РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/922/17

27 грудня 2017 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючої судді Грипіч Л. А.

з участю секретаря Федас І. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль цивільну справу за позовом Органу опіки і піклування : Костопільська районна державна адміністрація, в інтересах дітей ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів

ВСТАНОВИВ:

Орган опіки і піклування Костопільської районної державної адміністрації Рівненської області звернувся до суду в інтересах дітей ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач покликається на те, що з 08.09.2015 року у службі у справах дітей Костопільської районної державної адміністрації поновлено на обліку дітей ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2., які опинились у складних життєвих обставинах. Неповнолітні діти перебувають на обліку у зв'язку з тим, що їх батьки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, вихованням дітей не займаються, їх долею не цікавляться, матеріальної допомоги на утримання дітей не надають, про фізичний, духовний та розумовий розвиток дітей не піклуються, ведуть нездоровий спосіб життя, зловживають спиртними напоями. Позивач просив суд позбавити відповідачів батьківських прав та стягнути з них аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_1 та ОСОБА_2

В судовому засіданні представник органу опіки та піклування Костопільської райдержадміністрації Алексійчук С. В. підтримав позовні вимоги посилаючись на викладене в позовній заяві та просив задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, про дату та час розгляду справи повідомлялася судом вчасно та належним чином, причини неявки суду не відомі, однак в судовому засіданні, яке відбулося 26.07.2017 року за її участю, позов не визнала та просила не позбавляти її батьківських прав.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_6 в судовому засіданні позов не визнали та просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог стосовно позбавлення його батьківських прав відносно дочки ОСОБА_2 та стягнення аліментів. Крім того, відповідач ОСОБА_4 пояснив, що впродовж 2015-2017 років регулярно відвідував доньку за місцем її проживання, спілкувався з нею, здійснював дитині покупки продуктів харчування, одягу та взуття, цікавився її життям та вихованням. Спиртними напоями не зловживає, працює неофіційно, тому вважає, що підстав для позбавлення його батьківських прав немає. Він жодним чином не ухиляється від виконання батьківських обов'язків, а навпаки цікавиться дитиною, піклується про стан її здоров'я та не перестає з нею спілкуватись, докладе максимум зусиль для виховання своєї дочки.

В судовому засіданні було заслухано представника служби у справах дітей Костопільської РДА Марчук Л.О. та представника Костопільського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Збирун І.А., які підтримали позов про позбавлення батьківських прав відповідачів та зазначили, що неповнолітні ОСОБА_1, ОСОБА_2 перебувають на обліку у службі у справах дітей Костопільської районної державної адміністрації як такі, що опинилися у складних життєвих обставинах у зв'язку з тим, що їх батьки ухиляються від виконання батьківських обов'язків.

Інспектор з ювенальної превенції сектору превенції Костопільського ВП ГУНП в Рівненській області Незгода О.В. в судовому засіданні повідомила, що відповідач ОСОБА_3 веде антисоціальний спосіб життя, пріоритетами для відповідачки є алкоголь та чоловіки, батьківські обов'язки не виконує, ніде не працює. За невиконання батьківських обов'язків відносно ОСОБА_3 було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.184 КУпАП. В березні 2017 року відносно ОСОБА_4 було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 178 КУпАП.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 підтвердили всі обставини викладені в позовній заяві та вказали на негативну поведінку матері ОСОБА_3 по відношенню до своїх дітей, їх виховання та утримання.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, свідків, заслухавши думку неповнолітньої дитини ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до наступного висновку.

Як встановлено в судовому засіданні, з 08.09.2015 року у службі у справах дітей Костопільської районної державної адміністрації поновлено на обліку дітей - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2. Неповнолітні діти перебувають на обліку у зв'язку з тим, що їх батьки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ухиляються від виконання батьківських обов'язків.

Встановлено, що відповідач ОСОБА_3 є матір'ю дітей - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2

Відповідач ОСОБА_4 є батьком малолітньої дитини - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2

Протягом останніх двох років відповідач ОСОБА_4 веде нездоровий спосіб життя, немає постійного заробітку, не займається вихованням та утриманням малолітньої дитини ОСОБА_2, самоусунувся від виконання батьківських обов'язків.

Матір дітей ОСОБА_3 з літа 2015 року проживає зі своїм новим співмешканцем в АДРЕСА_1, ніде не працює, зловживає спиртними напоями, неодноразово притягалася до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обов'язків, спілкується з особами сумнівної репутації. Будинок, в якому проживає сім'я ОСОБА_3 належить її матері - ОСОБА_14, яка також ніде не працює та зловживає спиртними напоями.

Батько неповнолітньої ОСОБА_1 - ОСОБА_15 рішенням Костопільського районного суду від 29.07.2010 року був позбавлений батьківських прав. Однак, неповнолітня ОСОБА_1 з вересня 2016 року проживає разом з батьком у АДРЕСА_2, мотивуючи це тим, що їй комфортніше проживати з ним, оскільки там вона забезпечена всім необхідним. У будинку батька для неї створені всі умови для проживання, вона мешкає в окремій кімнаті, де є місце для сну, відпочинку та навчання, інколи їздить до матері.

З квітня 2017 року малолітня ОСОБА_2 перебуває в комунальному закладі «Обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей», куди була доставлена працівниками поліції та працівниками служби у справах дітей Костопільської РДА, оскільки за місцем проживання дитини було виявлено відсутність продуктів харчування, відсутність умов для проживання та розвитку дитини.

