Єдиний унікальний номер 233/6130/13-ц Номер провадження 22-ц/775/1952/2017
Головуючий у 1 інстанції Малінов О.С. Єдиний унікальний номер 233/6130/13-ц
суддя доповідач Жданова В.С. Номер провадження 22-ц/775/1952/2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2017 року м. Бахмут

Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Жданової В.С.,

суддів: Будулуци М.С., Санікової О.С.

за участю секретаря Марченко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 01 листопада 2016 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 01 листопада 2016 року позивачу ТОВ «Кредитні ініціативи» відмовлено в задоволенні позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом визнано належним та допустимим доказом рішення Костянтинівського міськрайонного суду від 10 липня 2009 року по справі №2-2982/09 та додаткове рішення по цій же справі від 02 квітня 2010 року щодо стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» заборгованості за вказаним кредитним договором. Але разом з тим, суд не врахував, що вказане рішення було скасоване, а виконавче провадження по справі №2-2982/09 закінчено на підставі п.4 ч. 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження», тобто з причин скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ. Відмовляючи в позові, суд першої інстанції послався на те, що позивач не надав на запит суду потрібної інформації для повного з'ясування обставин справи, але позивач надавав до позовної заяви розрахунок заборгованості, в якому міститься вся необхідна інформація. Крім того, будучи присутнім у кожному судовому засіданні, представник позивача давав пояснення відносно позовних вимог, при цьому представник позивача не отримував зауваження від суду щодо неповноти наданої інформації. Вказує, що суд першої інстанції не надав належної оцінки всім доказам по справі та не сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи.

В судове засідання апеляційного суду позивач не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Позивач надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі ( вх.ЕП-7581/17 від 27.11.17р.)

Відповідач надав апеляційному суду письмове заперечення на апеляційну скаргу, просить розглянути справу без його участі. ( а.с. 162)

Вказані обставини відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК України є підставою для розгляду справи без участі сторін, які належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

При розгляді справи судом першої інстанції встановлено, що 12 грудня 2005 року між ПАТ ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 02/1-671, за умовами якого останній отримав кредит у сумі 27680,00 доларів США строком до 19 листопада 2010 року зі сплатою 13 % річних за весь строк фактичного користування кредитними коштами (а.с.21-23). При цьому сторонами була встановлена черговість платежів, згідно узгодженого Графіку погашення зобов'язань по кредиту та процентів у Додатку №1 до вказаного кредитного договору. Згідно з п. 4.1 вказаного кредитного договору виконання зобов'язань позичальника за цим договором забезпечується договором застави транспортного засобу №02/4-674 від 12.12.2005 року (а.с.21 зворот).

17.12.2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладений договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» відступив право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 02/1-671 (а.с.8-19).

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 10.07.2009 року у справі № 2-2982/09 з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» солідарно стягнуто заборгованість за кредитним договором №02/1-671 від 12.12.2005 року у розмірі 19678,74 доларів США. Згідно додаткового рішення, ухваленого у цій справі 02 квітня 2010 року з відповідачів солідарно стягнуто 19678,74 доларів США, що складає 158857,49 грн., та звернуто стягнення на рухоме майно, яке є предметом застави, а саме - автомобіль марки TOYOTA RAV-4 EXTRA, р/н НОМЕР_1 (а.с.117-118).

Ухвалою Костянтинівського місьрайонного суду Донецької області від 13 травня 2011 року рішення цього ж суду від 10.07.2009 року у справі №2-2982/09 скасовано за нововиявленими обставинами.

Згідно відповіді Костянтинівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби від 01.08.2016 року №10526, наданої на запит суду, на виконанні ДВС перебувало виконавче провадження щодо звернення стягнення на майно ОСОБА_1 у розмірі 158857,49 грн. на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» за виконавчим листом №2-2982 від 02.04.2010 року. Постановою державного виконавця від 22.06.2011 року виконавче провадження закінчено за п.4 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (скасування рішення, яке підлягало виконанню). Державним виконавцем вживались заходи щодо примусового виконання судового рішення, проте, надати детальну інформацію щодо вжитих державним виконавцем заходів немає можливості, оскільки, відповідно до п.9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 року №2274/5, зазначене виконавче провадження знищено (а.с.129).

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо розміру заборгованості за кредитом; розміру сплачених відповідачем сум в рахунок погашення боргу, відомостей щодо зарахування грошових коштів від продажу вилученого автомобіля тощо. Відповідно до ч.4 ст. 10 ЦПК України суд сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, але позивач не виконав ухвалу суду від 01.07.2016 року та не надав обґрунтувань та доказів щодо залишку заборгованості на час звернення до суду без чого неможливо ухвалити об'єктивне та обґрунтоване рішення по справі.

Такий висновок суду відповідає фактичним обставинам справи та вимогам діючого цивільного законодавства.

