10.08.2017 637/355/17
РІШЕННЯ

Іменем України

10 серпня 2017 року с.м.т. Шевченкове

Шевченківський районний суд Харківської області

в складі: судді - Тордія Е.Н.

за участю: секретарі - Поступного C.І.

відповідача -ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с.м.т. Шевченкове цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційного Банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

5 квітня 2017 року публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «ПриватБанк» (далі по тексту ПАТ «КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 та просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, укладеним 26 вересня 2007 року між ЗАТ «КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ «КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_1, яка станом на 28 лютого 2017 року ,складається в сумі 78 307.26 грн.

В обгрунування позову зазначило ,що 26 вересня 2007 року між ЗАТ «КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ «КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір та останнім отримано кредит у розміру 9000.00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розміру 36% на рік залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає діє картки. Свої умови договору позивач виконав в повному обсязі, в свою чергу відповідачем порушені умови кредитного договору, у зв'язку із чим виникла заборгованість, яка становить 78 307.26 грн, та складається з : заборгованості за кредитом - в сумі 8941.59 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 62 236.73 грн.; заборгованість за пенею та комісією -3 071.93; штраф( фіксована частина)-250.00 грн.; штраф ( процента ставка)- 37 17 .00грн. На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 1054 Цивільного кодексу України просило задовольнити позовні вимоги стягнути з відповідача зазначену заборгованість тасудові витрати в сумі 1600.00 грн.

В судове засідання представник позивача не з'явився прохав розглядати справу у своєї відсутності , позовні вимоги прохав задовольнити у повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував. В обгрунування заперечень зазначив,що дійсно в 200 році уклав з ПАТ «КБ «ПриватБанк» кредитний договір взявши 9000.00 грн. Йому була видана карта строком на 3 роки. Кредитний договір він повністю виконав , розрахувавшись з банком , повернув картку і на теперішній час ніяких обов'язків перед позивачем не має. Більше того на теперішній час сплинули строки звернення з позовом встановлені ч.4 ст. 267 ЦК України , тому вважає ,що позовні вимоги безпідставні та просить в їх задоволені відмовити.

Суд заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити, виходячи з наступного.

Судом установлені такі факти, і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно частини 1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що 26 вересня 2007 року між ЗАТ «КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ «КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_1, було укладено кредитний договір згідно умов якого відповідач отримав кредит в сумі 9 000,00 грн. на відповідних умовах.

Відмовляючи в позові, суд виходив з наступного.

Як встановлено судом, між сторонами склалися договірні правовідносини.

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для його виконання сторонами.

Визначення поняття позовної давності дається в ст.256 Цивільного кодексу України - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

У відповідності до частини 1 ст.261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Загальний строк позовної давності за правилами ст.257 Цивільного кодексу України ?встановлюється тривалістю у три роки /

В даному випадку, за умови кредитного договору від 26 вересня 2007 року відповідачем отримано кредит у розміру 9000.00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розміру 36% на рік залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає діє картки.

На запит суду щодо повернення карти або її пере випущення позивачем надано відповідь ,що дія картки виданої на ім'я ОСОБА_1 було до жовтня 2011 року. ОСОБА_1 звернувся до банку з метою пере випуску картки та 3 жовтня 2017 року отримав пере випущену картку з тим самим номером але строк дії якої встановлений до 2015 року.

Таким чином позивач як кредитор мав можливість дізнатися про порушення своїх прав та не виконання договірних умов відповідачем ще в жовтні 2011 році, а тому саме з цього часу почав свій сплив трирічний строк позовної давності, а останнім днем даного строку був відповідно жовтень 2014 року , але із даним позовом ПАТ «КБ «ПриватБанк» звернувся до суду 5 квітня 2017 року , тобто, після спливу строку позовної давності.

При цьому доказів про поважність пропуску позивачем встановленого законом строку суду не надано і клопотання про поновлення даного строку позивачем перед судом не ставилось.

Відповідачем заперечуються будь - які дії з боку банку, щодо видачі йому у жовтні 2017 року нової картки, тім більше , що як зазначено строк її дії до 2015 року.

Посилання позивачем на надання відповідачу нової картки ,само по собі не породжує визнання заборгованості та не перериває строк позовної давності.

Відповідно до частини 4 ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв'язку, суд приходить до висновку про необхідність відмови в позові у зв'язку із пропуском строку позовної давності.

За правилами ч. 1 ст. 89 ЦПК України у разі відмови у задоволені позову понесені позивачем витрати не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 10, 11, 57-60, 89, 212-215, 223 ЦПК України, ст.ст. 11, 15, 16, 252, 256, 257, 261, 267, 629 Цивільного кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства «Комерційного Банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ

.