Справа № 645/2210/17
Провадження № 2/645/1548/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2017 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м.Харкова у складі: головуючого судді Шарко О.П. секретаря судових засідань ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл майна подружжя, ,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом та обгрунтовує його наступним. Позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 з 27 травня 2005 року. Зазначений шлюб було розірвано 25 січня 2016 року за відповідним рішенням Фрунзенського районного суду міста Харкова. Шлюбні стосунки між сторонами припинені, разом ми не проживаємо, спільного господарства не ведемо. У період шлюбу до моменту фактичного припинення шлюбних відносин та припинення ведення спільного господарства за спільні кошти на підставі договору купівлі-продажу від 26 серпня 2011 року набуто спірне майно - двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 (копії договору купівлі-продажу та витягів додаються). Вищезазначена квартира являється об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, повинно застосовувати положення частин 4,5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.Між позивачем та ОСОБА_3 не досягнуто згоди щодо поділу спільно нажитого у період шлюбу майна, тому змушена звертатися до суду із даною вимогою.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали заявлені вимоги та просили суд здійснити поділ спільного майна подружжя, в порядку якого визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, право власності на 1/2 частину квартири №61, розташованої за адресою: місто Харків, вул. Харківських Дивізій, буд. 9/1та стягнути з відповідача ОСОБА_3, РНОКПП НОМЕР_2, на користь позивача ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1 судові витрати у вигляді судового збору у сумі 1938,00 гривень (одна тисяча девятсот тридцять вісім гривень 00 коп.).

Відповідач позовні вимоги визнав частково. Стосовно проведення розподілу спільного майна не заперечив однак сплати суму сплаченого судового збору позивачем не погодився.

Заслухавши пояснення сторін та вивчивши матеріали цивільної справи суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доход) )

Відповідно до сі.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя., частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в постанові від 21 грудня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК.

Судом встановлено та не оспарюється сторонами факт придбання в період шлюбу квартири №61, розташованої за адресою: місто Харків, вул. Харківських Дивізій, буд. 9/1.за спільні кошти.

Також, ч.1 ст. 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Законодавцем визначено, що право на поділ майна, яке перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Відповідно до п. 23Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11, спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті60,69 СК ч. 3ст. 368 ЦК) відповідно до частин 2, 3ст. 325 ЦК України, можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Стаття 70 СК України, встановлює, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Статтею 71 СК України, передбачено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власністю подружжя ділиться між ними в натурі.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року N 11, сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов'язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшень, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім'ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об'єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності подружжя. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

Згідно з ч. 2 ст. 372 Цивільного кодексу України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Тому враховуючи,що сторони погодилися у розподілі вказаної квартири суд дану вимогу вважає такою що підлягає до задоволення та відповідає вимогам закону.

Стосовно стягнення з відповідача на користь позивача сплаченої суми судового збору, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд присуджує на користь сторони якої ухвалено рішення,з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Згідно квитанції№30 від 22 травня 2017 рокупозивачем сплачено 1938 гривень судового збору. Тому дана сума підлягає стягненню на користь позивача з ОСОБА_3

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 57, 60, 69-72 СК України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл майна подружжя задовольнити.

Здійснити поділ спільного майна подружжя, визнавши за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, іпн. НОМЕР_1, право власності на ? частину квартири №61, розташованої за адресою: м.Харків, вул. Харківських Дивізій, 9/1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір за подання позовної заяви у сумі 1938 грн. 00 коп. (тисяча девятсот тридцять вісім гривень).

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами , які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення , протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення , якщо його не скасовано , набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Надруковано в нарадчій кімнаті.

Головуючий-суддя: