Провадження № 2/712/3097/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2017 року м. Черкаси

Соснівський районний суд в складі :

головуючого судді - Троян Т.Є.

при секретарі - Шмагайло Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 08.11.2017 р. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 25 квітня 1987 року між ним та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 651.

Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають.

Зазначив, що подружнє життя з відповідачем не склалося. Сімейне життя поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. В сім'ї немає порозуміння. Сім'я розпалася і примирення не можливе.

Позивач скерував до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач скерувала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення.

Дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України) установив наступне.

За приписами статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обов'язки.

Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Рішення про розірвання шлюбу, як визначено нормою статті 112 СК України, суд постановляє якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Громадяни України ОСОБА_1 та ОСОБА_2 25 квітня 1987 року зареєстрували шлюбу у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 651.

Після одруження дружина змінила прізвище на ОСОБА_2.

Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають.

В судовому засіданні встановлено, що сторони на момент розірвання шлюбу разом не проживають та фактично припинили шлюбні відносини, не проживають однією сім'єю та не ведуть сумісне господарство. За цей час подружжя не здійснили реальних дій щодо збереження родинних стосунків. Сторони не мають наміру зберегти свою сім'ю.

Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в порядку статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності та взаємозв'язку, суд, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання кожного з них продовжувати шлюбні відносини, дійшов висновку, що подальше подружнє життя сторін, збереження їх сім'ї є неможливим та суперечить інтересам кожного з них.

Згідно ст. 112 ч. 2 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 110,112 СК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 25 квітня 1987 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 651 - розірвати.

Відповідачу після розірвання шлюбу залишити прізвище - ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області протягом десяти днів з моменту його проголошення.

Головуючий: Т.Є. Троян