Згідно з статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Звертаючись до суду з позовом, позивач просив стягнути заборгованість за кредитом 28860 грн., заборгованість за процентами 3481,59 грн., заборгованість по пені - 1386.79 грн., всього 33729 грн. При цьому позивач додав до позовної заяви «розрахунок заборгованості за кредитним договором у валюті» ( а.с.27).

За наданого розрахунку вбачається, що позивачем визначена заборгованість, яка нарахована за період з 12.12.2005 року, тобто з часу укладання кредитного договору.

Встановлено, що рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 10.07.2009 року у справі № 2-2982/09 з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» солідарно стягнуто заборгованість за кредитним договором №02/1-671 від 12.12.2005 року у розмірі 19678,74 доларів США. Згідно додаткового рішення, ухваленого у цій справі 02 квітня 2010 року з відповідачів солідарно стягнуто 19678,74 доларів США, що складає 158857,49 грн., та звернуто стягнення на рухоме майно, яке є предметом застави, а саме - автомобіль марки TOYOTA RAV-4 EXTRA, р/н НОМЕР_1 (а.с.117-118).

На виконання вказаного судового рішення був виданий виконавчий лист №2-2982 від 02.04.2010 року, який перебував на виконанні у Костянтинівському міськрайонному відділі державної виконавчої служби від 01.08.2016 року №10526. У зв'язку із скасуванням рішення суду за нововиявленими обставинами ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду від 13.05.2011 року виконавче провадження було закінчено на підставі п.4 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження». Таким чином, з квітня 2010 року по травень 2011 року відбувалось примусове виконання виконавчого листа щодо стягнення суми заборгованості на користь позивача ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк».

Відповідно до Додаткового рішення Костянтинівського міськрайонного суду від 02 квітня 2010 року з відповідачів солідарно стягнуто 19678,74 доларів США, що складає 158857,49 грн., та звернуто стягнення на рухоме майно, яке є предметом застави, а саме - автомобіль марки TOYOTA RAV-4 EXTRA, р/н НОМЕР_1 .

Заперечуючи проти позову, відповідач ОСОБА_1 заявив про те, що у виконання судового рішення переданий у заставу автомобіль марки TOYOTA RAV-4 EXTRA, р/н НОМЕР_1 був у нього вилучений та реалізований відділенням ПАТ «Промінвестбанк» у м. Костянтинивка.

Суд першої інстанції у виконання приписів ч.4 ст.10 ЦПК України сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, роз'яснював позивачу його права щодо надання доказів по справі, попереджав про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяв у здійсненні прав позивача щодо надання доказів. Ухвалою від 01.07.2016 року суд першої інстанції зобов'язав позивача надати відомості про рух коштів на рахунку відповідача, детальний розрахунок заборгованості із урахуванням фактичних надходжень, в тому числі і від продажу вилученого автомобіля, розрахунок процентів та пені за порушення умов договору. Крім того, позивачу було запропоновано надати відомості щодо реалізації вилученого майна ( автомобіля) та відомості щодо примусового виконання заочного рішення суду від 14.11.2013 року по цій справі, яке було скасоване 01.02.2016 року. ( а.с. 126)

Вказана ухвала позивачем отримана, що підтверджено рекомендованим зворотнім повідомленням про вручення ( а.с 180), проте, документи позивачем надані не були .

Доводи позивача про те, що його представник був у судовому засіданні і суд не висловлював зауважень щодо наданих доказів є неспроможними та суперечать фактичним обставинам справи.

Вбачається, що після отримання ухвали від 01.07.2016 року про необхідності вчинити дії щодо надання розрахунків тощо, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, призначеної на 30.08.2016 року ( а.с. 134), позивач в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі ( а.с. 132, вх. ЕП -2787/16 від 29.08.16 р. )

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів,їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 57 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертиз.

За загальним принципом доказування та подання доказів, відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Висновок суду першої інстанції про те, що позивач, як сторона по справі, зобов'язаний довести ті обставини, на які він посилається, як на підставу своїх вимог, зокрема щодо суми заборгованості за кредитом на час звернення до суду з позовом є вірним та таким, що перебуває у відповідності до вимог діючого цивільного процесуального законодавства.

Вбачається, що заперечення відповідача ОСОБА_1 стосовно виконання рішення суду від 10.07.2009 року у справі № 2-2982/09 про стягнення з нього на користь банку кредитної заборгованості; перебування цього рішення на виконанні у відділі ДВС Костянтинівського МРУЮ до 22.06.2011 року; звернення стягнення на предмет застави відповідача ОСОБА_1 - автомобіль марки TOYOTA RAV-4 EXTRA, р/н НОМЕР_1 позивачем не спростовані.

Доводи апеляційної скарги не містять підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає вимогам ст.. 213 ЦПК України, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. 307, 308, 315 ЦПК України апеляційний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» відхилити.

Рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 01 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді :