Справа № 559/1805/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2017 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в складі головуючого судді Ходак С.К.,

при секретарі Федчук А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубно цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сатиївської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що 12 січня 2017 року помер ОСОБА_2, який на день смерті був постійним жителем ІНФОРМАЦІЯ_1. За життя спадкодавець ОСОБА_2 склав заповіт, який був посвідчений секретарем Сатиївської сільської ради від 04 вересня 2002 року, за реєстраційним № 266.

Згідно даного заповіту ОСОБА_2 заповів їй земельну ділянку згідно сертифіката на земельну частку (пай) серії РВ №011750 в розмірі 2,80 умовних кадастрових гектарів.

Як спадкоємець за заповітом вчасно прийняла спадщину після померлого, так як до дня смерті здійснювала за ним догляд і подала до Другої Дубенської районної державної нотаріальної контори заяву на прийняття спадщини.

Під час подачі та підготовки документів для оформлення спадкової справи було встановлено, що за життя ОСОБА_2 взамін зазначеного у заповіті сертифікату на право на земельну частку (пай) отримав державний акт на право власності на земельну ділянку площею 2, 3100 га серії ЯЖ № 281823 від 14.05.2009 року, реєстраційний № 25 для ведення особистого селянського господарства на території Сатиївської сільської ради Дубенського району Рівненської області.

Таким чином, виникла колізія в тому, що по заповіту ОСОБА_2 заповів право на земельну частку пай, а на момент відкриття спадщини це право вже було реалізоване шляхом виготовлення державного акту на право власності на земельну ділянку, тобто змінився правовстановлюючий документ на землю зазначений в заповіті. Після отримання державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_2 не вніс відповідні зміни до заповіту, вважаючи, що різниці між сертифікатом на право на земельну частку (пай) і державним актом на право власності на земельну ділянку не існує, що вказана обставина не є суттєво важливою при здійсненні права спадкування, заповіт в частині інших питань він не змінював і не скасовував, будучи людиною похилого віку, не маючи юридичної освіти, він не міг передбачити, що з отриманням державного акту спадкування за заповітом буде неможливим, не бажав таких наслідків, в іншому випадку він б скасував би заповіт, проте не зробив цього. На даний час не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після ОСОБА_2, так як в заповіті конкретно зазначено, що спадкове майно складається із вказаного сертифіката, а на момент відкриття спадщини вже було виготовлено державний акт на право власності на земельну ділянку. Рахує, що заповіт, складений ОСОБА_2 на сертифікат на право на земельну частку(пай), поширюється і на державний акт на право власності на земельну ділянку.

Відповідно до вимог ст. ст. 1217, 1218 ЦК України та ст.3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» від 10 листопада 1994 року № 666/94 право на земельну частку успадковується спадкоємцями, оскільки спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Так як спадкоємець за життя реалізував своє право на земельну частку шляхом отримання на підставі вказаного в заповіті сертифікату державного акту на право власності на земельну ділянку, остання входить до складу спадкового майна та охоплюється складеним ним заповітом.

Позбавлена можливості отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на земельну ділянку (державного акта ) по його втраті.

Номер, серію та площу земельної ділянки, повідомили в відділі Держгеокадастру у Дубенському районі Рівненської області від 05.07. 2017 року.

На запит адвоката відділом було надано письмову відповідь про вартість зазначеної земельної ділянки і його нормативно грошову оцінку.

Разом з тим, в зв'язку з втратою державного акта на земельну ділянку помістила оголошення в місцевій газеті про його втрату і недійсність.

Позивачка в зал судового засідання не з'явилася, згідно поданої заяви, просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує.

Від відповідача надійшла заява, згідно якої просить справу розглядати у його відсутність, позов визнає.

В судовому засіданні встановлено, що 12 січня 2017 року помер ОСОБА_2, який на день смерті був постійним жителем ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4). За життя спадкодавець ОСОБА_2 склав заповіт, який був посвідчений секретарем Сатиївської сільської ради від 04 вересня 2002 року, за реєстраційним № 266. Згідно даного заповіту ОСОБА_2 заповів ОСОБА_1 земельну ділянку згідно сертифіката на земельну частку (пай) серії РВ №011750 в розмірі 2,80 умовних кадастрових гектарів (а.с.6, 7). Позивачка, як спадкоємець за заповітом, вчасно прийняла спадщину після померлого, так як подала до Другої Дубенської районної державної нотаріальної контори заяву на прийняття спадщини (а.с.18).

Згідно відповіді нотаріуса Другої Дубенської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 щодо оформлення спадкових прав, у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на земельну ділянку ,було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину (а.с.29).

За змістом ст. ст. 1218, 1223 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтями 328, 392 ЦК передбачено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності.

Згідно ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають до задоволення у повному обсязі.

Керуючись: ст.ст. 3, 6, 57, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 328, 392, 1268 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Сатиївської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1 право власності на земельну ділянку площею 2,3100 га згідно державного акту ЯЖ281823 реєстраційний №25 від 14.05.2009 року для ведення особистого селянського господарства на території Сатиївської сільської ради Дубенського району Рівненської області в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, померлого 12 січня 2017 року.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Рівненської області через Дубенський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: