Номер провадження: 22-ц/785/5381/17
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Вадовська Л. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.11.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Вадовської Л.М.,

суддів - Ващенко Л.Г.,

Сєвєрової Є.С.,

при секретарі - Сідлецькій Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про відшкодування майнової шкоди, стягнення компенсації за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 15 березня 2017 року, -

в с т а н о в и л а :

Позивач ОСОБА_1 , звернувшись 3 жовтня 2016 року до суду з вищеназваним позовом, вказав, що постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2014 року в справі №9826/10/1570 визнано протиправними дії в/ч НОМЕР_1 з не включення до складу грошового забезпечення позивача в період з 1 січня 2008 року по день виключення зі списків особового складу військової частини 6 серпня 2010 року надбавки за виконання особливо важливих завдань у розмірі 100% посадового окладу з урахуванням окладу за військові звання та надбавки за вислугу років. У квітні 2016 року на виконання постанови суду здійснено перерахунок грошового забезпечення та нараховано за вказаний період доплату за виконання особливо важливих завдань в сумі 26843,87 грн., у травні 2016 року відповідачем виплачено нараховану надбавку, однак з утриманням податку на доходи фізичних осіб в сумі 4831,90 грн. та військового збору в сумі 402,66 грн., загальна сума утримання склала 5234,56 грн. Позивач вважає, що утримані кошти в сумі 5234,56 грн. є майновою шкодою (упущеною вигодою), які підлягають стягненню на підставі статей 22, 1166 ЦК України, оскільки у разі нарахування надбавки за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби податок не був би утриманий, а судовий збір на той час не був передбачений. Крім того, позивач вважає, що внаслідок інфляційних втрат має право на компенсацію втрати частини доходів за весь час порушення його права, а саме з 1 січня 2008 року по 30 квітня 2016 року, що складає 41361,02 грн. Посилаючись на вказані обставини, позивач ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача в/ч НОМЕР_1 на відшкодування майнової шкоди і компенсації 46595,58 грн. та судові витрати (а.с.3-5).

В ході розгляду справи позивач ОСОБА_1 зменшив розмір позовних вимог до 42776,58 грн. (а.с.28).

Відповідач в/ч НОМЕР_1 позов не визнав (а.с.34-36).

Рішенням Приморського районного суд м. Одеси в задоволенні позову відмовлено (а.с.52-54).

В апеляційній скарзі представник в інтересах ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Неправильність рішення суду мотивовано невідповідністю висновків суду обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, заслухавши пояснення, дослідивши докази, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з правомірного утримання з ОСОБА_1 податку на доходи фізичних осіб та військового збору з сум доплат, отриманих після звільнення зі служби, при цьому судом не дано оцінку наявності чи відсутності підстав для стягнення суми коштів, рівних сумі утриманих податку та збору, як майнової шкоди відповідно до статей 22, 1166 ЦК України. Вважаючи встановленим, що військовою частиною строки виплати грошового забезпечення під час служби дотримувались, пославшись на те, що надбавка за виконання особливо важливих завдань нарахована на виконання рішення суду, що така з моменту набрання рішенням суду законної сили не була отримана з вини ОСОБА_1 , суд дійшов висновку про відсутність підстав для виплати компенсації.

Висновки суду не в повній мірі відповідають обставинам справи, вказують на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що згідно п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення по суті позовних вимог.

Колегія суддів вважає встановленим такі факти та відповідні ним правовідносини.

Встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 та був звільнений зі служби 6 серпня 2010 року з посади начальника відділення спеціального призначення відділу спеціального призначення.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2014 року в справі №495/10243/13-а за апеляційною скаргою ОСОБА_1 постанову Одеського окружного адміністративного суду від 8 серпня 2014 року скасовано; прийнято нову постанову, якою адміністративний позов задоволено; визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 з не включення до складу грошового забезпечення ОСОБА_1 в період з 1 січня 2008 року по день виключення зі списків особового складу військової частини надбавки за виконання особливо важливих завдань у розмірі 100% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років; зобов`язано військову частину НОМЕР_1 за період з 1 січня 2008 року по день виключення зі списків особового складу військової частини здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 суму грошового забезпечення з урахуванням надбавки за виконання особливо важливих завдань у розмірі 100% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років (а.с.7-9).

На виконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2014 року військовою частиною НОМЕР_1 за період з 1 січня 2008 року по липень 2010 року проведено розрахунок доплати надбавки за виконання особливо важливих завдань в загальній сумі 26843,87 грн. Сума до перерахування на картку визначена рівною 21609,31 грн. після утримання податку на доходи фізичних осіб в сумі 4831,90 грн. та військового збору в сумі 402,66 грн. Грошові кошти в сумі 21609,31 грн. перераховано на платіжну картку ОСОБА_1 платіжним дорученням №174 від 18 травня 2016 року (а.с.11зв., 12).

Вимоги про стягнення грошових коштів в сумі 4831,90 грн. та в сумі 402,66 грн., а всього в загальній сумі 5234,56 грн., заявлено з підстав статей 22, 1166 ЦК України з посиланням на те, що постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2014 року встановлено протиправність дій військової частини НОМЕР_1 по не включенню до складу грошового забезпечення ОСОБА_1 в період з 1 січня 2008 року по день виключення зі списків особового складу військової частини надбавки за виконання особливо важливих завдань у розмірі 100% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу.

