Справа № 465/6136/16 Головуючий у 1 інстанції: Кузь В.Я.
Провадження № 22-ц/783/982/17 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Струс Л.Б., Шандри М.М.,

секретар: Бадівська О.О.,

за участі в судовому засіданні представника позивача ПАТ «ВіЕс Банк» - Шведа В.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 3 листопада 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» до ОСОБА_3 про спонукання до виконання мирової угоди, -

в с т а н о в и л а :

ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 03 листопада 2016 року відмовлено у відкритті провадження за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» до ОСОБА_3 про спонукання до виконання мирової угоди.

Вказану ухвалу оскаржило ПАТ «ВіЕс Банк».

В своїй апеляційній скарзі просять ухвалу скасувати та направити питання на новий розгляд до суду першої інстанції. Вважають ухвалу незаконною та необґрунтованою, такою, що прийнята з порушенням вимог матеріального права. Зазначають, що з висновками суду не погоджуються, оскільки ухвала про визнання мирової угоди не є виконавчим документом і не підлягає виконанню державною виконавчою службою, тому сторона мирової угоди не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про спонукання до виконання мирової угоди. При цьому звернення заінтересованої особи до суду із зазначеним позовом без попереднього отримання постанови державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження не є підставою для відмови в задоволенні такого позову. Також, зазначають, що спірні правовідносини в даній справі є похідними від правовідносин у справі в якій постановлено ухвалу про визнання мирової угоди, але вони не є тотожними у зв'язку з відсутністю однієї зі складових, необхідних для застосування п.2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, а саме тотожної підстави позову.

В судове засідання відповідач не з'явився, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи у його відсутності, зважаючи на те, що вказана особа належним чином повідомлялась про час та місце судового розгляду, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду представлено не було, та зважаючи на вимоги ч.2 ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача на підтримання апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Як вбачається із змісту оскаржуваної ухвали, суддя суду першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 6, 14, 122, 109 ЦПК України та відмовляючи у відкритті провадження виходив з того, що позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про спонукання до виконання мирової угоди. В обґрунтування своїх позовних вимог покликався на те, що ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 30.04.2013 року, визнано мирову угоду, укладену між ПАТ "Фольксбанк" та ОСОБА_3, ОСОБА_4, а провадження у справі закрито. Дана ухвала набрала законної сили. Разом з тим, боржники своїх зобов"язань за мировою угодою не виконують, відтак просить прийняти рішення, яким спонукати ОСОБА_3 до виконання мирової угоди і стягнути з неї заборгованість за кредитним договором у розмірі 46287 доларів США, витрати за судово-претензійну роботу в розмірі 4020 грн. та судові витрати. Станом на день звернення позивача з позовом про стягнення заборгованості за договором кредиту та спонукання до виконання мирової угоди, є таке, що набрало законної сили рішення у справі щодо спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Крім того, як вбачається із змісту заяви, така подана в порядку позовного провадження, однак вимоги позивача стосуються порядку виконання рішення суду, що набрало законної сили, а тому підлягають розгляду за правилами Розділу 6 ЦПК України, судом, що постановив рішення у справі, в даному випадку, судом, що затвердив мирову угоду. Також, покликання заявника на норми матеріального права, на підставі яких вона вважає правомірність звернення до суду є безпідставними, а процесуальна норма ст. 109 ЦПК є загальною, що визначає виключно підсудність справи.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції обставинам, що мають значення та вимогам закону не відповідають.

Із змісту позовної заяви вбачається що позивач, що є правонаступником ПАТ «Фольксбанк» звернувся в суд з даним позовом, у якому просить спонукати одного із відповідачів у справі, що розглядалась судами за позовом ПАТ «Фольксбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості до виконання мирової угоди, що була укладена між даними сторонами у згаданій справі, визнана ухвалою суду апеляційної інстанції та не виконується.

Із наведеного та ухвали Апеляційного суду Львівської області від 30.04.2013 року у згаданій справі (465/6136/16-ц), яку було завершено шляхом укладення мирової угоди між сторонами та визнання її судом (а.с. 17-19), вбачається, що у вказаних справах різні сторони та підстави позову.

Так, відповідачами у справі 465/6136/16-ц були ОСОБА_3, ОСОБА_4 у даній справі, наявний один відповідач ОСОБА_3 У попередній справі йшлося про стягнення заборгованості, що виникла за кредитним договором №KF 49143 від 16.05.2008 року станом на 23.02.2011 року у даній же справі позивач просить стягнути цю ж суму, однак в порядку спонукання однієї із відповідачів у попередній справі до виконання мирової угоди.

Також, відповідно до частин першої, четвертої, п'ятої статті 175 Цивільного процесуального кодексу України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову. У разі укладення сторонами мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. Закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди.

Ухвала суду про визнання мирової угоди є виконавчим документом і підлягає виконанню державною виконавчою службою лише в разі, якщо ця ухвала відповідає вимогам, передбаченим статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження».

Системний аналіз частин першої, четвертої, п'ятої статті 175 ЦПК України, пункту 2 частини другої статті 17, статті 18, пункту 6 частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» показав, що в разі невиконання однією зі сторін зобов'язань за умовами мирової угоди, інша сторона угоди може звернутися до державної виконавчої служби для примусового виконання ухвали суду про затвердження мирової угоди, якщо ця ухвала відповідає вимогам статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», але інша сторона угоди також не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про спонукання до виконання мирової угоди. При цьому звернення заінтересованої особи до суду із зазначеним позовом без попереднього отримання постанови державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження не є підставою для відмови в задоволенні такого позову.

Для застосування передбаченої пунктом 2 частини першої статті 205 ЦПК України підстави закриття провадження у справі необхідна наявність водночас трьох складових, а саме тотожних сторін спору, тотожного предмета позову, тотожної підстави позову.

Зміна хоча б однієї з наведених складових не перешкоджає заінтересованим особам звернутися до суду з позовною заявою і не дає суду підстави закривати провадження у справі.

Вказане є правовою позицією, що викладена у Постанові Верховного Суду України у справі № 6-342цс15 від 11.11.2015 року, що є обов'язковою до застосування, як така, що прийнята в порядку п.2 ч.1 ст. 355 ЦПК України, а також є аналогічною правовій позиції у справі №6-274цс15 від 23.09.2015 року.

Зважаючи на вказане доводи апеляційної скарги слід визнати обґрунтованими та саму скаргу задовольнити, скасувавши ухвалу суду першої інстанції з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції зі стадії вирішення питання про відкриття провадження по справі.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.2 п.4, 312 ч.1 п.3, 313, 314 ч.1 п.2, 315, 317, 319 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» - задовольнити.

Ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 3 листопада 2016 року - скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції зі стадії вирішення питання про відкриття провадження по справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Я.А. Левик

Судді: Л.Б. Струс

М.М. Шандра