16.11.2017 Справа № 756/1189/15-ц
Справа ун. № 756/1189/15-ц
пр.№2/756/43/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16листопада 2017 року Оболонський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді - Луценко О.М.

при секретарі - Бублієві Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення порядку користування квартирою, -

ВСТАНОВИВ

В січні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просив з урахуванням збільшення розміру позовних вимог: встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_2 наступним чином: у користування позивача виділити житлову кімнату 18,6кв.м., у спільне користування відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виділити ізольовану житлову кімнату площею 19,9 кв. м., у користування відповідача ОСОБА_4 виділити житлову кімнату 13,9кв.м. В загальному користуванні залишити: кухню, коридор, вбиральню, вбудовану шафу та балкон і лоджію.

В обгрунтування позову позивач вказує, відповідно до свідоцтва про право власності від 14.03.2000 позивач та відповідачі є співвласниками квартири АДРЕСА_1 в рівних долях.

Згідно з технічною документацією на квартиру, спірна квартира є трикімнатною, житлова площа 62,9 м2 у тому числі: 1а кімната площею - 13,9 кв.м., друга кімната площею -18,6 кв.м., третя кімната площею - 10,4 кв.м., коридор площею - 5,9 м.кв., ванної- 2,2кв.м., вбиральні 1,1 кв.м., балкон - 3.20кв.м., лоджія- 3.40кв.м.

Позивач зазначає, що між ними та відповідачами виникли суперечки з приводу порядку користування квартирою. За викладених обставин, позивачі посилаючись на 319,321,358 ЦК України, просить позов задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача позов підтримали в повному обсязі, з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідачів ( ОСОБА_2 та ОСОБА_4.) в судовому засіданні проти наданого позову заперечили, посилаючись на те, що позивач близько десяти років не проживає в даній квартирі, оскільки забезпеченний власним житлом, окрім того між відповідачами тривалий час визначено порядок користування квартирою, та дві кімнати є суміжними в зв'язку з чим його зміна призведе до порушення прав відповідачів. З врахуванням письмових заперечень та наданих пояснень представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову.

Відповідач до суду не з'явилася, про розгляд справи повідомлена в установленому законом порядку про причини неявки суд не повідомив.

В судовому засіданні відповідно до ст. 10 ЦПК України судом було роз'яснено сторонам право заявляти клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи.

Суд заслухавши пояснення сторін, які з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, відповідно до свідоцтва про право власності від 14.03.2000 позивач та відповідачі є співвласниками квартири АДРЕСА_1 в рівних долях ( а.с. 56).

Відповідно до ст.356 ч.1 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Тому вищевказана квартира є спільної частковою власністю сторін по справі, а сторони у справі - співвласниками вказаної квартири.

Згідно з технічною документацією на квартиру, спірна квартира є трикімнатною, житлова площа 62,9 м2 у тому числі: 1а кімната площею - 13,9 кв.м., друга кімната площею -18,6 кв.м., третя кімната площею - 10,4 кв.м., коридор площею - 5,9 м.кв., ванної- 2,2кв.м., вбиральні 1,1 кв.м., балкон - 3.20кв.м., лоджія- 3.40кв.м.( а.с.57).

Як встановлено судом, на час розгляду справи зареєстрованими в квартирі є сторони по справі: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4, та донька відповідача ОСОБА_5, що підтверджується довідкою № 1753 від 15.05.2015, виданою ЖЕК 510 та поясненнями сторін.

Згідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 41 ч.4 Конституції України, статтею 321 ч.1 ЦК України передбачена непорушність права власності, в т.ч. те, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні.

В свою чергу відповідно до ст. 1 першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини під майном також розуміються майнові права. Отже право користування відповідачем спірною квартирою підлягає захистові відповідно до змісту вказаної конвенції.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Відповідно до висновку експерта Київського науково- дослідного інституту судових експертиз № 367/16-43 від 23.11.2016р., вбачається, що визначити можливі варіанти встановлення порядку окремого користування квартирою АДРЕСА_1 виходячи із часток співвласників по ? частині не вбачається можливим( а.с. 95-102).

Відповідно до вимог ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Протягом судового розгляду сторони не надали доказів домовленості про порядок користування з іншими співвласниками. Відповідачі проти задоволення позову заперечували.

Згідно із статтями 10, 60 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, розглянувши справу в межах визначених позивачем предмету спору та підстав для його задоволення, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилаються позивачі як на підставу для задоволення позову не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та не доведені позивачем.

Відповідно до п. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Неприпустимість порушення права особи на житло була констатована Європейським судом з прав людини від 16 травня 2013 року в справі "Максименко та Герасименко проти України" за заявою № 49317/07.

Зважаючи на те, що кімнати, які б припадали на ідеальну долю власності позивача в даній квартирі відсутні та запропонований сторонами порядок користування квартирою може суттєво порушувати права та інтереси інших співвласників, суд позбавлений можливості дійти висновку про обґрунтованість заявленого позову про встановлення порядку користування та вважає, що порядок користування квартирою, про встановлення якого позивач просить в позовній заяві порушує права та інтереси відповідачів, тому заявлені вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 6, 8, 10-11, 57-60, 88, 208-209, 213-216 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення порядку користування квартирою- відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подано Апеляційному суду м. Києва, через Оболонський районний суд м. Києва протягом 10 днів, з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів після отримання копії рішення стороною, яка не була присутня при його оголошені.

Суддя: О.М. Луценко