1Справа № 335/4356/16-ц 6/335/169/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2017 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Рибалко Н.І., за участі секретаря Барсукової В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя подання державного виконавця Вознесенівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2, -

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець Вознесенівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1 звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з поданням про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника, ОСОБА_2.

Згідно ч. 2 ст. 367 ЦПК України, суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

Судом встановлено наступне. На виконанні у Вознесенівському відділі державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області перебуває виконавче провадження ВП №51606337 з примусового виконання виконавчого листа №335/4356/16-ц виданого 29.06.2016 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_2Ю на користь ОСОБА_3С безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 7500,00 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 551,20 грн., я всього стягнути заборгованості 8051,20 грн.

В поданні державний виконавець просить надати дозвіл на примусове проникнення до житла боржника, ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

Дослідивши матеріали подання суд дійшов висновку, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Виконавець має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Згідно положень п.13 ч.3 ст.18 вказаного Закону, державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

При цьому необхідно враховувати, що недоторканість житла гарантується статтею 30 Конституції України, відповідно до якої не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим

Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника вільному доступу державного виконавця до цього житла чи іншого володіння.

Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоровя чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року).

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини визначає: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду для того, щоб втручання в право власності вважалось допустимим, воно має служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а має бути розумна співмірність між використовуваними інструментами й тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення в справі АГОСІ проти Обєднаного Королівства).

До подання, яке є предметом судового розгляду, державний виконавець додав відповідь адресного сектору УДМС України в Запорізькій області згідно якої ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: м. Запоріжжя, пр.. Соборний, 214/96. Однак доказів того, що вказана квартира, належить боржнику, ОСОБА_2, або що в ній знаходиться майно боржника суду не надано. В матеріалах подання містяться акти державного виконавця від 12.04.2017 року, 26.04.2017 року, 17.05.2017 року, 14.06.2017 року, 12.07.2017 року відповідно до яких державний виконавець виходив на адресу м. Запоріжжя, пр.. Соборний, 214/96, боржника ОСОБА_2, однак вони не є доказом ухилення від виконання зобовязань, оскільки, як вбачається з актів, їх було складено та підписано тільки самим державним виконавцем, інших свідків чи понятих у акті не зазначено. Інших належних по оформленню актів виходів на адресу боржника матеріали додані до подання не містять.

Враховуючи, що матеріали подання не містять документів, які б підтверджували право власності боржника на житлове приміщення за адресою: м. Запоріжжя, пр.. Соборний, 214/96 та виходить з інтересів осіб, які можуть бути власниками, користувачами вказаної квартири і законні права яких підлягають захисту і не можуть порушуватись в силу ст.30 Конституції України так як не надано допустимих доказів, що за вказаною адресою знаходиться належне ОСОБА_2 на праві власності майно, то суд дійшов висновку, що в задоволенні подання слід відмовити.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. 376 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання державного виконавця Вознесенівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н.І.Рибалко