування на її ім'я житлово-комунальних послуг, про укладення з нею договору найму, в свою чергу ОСОБА_4 не звертався до відповідача про переведення особового рахунку на позивача і реєстрації її в спірній квартирі. Так як вона не є членом сім'ї наймача, при цьому сім'я ОСОБА_4 не надавала згоди на вселення позивача до її квартири та реєстрації в ній, тому ОСОБА_2 є тимчасовим мешканцем в ній і підлягає виселенню без надання іншого жилого приміщення.

3-я особа: Дарницька района у м. Києві державна адміністрація в судове засідання не з'явилась,

але у направленому клопотанні до суду її представник ОСОБА_8 просила розглянути справу у її відсутність і винести рішення згідно чинного законодавства (а.с.17-18).

Заслухавши представників сторін, свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів по справі встановив наступні факти та правовідносини.

У відповідності до ст.47 Конституції України кожен має право на житло.

Як встановлено у судовому засіданні, спірна квартира АДРЕСА_1 є ізольованою, не приватизованою, 3-х кімнатною квартирою загальною жилою площею 43,6 м2, розташованою на 7 поверсі 16-ти поверхового будинку. Зареєстрованою на день розгляду справи в спірній квартирі є позивач ОСОБА_2 з 2001 року, що підтверджується довідкою Ф-3 (а.с.5). У вказаному документі власником особового рахунку квартири значиться ОСОБА_4, який не зареєстрований в ній.

Згідно ч.1-3, ст.64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору.

До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

Як наголошує ч.2, ст.65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно.

Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Аналізуючи вказані норми права, суд вважає, що в них законодавець закріпив право наймача та членів його сім'ї за спільною згодою вселяти до їх жилого приміщення як близьких родичів, так і інших осіб, які в свою чергу, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення за умови, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. При цьому також зазначено, якщо вказані особи перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

Представники відповідача, заперечуючи законність вселення та проживання позивача з 2001 року в даній квартирі, а також її реєстрацію в ній, не надали судові належних та допустимих доказів у розумінні ст.57-59 ЦПК України, які б спростували зміст позовної заяви та пояснення представника позивача у судовому засіданні, і підтвердили б їх позицію.

Разом з тим, допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що позивач ОСОБА_2 дійсно вселилась до спірної квартири і зареєструвалась в ній з 2001 року за згодою її і її чоловіка ОСОБА_4 Всі ці роки вони вели з нею спільне господарство, мали спільний бюджет, мешкали однією родиною, тому що позивач її рідна сестра, разом проводили дозвілля та спільно відпочивали. Витрати по оплаті житлово-комунальних послуг також пропорційно несла і позивач, а після її виселення вона особисто протягом багатьох років їх сплачувала самостійно.

Згідно наданих квитанцій (а.с.44-84) ОСОБА_2 сплачувала житлово-комунальні послуги, отримані нею в спірній квартирі, за період з вересня 2016 року по лютий 2017 року включно.

Таким чином, судом достеменно встановлено, що з 2001 року по 2008 рік включно позивач ОСОБА_2 була членом сім'ї наймача ОСОБА_4 мала ж такі права та обов'язки як і ОСОБА_4 та ОСОБА_5

За правилами ч.2, ст.107 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне

проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття.

Як регламентує ч.1-2, ст.106 ЖК України повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім'ї наймача.

У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім'ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку.

Як встановлено судом, протягом 2008 року зі спірної квартири виїхали та знялись з реєстраційного обліку ОСОБА_4 та його дружина ОСОБА_5 і залишилась проживати та бути зареєстрованою в ній позивач ОСОБА_2

За змістом ч.2, ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

4.04.2016 року позивач ОСОБА_2, реалізуючи своє право, звернулась до відповідача з проханням визнати її наймачем спірної квартири замість ОСОБА_4 та внести зміни до договору найму квартири АДРЕСА_1. Однак листом від 15.04.2016 року №132/1-К їй було відмовлено на підставі того, що на момент зняття з реєстраційного обліку наймача ОСОБА_4 у спірному житловому приміщенні не залишилось членів сім'ї наймача. Основний договір найму квартири припинив свою дію з моменту зняття з квартирного обліку ОСОБА_4 з 19.12.2008 року. Відповідно до ст.99 ЖК України піднаймачі та тимчасові жильці самостійного права на займане жиле приміщення не набувають незалежно від тривалості проживання. Піднаймач і члени його сім'ї, а також тимчасові жильці зобов'язані негайно звільнити займане жиле приміщення. У разі відмови вони підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення (а.с.6).

Згідно ч.3, ст.10 та ч.1, ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України.

Аналізуючи докази, зібрані у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що оскільки наймач ОСОБА_4 вибув 19.12.2008 року до іншого жилого приміщення, знявшись з реєстраційного обліку спірної квартири, а тому договір найму жилого приміщення - квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_4 та КП „Управління житлового господарства Дарницького району м. Києва", вважається розірваним з дня його вибуття (зняття з реєстрації) в порядку ч.2, ст.107 ЖК України. А так як в даній квартирі залишилась проживати і є зареєстрованою в ній позивачка ОСОБА_2, яка протягом тривалого часу була членом сім'ї наймача ОСОБА_4 і мала такі ж права та обов'язки як і всі члени сім'ї, набувши рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, тому позивачку необхідно визнати наймачем квартири АДРЕСА_1 за раніше укладеним договором найму між наймодавцем та наймачем ОСОБА_4 з 19.12.2008 року.

Керуючись ст.10; 11; 57-59; 60; 169; 209; 213-215 ЦПК України, на підставі ст.19; 47 Конституції України, ст.64; 65; 106; 107 ЖК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 наймачем квартири АДРЕСА_1 за раніше укладеним договором найму між наймодавцем та наймачем ОСОБА_4 з 19.12.2008 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду м. Києва протягом 10 днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини рішення через Дарницький районний суд м. Києва.

Суддя :