Ухвала

Іменем України

23 жовтня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Гримич М.К.,

Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про захист прав споживачів, визнання дій банку, щодо підвищення процентної ставки в односторонньому порядку неправомірними, відшкодування шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_2 та її представника - ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду м. Києва від 14 березня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 15 серпня 2008 року між нею та публічнимакціонерним товариством «Банк «Фінанси та кредит» (далі - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») було укладено кредитний договір, у відповідності до якого вона отримала кредитні кошти у розмірі 35 845 доларів США на строк до 14 серпня 2015 року зі сплатою процентів річних, встановлених п. 4.1 договору, яка є змінною та встановлена за кожен період повернення кредиту окремо.

Посилаючись на те, що станом на 31 березня 2016 року кредитні зобов'язання виконані повністю, проте починаючи з вересня 2009 року банк протиправно застосував до неї санкції, передбачені пунктами п. п. 4.7 та 4.8 кредитного договору, зокрема процентну ставку у розмірі 18 % річних, у результаті чого вона переплатила 5 740,04 доларів США, ОСОБА_2 просила визнати неправомірними дії відповідача по застосуванню до неї п. п. 4.7 та 4.8 кредитного договору в частині одностороннього збільшення процентної ставки до 18 % річних та стягнути з відповідача кошти у розмірі 5 740,04 доларів США, які вона сплатила внаслідок незаконного збільшення.

Заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 12 липня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» на користь ОСОБА_2 кошти у розмірі 5 740,04 доларів США. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 14 березня 2017 року рішення районного суду скасовано й ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 та її представник просять скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення апеляційного суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Судами встановлено, що 15 серпня 2008 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого остання отримала кредитні кошти у розмірі 35 845 доларів США на строк до 14 серпня 2015 року зі сплатою процентів річних, встановлених п. 4.1 договору, яка є змінною та встановлена за кожен період повернення кредиту окремо.

Починаючи з вересня 2009 року банк застосував передбачену п. п. 4.7 та 4.8. кредитного договору процентну ставку у розмірі 18 % річних.

Пунктом 4.7 кредитного договору передбачено, що у випадку непогашення, несвоєчасного погашення або погашення не в повному обсязі трьох поспіль щомісячних платежів, за користування кредитом застосовується процентна ставка 18 процентів річних, подальше нарахування процентів проводиться за вказаною новою процентною ставкою, відповідно розмір щомісячного ануїтетного платежу за цим договором становить 754 долари США починаючи з одинадцятого числа місяця, в якому позичальник не сплатив, або несвоєчасно сплатив або сплатив не в повному обсязі третій поспіль вищезазначений платіж. При цьому позичальник підтверджує, що для вказаного вище застосування нової процентної ставки не вимагається підписання будь-яких додаткових документів .

Отже, сторони договору передбачили обставини, за наявності яких банк має право застосовувати спірну процентну ставку. При цьому сторони домовились, що застосування нової процентної ставки за настання умов про які зазначено вище не вимагає оформлення нових документів та не є одностороннім підвищенням.

Скасовуючи рішення районного суду та відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції на підставі поданих сторонами доказів, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачка прострочила сплату ануїтентних платежів три місяці поспіль, що надало банку право застосувати встановлений п. 4.7 кредитного договору розмір відсотків річних.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, що знаходяться поза межами повноважень касаційного суду (ст. 335 ЦПК України), висновків апеляційного суду не спростовують і на законність судового рішення не впливають.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 та її представника - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 14 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: М.К. Гримич

І.М. Фаловська