У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2017 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Мазур Л.М.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 15 травня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 06 червня 2017 року за заявою ОСОБА_2 про перегляд у зв'язку з нововияленими обставинами рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 22 січня 2015 року у справі за позовом комунального підприємства «Озерне» Новогуйвинської селищної ради до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за комунальні послуги,

в с т а н о в и л а:

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У квітні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою, у якій просив переглянути заочне рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 22 січня 2015 року у зв'язку з нововиявленими обставинами.

В обґрунтування поданої заяви ОСОБА_2 посилався на те, що при вирішенні спору суд, керуючись постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 1996 року № 879 «Про встановлення норм користування житлово-комунальними послугами громадянами, які мають пільги щодо їх оплати», нарахував заборгованість на площу житла, що перевищує пільгові норми, проте відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 10 травня 2016 року, відшкодування витрат, пов'язаних із наданням пільг на оплату комунальних послуг працівникам міліції, має здійснюватись без обмежень норм споживання.

Також заявник зазначав, що рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року визнані неконституційними положення законодавства, якими обмежується право окремих категорій громадян на отримання пільг відповідно до норм споживання.

Посилаючись на вказані обставини, які на думку заявника є нововиявленими, ОСОБА_2 просив задовольнити заяву.

Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 15 травня 2017 року у задоволенні заяви відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 06 червня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 15 травня 2017 року залишено без змін.

У касаційній скарзіОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої та апеляційної інстанцій і направити справу до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Суд касаційної інстанції перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК Українипередбачено, що підставою для перегляду рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.п. 3, 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами», нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК).

Судове рішення не може переглядатись у зв'язку з нововиявленими обставинами у разі якщо обставини, передбачені ч. 2 ст. 361 ЦПК, відсутні, а є підстави для перегляду судового рішення в апеляційному чи касаційному порядку або Верховним Судом України, а також якщо обставини, визначені ч. 2 ст. 361 ЦПК, були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні заяви, з висновками якового погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з того, що обставини, на які посилається ОСОБА_2, не є нововиявленими у розумінні положень ст. 361 ЦПК України, оскільки зі змісту поданої заяви вбачається, що її заявник не погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що при розгляді позовних вимог комунального підприємства «Озерне» Новогуйвинської селищної ради судом було неповно з'ясовано обставини справи та порушено норми матеріального права, що може бути підставою для оскарження судового рішення в апеляційному порядку, а не його перегляду за правилами глави 4 розділу V ЦПК України.

Доводи, наведені в касаційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних ухвал не дають підстав для висновку, що судами попередніх інстанцій при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 15 травня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 06 червня 2017 року за заявою ОСОБА_2 про перегляд у зв'язку з нововияленими обставинами рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 22 січня 2015 року у справі за позовом комунального підприємства «Озерне» Новогуйвинської селищної ради до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за комунальні послуги, відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ Л.М. Мазур