АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/141/17-ц Головуючий в першій
Провадження 22-ц/774/1461К/17 інстанції ОСОБА_1
Категорія № 26 (I) Доповідач Барильська А.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Барильської А.П.,

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар Кислиця І.В.,

за участі: представника ОСОБА_2 з додатковою відповідальністю «Криворізький завод «Універсал» - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_2 з додатковою відповідальністю «Криворізький завод «Універсал» на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 11 травня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 з додатковою відповідальністю «Криворізький завод «Універсал» про відшкодування моральної шкоди працівнику в разі ушкодження його здоровя, -

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2017 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до ОСОБА_2 з додатковою відповідальністю «Криворізький завод «Універсал» про відшкодування моральної шкоди та просив суд стягнути з відповідача у відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя, 26880 грн., без відрахування з цієї суми податку з доходу фізичних осіб.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що знаходячись на робочому місці, виконуючи свої професійні обовязки 17 грудня 2010 року отримав ушкодження здоровя, у вигляді травми ока.

Внаслідок ушкодження здоровя позивач змушений тривалий час проходити чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури, лікування.

У зв'язку з травмою було порушено та порушуються нормальні життєві зв'язки, позивач позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, в нього постійно виникають складнощі у зв'язку загальною слабістю, втомою, постійними болями.

Перебуваючи на лікуванні, він не міг і не може вести повноцінний образ життя, відчуває фізичні страждання, фізичну біль, обґрунтовану важкістю самопочуття та особливостями лікування, психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на душевному та фізичному стані позивача.

На даний час самопочуття позивача не поліпшується. Висновком МСЕК йому встановлено 10 % втрати професійної працездатності.

В звязку з цим, він звернувся до суду з відповідним позовом.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 11 травня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 з додатковою відповідальністю «Криворізький завод «Універсал» на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди 7000 грн., без утримання податку з доходу фізичних осіб та інших обовязкових платежів.

Стягнуто з ОСОБА_2 з додатковою відповідальністю «Криворізький завод «Універсал» на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_2 з додатковою відповідальністю «Криворізький завод «Універсал» ставить питання про скасування рішення суду і ухвалення нового рішення про відмову позивачу в задоволенні позову, посилаючись на те, що у підприємства відповідача відсутня вина у виникненні виробничої травми, висновок МСЕК не підтверджує спричинення позивачеві моральної шкоди, та розмір моральної шкоди, стягнутий з відповідача на користь позивача судом не обґрунтований.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, та заперечень на неї, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до Акту розслідування нещасного випадку, що стався 17.12.2010 р. о 13.00 год. ОСОБА_4 при обрубці літникової системи чергового робочого колеса ґрунтового насосу масою 260 кг. та діаметром 740 мм. яке було покладено на неприбраний шар відпрацьованої формувальної суміші, посунувся на ній, втратив рівновагу, в результаті чого захисні окуляри злетіли, і в цей момент відбувся невимушений удар відбійного молотка по робочій поверхні деталі, що призвело до відколу металічного уламка деталі, який потрапив йому в око при цьому травмувавши.

Відповідно до виписки з акту огляду МСЕК від 16.02.2011 року ОСОБА_4 первинно було встановлено 15% втрати професійної працездатності.

Відповідно до довідки МСЕК від 13.01.2016 року ОСОБА_4 повторно було встановлено 10 % втрати професійної працездатності з 01.02.2016 р. до 01.02.2017 р.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, обґрунтовано виходив з доведеності позовних вимог ОСОБА_4 та вірно встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки внаслідок нещасного випадку, під час виконання трудових обовязків позивачу встановлено стійку втрату працездатності, і наявності у звязку з цим підстав, передбачених ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 153 КЗпП України, передбачено обовязок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Згідно ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням трудових обовязків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Суд першої інстанції при постановленні рішення встановив обставини справи, дав їм належну оцінку і відповідно до норм процесуального та матеріального закону обґрунтовано дійшов висновку, що позивачу заподіяна моральна шкода під час виконання ним трудових обовязків.

Доводи апеляційної скарги представника відповідача стосовно того, що у підприємства відповідача відсутня вина у виникненні виробничої травми не можуть бути підставою для скасування рішення суду та відмову в задоволенні позовних вимог позивача, оскільки нещасний випадок з позивачем стався під час виконання ним трудових обов'язків, а ст. 13 Закону України «Про охорону праці» передбачає, що роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Крім того, вина підприємства у виникненні виробничої травми у позивача встановлена Актом № 1 про нещасний випадок, повязаний з виробництвом від 18.01.2011 року (а.с.12).

Спростовуються доводи представника відповідача в апеляційній скарзі щодо відсутності підстав відшкодування моральної шкоди ОСОБА_4 з ти підстав, що висновок МСЕК не підтверджує спричинення позивачеві моральної шкоди, оскільки факт заподіяння моральної шкоди у зв'язку з отриманими ним професійними захворюваннями встановлений в судовому засіданні. Так, у зв'язку з травмою було порушено та порушуються нормальні життєві зв'язки позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, в нього постійно виникають складнощі у зв'язку загальною слабістю, втомою, постійними болями. Перебуваючи на лікуванні, він не може вести повноцінний образ життя, відчуває фізичні страждання, фізичну біль, обґрунтовану важкістю самопочуття та особливостями лікування, психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначається на душевному та фізичному стані позивача.

Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Зокрема, судом враховано характер, обсяг, тривалість та наслідки заподіяних позивачу моральних страждань, стан його здоров'я, втрату професійної працездатності в звязку з трудовим каліцтвом, істотність вимушених змін в його життєвих стосунках. Тому доводи апеляційної скарги представника відповідача про те, що визначений судом розмір моральної шкоди не відповідає встановленим обставинам справи, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вони спростовуються висновками суду.

За таких обставин, колегія суддів не може погодиться з доводами апеляційної скарги щодо неврахування судом першої інстанції всіх обставин справи.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 з додатковою відповідальністю «Криворізький завод «Універсал»відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 11 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: