Справа № 570/3852/17
Номер провадження 2/570/1559/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне рішення)

16 листопада 2017 року

Рівненський районний суд Рівненської області в особі:

судді Красовського О.О.

з участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне в порядку заочного розгляду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні приватним будинком шляхом примусового виселення без надання іншого житлового приміщення, -

в с т а н о в и в :

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що вона є власницею 52,4/100 будинковолодіння за адресою: вулиця Козацька, будинок 46 (колишня Калініна) у селищі міського типу Клевань Рівненського району Рівненської області. В це помешкання самовільно вселився відповідач. Він веде антисоціальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, псує будинок. На неодноразові вимоги виселитися з будинку не реагує. Зважаючи на наведене позивачка просить суд постановити рішення, яким виселити відповідача з належного їй будинку, без надання іншого житлового приміщення.

В судовому засіданні позивачка позов підтримала та пояснила суду про обставини, що описані вище. Додала, що відповідач зареєстрований за іншою адресою, але там не проживає. В будинок він вселився, розбивши вікно. Після того як позивачка засклила вікно, вимусила відповідача залишити будинок, він знову вселився в будинок, розбивши інше вікно. На даний час у будинку всі вікна розбиті, зламаний вхідний замок, зламані міжкімнатні двері. Відповідач ледь не вчинив пожежу та не знищив належне позивачці майно. Відповідач неодноразово обіцяв звільнити будинок, але своєї обіцянки не виконав. За наведеного позивачка змушена звертатися до суду за захистом порушеного права. Просить задоволити заявлений позов.

Відповідач не зявився в судове засідання. Згідно до положень ЦПК України про порядок повідомлення особи про час та місце судового засідання відповідач є належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду даної цивільної справи. Крім того, на веб-сайті суду розміщується список справ, що призначені судом до розгляду, і така інформація є відкритою, загальнодоступною та зрозумілою; і при бажанні відповідач мав можливість отримати інформацію про дату і час розгляду справи. Від сторони не надходили заяви про відкладення розгляду справи чи про слухання справи без його участі.

Судом приймається до уваги, що за положеннями частини 3 статті 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки.

Тому суд вважає за можливе застосувати положення ЦПК України щодо можливості проведення заочного розгляду справи.

Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16 травня 1990 року №824, зареєстрованого 24 травня 1990 року у КП «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації» позивачці ОСОБА_3 на праві приватної власності належить 52,4/100 будинковолодіння за адресою: вулиця Козацька, будинок 46 (колишня вулиця Калініна) у селищі міського типу Клевань Рівненського району Рівненської області. Також, вказане підтверджується довідкою №10140 від 19 жовтня 2016 року, виданою КП «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації».

У будинку зареєстрована, але не проживає матір позивачки - ОСОБА_5, що підтверджується довідкою виданою Клеванської селищної ради Рівненського району Рівненської області №845 від 18 квітня 2012 року, та відповідними записами з будинкової книги.

Відповідач у будинку за адресою вулиця: Козацька, будинок 46 (колишня вул. Калініна) у селищі міського типу Клевань Рівненського району Рівненської області не зареєстрований. Він є зареєстрованим за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Більше року тому у вищезазначене будинковолодіння самовільного, пошкодивши вікно, не запитавши згоди власника і без будь-яких на те правових підстав вселився відповідач ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Він систематично зловживає алкогольні напої та руйнує житло, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов від 08 вересня 2017 року № 88; поясненнями позивачки та показаннями свідка ОСОБА_6

В будинок відповідач вселився, розбивши вікно. Після того як позивачка засклила вікно, вимусила відповідача залишити будинок, він знову вселився в будинок, розбивши інше вікно. На даний час у будинку всі вікна розбиті, зламаний вхідний замок, зламані міжкімнатні двері.

Також ОСОБА_4 не сплачує за користування комунальними послугами, в результаті чого виникла заборгованість у сумі близько 14 100 гривень, що підтверджується письмовими доказами. Відповідач ігнорує вимоги позивачки добровільно залишити будинок.

З метою усунення перешкод у користуванні вказаним житлом шляхом виселення позивачка неодноразово змушена була звертатися в поліцію, на що відповіддю від 08 серпня 2017 року №10257/201/01-2017 рекомендовано звернутися за захистом своїх прав до суду.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в яких закріплено принцип непорушності права приватної власності, право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд.

За змістом ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 цього Кодексу власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Положеннями ч. 1 та ч. 2 ст. 319 Цивільного кодексу України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

У відповідності до ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

За змістом ст. 156 Житлового кодексу України право користування жилим будинком (квартирою) належить членам сімї власника житлового будинку (квартири).

За змістом ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до статей 379 - 382 Цивільного кодексу України об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - жилий будинок, садиба, квартира.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного суду України від 16.01.2012 року № 6-57цс12.

Згідно до ст.109 Житлового кодексу України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом.

Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Стаття 116 Житлового кодексу України передбачає що осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Підстави у користуванні спірним будинком відповідачем, які були б передбачені ЖК України чи ЦК України - відсутні, оскільки відповідач ОСОБА_4 не є членом сімї позивачки, і ніколи ним не був а ні в розумінні статті 405 ЦК України, а ні в розумінні статті 116 ЖК України.

Договірні відносини між сторонами щодо вищезазначеного житла не виникали.

Так відповідно, до статті 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Стаття 3 СК України визначає, що сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом та мають взаємні права та обовязки.

Якщо, виходити з розуміння сімї за житловим законодавством, то відповідно до ч. 2 статті 64 Житлового кодексу України до членів сімї наймача належать дружина наймача, їх діти та батьки. Членами сімї наймача може бути визнано і інших осіб якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідач не є особою, яка постійно проживає чи проживала з позивачкою; був чи є повязаним з позивачкою спільним побутом.

Відповідач зареєстрований за іншою адресою, має свою сімю.

Відповідач ОСОБА_4 не перебував у родинних відносинах ні з колишнім власником житла - ОСОБА_7, від якої позивачка успадкувала майно, ні власником іншої частини будинку - ОСОБА_8.

У пункті 33 постанови № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснив, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані (статті 57 - 59 ЦПК), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки.

В ході розгляду справи були встановлені обставини того, що право власності та законного володіння позивачки є порушеними зі сторони відповідача.

Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК установив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. До прав, які підлягають цивільно-правовому захисту, відносяться всі майнові й особисті немайнові права, які належать субєктам цивільного права.

При розгляді цивільних справ підлягає зясуванню, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення.

Згідно зі ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України загальні суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин.

При здійсненні правосуддя у цивільних справах суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом (ст. 4 ЦПК).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 1 ЦПК).

Наявність порушеного права власності позивачки зі сторони відповідача було доведено в ході розгляду справи.

За наведеного заявлений позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 10, ч.1 ст. 11, ст.ст. 60, 212, 214, 215, 217, 218, 225, 226 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні приватним будинком шляхом примусового виселення без надання іншого житлового приміщення - задоволити повністю.

ОСОБА_4 (02.11.1968 р.н.) виселити з 52,4/100 частини будинку № 46, по вул. Козацька, що в смт. Клевань Рівненського району Рівненської області (яка належить ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1), без надання іншого житлового приміщення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення.

Позивач має право подати апеляційну скаргу на рішення суду до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу (заяву про перегляд заочного рішення) протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Красовський О.О.