Справа № 464/7088/17
пр.№ 2/464/1828/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

24.11.2017 Сихівський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді - Горбань О.Ю.,

секретаря судових засідань - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 комітету Львівської міської ради, треті особи: Об"єднання співвласників багатоквартирного будинку "Калини 110", Управління державної реєстрації юридичного департаменту про визнання права власності,-

в с т а н о в и в:

позивач звернулась до суду з позовом про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1. Мотивує позов тим, що вона як член ЖБК № 253 повністю сплатила пайовий внесок за кооперативну двокімнатну квартиру АДРЕСА_2. Після сплати повної суми паю, позивач фактично набула право власності на вищезазначену квартиру, але правовстановлюючий документ на квартиру не отримала, звернення до державного реєстратора не дали позитивних результатів, оскільки в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутні відомості щодо реєстрації ЖБК № 253. Зазначає, що житлово-будівельний кооператив № 253 припинив своє існування і був ліквідований, а об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Калини 110», яке створено співвласниками будинку за адресою м.Львів, пр.Червоної Калини, 110, і діє в цей час, є громадською організацією, відповідно до свого Статуту не є правонаступником прав та обов'язків ЖБК № 253. Таким чином, в зв'язку з ліквідацією ЖБК № 253 отримати документи, що посвідчують державну реєстрацію юридичної особи та право підпису голови ЖБК № 253 у позивача не має можливості, тому просить в судовомуц порядку визнати право власності на вказану вище квартиру.

Представник позивача ОСОБА_4 (згідно довіреності від 25.08.2016) в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник третьої особи Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради в судове засідання не з'явився, подав суду письмове клопотання про розгляд справи у його відсутності. У вирішенні позову покладається на розсуд суду.

Представник відповідача ОСОБА_3 комітету Львівської міської ради, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, з невідомих для суду причин. Зі згоди представника позивача, висловленої у письмовому клопотанні, суд ухвалює рішення в заочному порядку, що відповідає вимогам ст.ст. 224-226 ЦПК України.

Представник третьої особи Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Калини 110" в судове засідання не з'явився, про розгляд справи належним чином був повідомлений.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності цих представників з урахуванням доказів, що є у справі.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що згідно рішенням Львівської міської ради народних депутатів виконавчого комітету № 8 від 20.01.1995 року «Про заселення будинку житлово-будівельного кооперативу № 253 по вул.Криворізькій, 110» затверджено рішення загальних зборів ЖБК № 253 від 23.09.1994 про закріплення квартир за членами кооперативу.

Рішенням загальних зборів ЖБК № 253 від 23.09.1994 закріплено за ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до довідки № 11 від 16.03.1997 року ОСОБА_2 є членом житлово-будівельного кооперативу № 253 у м.Львові та їй належить кооперативна квартира АДРЕСА_1. Квартира двокімнатна, загальною площею 54, 2 кв.м.

Встановлено, що позивач сплатила пайовий внесок у повному обсязі.

Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» видало технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_3.

Згідно довідки № 1/13603 від 19.09.2016, виданої Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» квартира АДРЕСА_3 на праві особистої власності не зареєстрована і свідоцтво про право власності не видавалось.

З'ясовано, що позивач звернулась в Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради із заявою про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 .

З рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 17.07.2017 вбачається, що державний реєстратор прав на нерухоме майно ОСОБА_5 зупинила розгляд заяви позивача, оскільки в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутні відомості щодо реєстрації ЖБК № 253 і заявнику необхідно подати документ, що посвідчує державну реєстрацію юридичної особи та право підпису голови ЖБК № 253.

Доводи позивача про неможливість отримання вказаних документів заслуговують на увагу суду, оскільки встановлено, що житлово-будівельний кооператив № 253 припинив своє існування і ліквідований, а об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Калини 110», яке було створено співвласниками будинку за адресою м.Львів, пр.Червоної Калини, 110, і діє в цей час, є громадською організацією та відповідно до свого Статуту не є правонаступником прав та обов'язків ЖБК № 253

У Конституції України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності (статті 13, 41 Конституції України).

Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України.

Відповідно до частини першої статті 13 Закону України «Про власність» в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних відносин, «об'єктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, інші цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення».

Частина перша статті 15 вищезазначеного Закону передбачає, що «член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно».

Відповідно до частини третьої статті 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до частини четвертої статті 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

На переконання суду, позивач, будучи членом ЖБК № 253, повністю сплатила пайовий внесок, у зв'язку з чим набула право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Згідно з ст.15 ч.1 Закону України «Про власність» від 7.02.1991р., п.5-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 18.09.1987р. з наступними змінами «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» : «Член житлового, житлово- будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває право власності на це майно».

Відповідно до ч.3 ст.384 ЦК України в разі викупу квартири член житлово-будівельного кооперативу стає її власником.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

У відповідності до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 319 ЦК України гарантовано власнику здійснення його прав власності: володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 392 ЦК «власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності».

З аналізу зазначеної правової норми випливає, що позов про визнання права власності подається у випадках, коли належне певній особі право не визнається, оспорюється іншою особою, або у разі відсутності у неї документів, що засвідчують приналежність їй права.

Виходячи з вищевикладеного, вивчивши матеріали справи, суд вважає можливим визнати право власності за ОСОБА_2 на зазначену квартиру, оскільки цей факт повністю підтверджується дослідженими доказами.

На підставі ст.ст.328, 384, 392 ЦК України, керуючись ст.3, 4, 10, 11, 57, 58, 59, 64, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на квартиру АДРЕСА_4.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії вказаного рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя О.Ю.Горбань