Справа № 342/1038/17
Провадження № 22-ц/779/1748/2017
Головуючий у 1 інстанції Федів Л.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Томин О.О.

суддів: Мелінишин Г.П., Василишин Л.В.

за участю секретаря Турів О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Кабінету Міністрів України, Державної казначейської служби України про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної терористичним актом 27.09.2017 року в районі міста Вінниця, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_6 на ухвалу Городенківського районного суду від 12 жовтня 2017 року, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2017 року представник ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_6 звернувся в суд з позовом до Кабінету Міністрів України, Державної казначейської служби України про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної терористичним актом 27.09.2017 року в районі міста Вінниця.

Вимоги мотивував тим, що ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 з метою туризму, відпочинку та паломництва вирішили відвідати Грецію, для чого придбали відповідні авіаквитки та квитки на потяг до м. Києва. Однак, 27.09.2017 року при наближенні до м. Києва потяг зупинився у звязку зі скоєнням терористичного акту (диверсії) хаотичного обстрілу залізної дороги. Наведене призвело до спізнення потягу на сім годин від прибуття за розкладом, відповідно, позивачі не встигли на авіарейс, який профінансували. Вартість залізничних квитків їм була повернута частково. Крім того, позивачам довелося повертатися з м. Києва до м. Городенка автомобільним таксі.

У звязку з даними фактами, просили солідарно за рахунок безспірного списання з Державного бюджету України відшкодувати їм матеріальну шкоду в сумі 22468,96 грн. та моральну шкоду, яку оцінюють в 12800,00 грн.

Ухвалою Городенківського районного суду від 12 жовтня 2017 року дану позовну заяву повернуто позивачам у звязку з непідсудністю.

Не погоджуючись з ухвалою, представник ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм процесуального права.

На думку апелянта, суд безпідставно вважав, що позивачі не звільняються від сплати судового збору, доказування вини відповідачів і причинного звязку між їхніми діями та завданням шкоди, а підсудність даної справи повинна визначатися за загальними правилами згідно з ч. 1 ст. 109 ЦПК України.

Зокрема, посилається на ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права мирного володіння особою своїм майном, а також на норми українського законодавства щодо можливості відшкодування збитків, зобовязання держави відшкодувати збитки, завдані громадянам терористичним актом незалежно від її вини. Відповідно, позивачі звільняються від сплати судового збору за подачу даного позову.

Вважає, що в даному випадку держава вправі довести, що позов безпідставний, якщо терористичний акт не був вчинений чи скоєне не є злочином Позивачі ж можуть в попередньому засіданні клопотати про витребування судом інформації з ЄДР про реєстрацію кримінального провадження з підстав подій під Вінницею 27.09.2017 року.

У звязку з наведеним просить ухвалу суду скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивачів вимоги скарги підтримав, просив суд її задовольнити.

Представники відповідачів в судове засідання не зявилися, причини неявки суду не повідомили, повідомлялися про час та місце слухання справи належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивачів, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви позивачам, суд першої інстанції виходив з того, що ними не зазначено посилань на докази про вчинення терористичного акту в районі м. Вінниця 27.09.2017 року, наявності обвинувального вироку чи постанови суду щодо даної події. При цьому, позивачі не звільняються від сплати судового збору, доказування вини відповідачів і причинного звязку між їхніми діями та завданням шкоди.

Колегія суддів апеляційного суду не може погодитись з таким висновком з огляду на наступне.

За загальним правилом, у відповідності до ч. 2 ст. 109 ЦПК України позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Разом з тим ст. 110 ЦПК України встановлена альтернативна підсудність.

Згідно ч. 3 ст. 110 ЦПК України позови про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи, чи шкоди, завданої внаслідок скоєння злочину, можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача, або за місцем завдання шкоди. Ч. 4 цієї норми процесуального права право вибору підсудності між кількома судами у такому випадку надає позивачу.

Відповідно до п. 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності (стаття 109 ЦПК) і правилом альтернативної підсудності (стаття 110 ЦПК) підсудна справа, належить виключно позивачеві (частина чотирнадцята статті 110 ЦПК). Якщо позивач при пред'явленні позову дотримався правил територіальної чи альтернативної підсудності, суд не має права повернути позивачеві позовну заяву з мотивів непідсудності справи цьому суду.

За змістом п.п. 13, 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» при з'ясуванні, якими доказами кожна сторона буде обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо невизнаних обставин, суд повинен виходити з принципу змагальності цивільного процесу, за яким кожна сторона несе обов'язки щодо збирання доказів і доказування тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, якщо інше не встановлено процесуальним законом, зокрема статтею 61 ЦПК (1618-15). Якщо представлені докази недостатньо підтверджують вимоги позивача чи заперечення відповідача або не містять в собі всіх необхідних даних і у сторін є обґрунтовані складнощі у наданні додаткових доказів, суд за їх клопотанням зобов'язаний сприяти їм в одержанні або витребуванні таких доказів (частина четверта статті 10, стаття 137 ЦПК (1618-15)). Під час попереднього судового засідання за заявою особи, яка бере участь у справі, суд може вирішити питання про забезпечення доказів, якщо для цієї особи подання потрібних доказів є неможливим або в неї є труднощі у поданні цих доказів.

Обґрунтовуючи підсудність справи Городенківському районному суду, позивачі посилались на те, що шкода їм завдана внаслідок скоєння злочину, а саме, терористичного акту, який вчинений 27.09.2017 року в районі м. Вінниця.

Таким чином, позивачі скористалися правом вибору підсудності за своїм зареєстрованим місцем проживання.

З огляду на наведені норми процесуального права, предмет позову та місце проживання позивачів, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції безпідставно постановлено ухвалу про повернення позовної заяви позивачам у звязку з непідсудністю з мотивів непредставлення ними доказів наявності факту злочину, а тому, у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, її слід скасувати з передачею даного питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Городенківського районного суду від 12 жовтня 2017 року скасувати, а питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча: Томин О.О.

Судді: Мелінишин Г.П.

ОСОБА_7