Справа № 639/5517/17
Провадження № 2/639/2258/17
РІШЕННЯ

(Заочне)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2017 року Жовтневий районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді Труханович В.В.

за участю секретаря Кричевської В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, суд -

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Харкова звернулась позивач ОСОБА_1 та просить ухвалити рішення, на підставі якого розірвати шлюб з відповідачем, який зареєстрований 19 червня 1998 року у Ленінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 214.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося з причин відсутності взаєморозуміння між ними, різниці поглядів на сімейні відносини та цінності. Між подружжям втрачені почуття любові й поваги один до одного. Фактично шлюбні відносини припинені, з кінця 2015 року подружжя мешкає окремо, спільне господарство не веде. Подальше сумісне життя та збереження шлюбу не можливо.

Від шлюбу сторони дітей не мають.

Позивач надала суду заяву з проханням слухати справу у її відсутність, заявлений позов підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечували.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлявся, про причину своєї неявки суд не повідомив.

На підставі вимог ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача та постановити по справі заочне рішення, проти чого не заперечує позивач.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом достовірно встановлено, що родина фактично розпалася та існує формально.

З матеріалів справи вбачається, що шлюб між сторонами зареєстрований 19 червня 1998 року у Ленінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 214.

Від шлюбу сторони дітей не мають.

За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т. ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно з розясненнями п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім*ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Судом було встановлено, що спільне життя сторін не склалося, сторони не підтримують сімейно шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, не живуть однією сімєю.

Суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивача, так і відповідача по справі.

За ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Згідно з ч. 8 ст. 235 ЦПК України, прізвище позивача після розірвання шлюбу залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 60, 212-215, 224-226, 235 ЦПК України, ст.ст.24, 56, 104, 105, 109, 110, 112, 113, 115 СК України, суд

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який зареєстрований 19 червня 1998 року у Ленінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 214.

Після реєстрації розірвання шлюбу прізвище позивача ОСОБА_1 залишити без змін «Полєжаєва».

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити рішення в загальному порядку.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні у той же строк з дня отримання його копії.

Суддя В.В. Труханович