Справа № 487/6091/17
Провадження № 2/487/2834/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2017 року Суддя Заводського районного суду м.Миколаєва Щербина С.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка», третя особа Публічне акціонерне товариство «Райффайзен банк ОСОБА_3» про зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

20.11.2017 року ОСОБА_1 звернувся о суду з позовом в якому просив зобовязати ОСОБА_2 акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» сплатити на користь третьої особи Публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк ОСОБА_3» страхове відшкодування у розмірі 113000,00 грн.

Пред'являючи позов до Заводського районного суду м.Миколаєва позивач посилався на Закон України "Про захист прав споживачів", та звернувся за своїм зареєстрованим місцем проживання.

Суд не вбачає підстав для визначення територіальної підсудності даного позову за ч.5 ст.110 ЦПК України (за місцем проживання позивача), виходячи з наступного.

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбавати чи замовляти продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

За положеннями п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» від 19 квітня 1996 року №5 споживачем, права якого захищаються на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», є лише громадянин (фізична особа), котрий придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити товари (роботи, послуги) для власних побутових потреб. Закон регулює відносини споживача з підприємством, установою, організацією чи громадянином-підприємцем, які виготовляють та продають товари, виконують роботи і надають послуги, незалежно від форм власності та організаційних форм підприємництва.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року №15-рп/2011 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) в аспекті конституційного звернення положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" від 12 травня 1991 року N1023-XII з наступними змінами у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Виходячи з предмету спору, спірних правовідносин, і зі змісту позовної заяви (обґрунтувань і підстав позовних вимог), - даний позов не є позовом, що подається на захист порушених прав споживача в порядку, передбаченому Законом «Про захист прав споживачів», позивач у даному сенсі не є споживачем, визначеним у п.22 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів», а даний спірвиник не у сфері правовідносин, врегульованих Законом України «Про захист прав споживачів» (ст.10 та ст.11 Закону), в тому числі у випадку придбання товару в кредит чи отримання послуги споживчого кредиту. Зі змісту ст. 11 Закону «Про захист прав споживачів» слід дійти висновку, що в порядку захисту прав споживачів розглядаються спори, які виникають в процесі підготовки і укладення договору споживчого кредиту, його виконання надавачем послуги, з приводу придбання товару (продукції), купленої у кредит.

З матеріалів справи вбачається, що правовідносини, які виникли між ОСОБА_2 акціонерним товариством «Страхова компанія «Уніка» та Публічним акціонерним товариством «Райффайзен банк ОСОБА_3» випливають з договору добровільного страхування майна та не є предметом регулювання Закону України «Про захист прав споживачів», а врегульовані главою 67 ЦК України "Страхування", та Законом України «Про страхування».

З наданих суду документів вбачається, що між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 акціонерним товариством «Страхова компанія «Уніка», існує спір та правові відносини, щодо виплати страхового відшкодування у разі настання страхового випадку. Разом з цим позивач не був стороною договору страхування.

За таких обставин, посилання позивача на Закон України «Про захист прав споживачів» є помилковим, а тому його положення не можуть бути застосовані для визначення підсудності пред'явленої позовної заяви.

Питання про територіальну підсудність даного позову суд вирішує, враховуючи правила про підсудність, визначені в ст.109 ЦПК України.

Згідно ст.109 ЦПК України позови до юридичної особи предявляються за її місцезнаходженням, тобто зазареєстрованою в належному порядку її юридичною адресою.

Згідно вказаним у позовній заяві відомостям про місцезнаходження відповідача (юридичної особи) - ОСОБА_2 акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка», воно знаходиться в місті Києві по вул. Саксаганського 70-А.

Таким чином позов ОСОБА_1 територіально не підсудний Заводському районному суду м.Миколаєва.

Згідно п.4 ч.3 ст.121 ЦПК України заява провертається, якщо справа не підсудна цьому суду.

Керуючись п.4 ч.3 ст. 121, ст.109 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка», третя особа Публічне акціонерне товариство «Райффайзен банк ОСОБА_3» про зобовязання вчинити певні дії повернути позивачу, оскільки заява не підсудна ОСОБА_4 му районному суду м.Миколаєва.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів з моменту її винесення. Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області у строк та порядок, передбачений ст. ст. 294,296 ЦПК України.

Суддя С.В.Щербина