Вимоги про стягнення 5234,56 грн. як майнової шкоди (упущеної вигоди) задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) (ч.1, п.2 ч.2 ст.22 ЦК України).

Майнова шкоди, задана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч.1 ст.1166 ЦК України).

У сенсі положень статті 1166 ЦК України зобов`язання внаслідок заподіяння шкоди є деліктними, така шкода обумовлена недоговірними зобов`язаннями.

В даному випадку ОСОБА_1 проходив військову службу, судовим рішенням було зобов`язано військову частину здійснити перерахунок за час служби та виплатити суму грошового забезпечення з урахуванням надбавки за виконання особливо важливих завдань у розмірі 100% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років.

Таким чином, зобов`язання здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення було пов`язано з проходженням служби, тобто не є недоговірним зобов`язанням, на яке поширюються положення статті 1166 ЦК України.

Крім того, постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2014 року в справі №495/10243/13-а було визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 з не включення до складку грошового забезпечення під час проходження служби надбавки за виконання особливо важливих завдань. Вказаним судовим рішенням не визнавались неправомірними рішення, дії по утриманню з нарахованої в порядку виконання рішення доплати надбавки в сумі 26843,87 грн. податку на доходи фізичних осіб та військового збору, відтак, посилання ОСОБА_1 в тій частині, що неправомірність утримання в загальній сумі 5234,56 грн. встановлена судом, є безпідставними.

Таким чином, відносини з утримання з нарахованої на виконання рішення суду надбавки за виконання особливо важливих завдань доплати в сумі 26843,87 грн. податку на доходи фізичних осіб в сумі 4831,90 грн. та військового збору в сумі 402,66 грн. не відносяться до недоговірних зобов`язань та, як наслідок, не регулюються нормами статей 22, 1166 ЦК України), відповідно, вимоги про стягнення 5234,56 грн. як майнової шкоди задоволенню не підлягають.

Позовні вимоги про стягнення компенсації підлягають задоволенню частково з огляду на наступне.

Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» встановлена обов`язковість компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів. Згідно статті 2 Закону під доходами, що підлягають компенсації, розуміються грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Статтями 3,4 Закону передбачено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків та обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується дохід, до уваги не береться), при цьому, виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Так, на виконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2014 року в справі №495/10243/13-а військовою частиною НОМЕР_1 проведено нарахування доплати надбавки за виконання особливо важливих завдань в загальній сумі 26843,87 грн., після утримання податку та збору до виплати визначено 21609,31 грн., вказані грошові кошти виплачено перерахунком ОСОБА_1 на картку 18 травня 2016 року.

ОСОБА_1 звільнений з військової служби 6 серпня 2010 року, дохід в сумі 21609,31 грн. ним отримано у травні 2016 року, тобто після звільнення з військової служби.

За період з 1 серпня 2014 року по 30 квітня 2016 року ОСОБА_1 має право на компенсацію втрати частини доходів, розраховану з суми 21609,31 грн.

Індекс інфляції рівний: серпень 2014 року 100,8%, вересень 2014 року 102,9%, жовтень 2014 року - 102,4%, листопад 2014 року - 101,9%, грудень 2014 року 103,0%, за 2015 рік 143,3%, січень 2016 року 100,9%, лютий 2016 року - 99,6%, березень 2016 року - 101,0%, квітень 2016 року - 103,5%.

Сумарний індекс інфляції за період з 1 серпня 2014 року по 30 квітня 2016 року становить 167,82% ( 100,8% : 100 х 102,9% : 100 х 102,4% : 100 х 101,9% : 100 х 103,0% : 100 х 143,3% : 100 х 100,9% : 100 х 99,6% : 100 х 101,0% : 100 х 103,5% : 100 = 167,82%).

Сума донарахованої надбавки з урахуванням індексу інфляції рівна 36260,42 грн. (21609,31 грн. х 167,82%: 100 = 36260,42 грн.).

Інфляційні втрати становлять 14651,11 грн. (36260,42 грн. 21609,31 грн. = 14651,11 грн.).

Таким чином, з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню компенсація втрати частини доходів за період з 1 серпня 2014 року по 30 квітня 2016 року в сумі 14651,11 грн.

В порядку частини 1 статті 88 ЦПК України з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 підлягають присудженню понесені та документально підтверджені витрати на сплату судового збору в сумі 551,21 грн.

Керуючись ст.303, п.2 ч.1 ст.307, п.п.3,4 ч.1 ст.309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст.316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів
в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 березня 2017 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про стягнення компенсації задовольнити частково.

Стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) компенсацію втрати частини доходів за період з 1 серпня 2014 року по 30 квітня 2016 року в сумі 14651 грн. 11 коп.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про відшкодування майнової шкоди відмовити.

Стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 551 грн. 21 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

Рішення може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Л.Г.Ващенко

Є.С.Сєвєврова