З інформації директора КЗ «Обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Якобчук С. В. вбачається, що за час перебування ОСОБА_2 в даному закладі її відвідував переважно батько - ОСОБА_4

Крім того, з пояснень відповідача ОСОБА_4 вбачається, що він регулярно відвідував доньку за місцем її проживання, цікавився її життям та вихованням. На сьогоднішній день спиртними напоями не зловживає, працевлаштований та має намір забрати дитину на виховання до себе.

Таким чином, суд дійшов до переконання, що відповідач ОСОБА_4 змінив своє ставлення до виховання дитини і бажає змінити свій спосіб життя.

У відповідності до ч. 6 ст. 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на цей орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Суд, враховуючи всі обставини справи, вважає, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є не доцільним, оскільки ОСОБА_4 приймає участь у вихованні дитини, виявляє стійке бажання у виконанні батьківських обов'язків, а позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна.

Суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_4 намагається належним чином та в міру своїх матеріальних можливостей виховувати малолітню доньку. Тому, матеріальна неспроможність батька надати дитині належну турботу та виховання не можуть бути підставою для позбавлення його батьківських прав.

Беззаперечних доказів винної поведінки та свідомого нехтування своїми обов'язками відповідачем ОСОБА_4, які б свідчили про ухилення від виховання своєї доньки і як наслідок необхідність застосування крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав суду не було надано.

Що стосується позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання, то підстав звернення до суду органу опіки і піклування Костопільської РДА з таким позовом, нормами Сімейного Кодексу не передбачено, тому в цій частині позовних вимог позивачу також слід відмовити.

Згідно рішень Виконавчого комітету Пісківської сільської ради вбачається, що матір дітей ОСОБА_3 незадовільно виконує батьківські обов'язки, щодо виховання своїх дітей та є доцільним позбавити її батьківських прав.

Як вбачається з характеристик виданих виконкомом Пісківської сільської ради та дільничим сектору превенції Костопільського ВП ГУНП в Рівненській області Никончуком А. А., ОСОБА_3 офіційно не працює, зловживає спиртними напоями, безвідповідально ставиться до виховання своїх дітей, зарекомендувала себе з негативної сторони.

Згідно висновку органу опіки та піклування від 11.05.2017 року №1409/01-31/17, який складений на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини Костопільської районної державної адміністрації від 27.04.2017 року за №13, вбачається, що відповідач ОСОБА_3 зловживає спиртними напоями, неодноразово притягалася до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обов'язків, не створює належних умов для проживання дітей, не приділяє належної уваги вихованню та навчанню доньок, діти не отримують належне харчування, яке необхідне для їхнього розвитку та здоров'я, тому комісія з питань захисту прав дитини Костопільської районної державної адміністрації вважає за доцільне позбавити її батьківських прав стосовно неповнолітньої ОСОБА_1 та малолітньої ОСОБА_2

У відповідності до ст.171 СК України, судом було заслухано думку неповнолітньої ОСОБА_1, яка повідомила, що вона не хотіла би залишитися без турботи матері, хоче проживати з мамою, просила не позбавляти її батьківських прав.

Суд не приймає до уваги думку дитини, оскільки це вимагають її інтереси.

Відповідно до ч.ч.2,3 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1059 року, дитина для повного і гармонійного розвитку своєї особистості потребує любові і розуміння, вона повинна рости під опікою і відповідальністю своїх батьків в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 4 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані поважати дитину.

Відповідно до ст. 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати та батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до своїх дітей, не виявляє інтересу до їх існування, не цікавиться їх долею, не займається їх вихованням, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не займається їх підготовкою до самостійного життя, зокрема не забезпечує їх харчування та лікування, не виявляє бажання спілкуватися з дітьми в обсязі, необхідному для їхнього нормального самоусвідомлення, не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню дітьми загальновизнаних норм моралі.

Тому суд вважає, що ухиляння відповідачки ОСОБА_3 від належного виконання своїх обов'язків по вихованню дітей є підставою для позбавлення її батьківських прав і відповідає інтересам дітей.

Крім того, встановлено, що відповідач ОСОБА_3 не приймає участі в утриманні дітей, коштів не надає, матеріально не забезпечує.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Згідно ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Виходячи з меж заявлених вимог, враховуючи інтереси дітей, на користь яких стягуються аліменти, визначений законом прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, матеріальне становище відповідача, яка на даний час не працює, суд вважає, що стягненню з відповідача підлягають аліменти на утримання дітей у розмірі по 930 грн. на кожну дитину щомісячно.

На підставі вищевикладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про необхідність, в інтересах дітей, позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно її неповнолітніх дітей та стягнути аліменти на їх утримання.

У задоволенні позовних вимог про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів з ОСОБА_4 слід відмовити за безпідставністю.

На підставі викладеного, керуючись Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, ст.ст. 150, 155, 164, 165, 166, 180 - 183, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст. ст. 12, 13, 76, 78, 81, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Органу опіки і піклування Костопільської районної державної адміністрації до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, батьківських прав стосовно її дітей: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, жительки АДРЕСА_3, аліменти на утримання дітей: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі в розмірі по 930 (дев'ятсот тридцять) гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду, а саме з 12.05.2017 року і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, жительки АДРЕСА_3, в дохід держави 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп. судового збору.

В позові органу опіки і піклування Костопільської районної державної адміністрації до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - відмовити.

Попередити ОСОБА_4 про необхідність змінити своє ставлення до виховання дитини.

Покласти на орган опіки та піклування Костопільської районної державної адміністрації контроль за виконанням ОСОБА_4 батьківських обов'язків.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного првадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяЛ. А. Грипіч

Повне судове рішення складено 29 грудня 2017 року.

Суддя Л.А.Грипіч