АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Деркач Н.М.,

суддів: Петешенкової М.Ю., Макарова М.О.,

при секретарі Черкас Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 23 листопада 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Дніпропетровської міської ради про визнання права власності, -

в с т а н о в и л а:

У червні 2016 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначили, що ОСОБА_5 є чоловіком позивача ОСОБА_4 та батьком позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 13.05.1996 року право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Протоколом №3 громадської комісії з житлових питань при Бабушкінському райвиконкомі від 20.03.1997 року, затвердженим рішенням виконавчого комітету Бабушкінської ради народних депутатів від 21.03.1997 року №140, ОСОБА_5 з метою покращення житлових умов для проживання з родиною в складі чотирьох осіб, до житлової площі у комунальній квартирі АДРЕСА_1 було приєднано звільнене житлове приміщення - одну кімнату, житловою площею 13,3 кв.м., загальною 23,0 кв.м. у комунальній квартирі №11а, змінено умови договору найму на житлові приміщення, а саме: об'єднані особові рахунки квартири 11 та 11а та переукладено договір найму житлового приміщення з врахуванням збільшення загальної площі квартири з 31,1 кв.м. на 54,2 кв.м., житлової площі з 21,5 кв.м. на 34,8 кв.м. Також були переукладені договори про сплату житлово-комунальних послуг.

Позивачі зазначають, що з часу отримання та об'єднання квартир 11 та 11а в одну квартиру у 1997 році вони зробили ремонт, повноцінно, добросовісно, відкрито та безперервно нею користуючись, як єдиним помешканням протягом 19 років, утримуючи в належному стані приміщення.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер. 11.03.2016 року Сьомою дніпропетровською державною нотаріальною конторою була відкрита спадкова справа, про що у спадковому реєстрі було зроблено запис №58693935, на квартиру АДРЕСА_1, а на житлове приміщення одну кімнату, житловою площею 13,3 кв.м., загальною площею 23,0 кв.м. нотаріусом було відмовлено в усній формі у відкритті спадщини, оскільки за життя ОСОБА_5 не зареєстрував на неї права власності. Нотаріусом їм було роз'яснено про необхідність оформлення права власності на приєднану площу колишньої квартири за №11а.

11.05.2016 року управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ради було відмовлено ОСОБА_2 у передачі у власність житлового приміщення АДРЕСА_1 Крім того відповіддю додатково повідомлено, що відповідно до ч.11 ст. 8 ЗУ "Про приватизацію державного житлового фонду" спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонда, вирішуються судом.

Посилаючись на зазначене, позивачі просять визнати за ними право власності за набувальною давністю на житлове приміщення: кімнату, житловою площею 13,3 кв.м., загальною площею 23,0 кв.м. у комунальній квартирі АДРЕСА_1.

Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 23 листопада 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відмовлено.

Не погоджуючись з вищевказаним судовим рішенням, позивачі подали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права і невідповідність висновків суду обставинам справи, ставлять питання про скасування оскаржуваного рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення їхніх позовних вимог.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 є чоловіком позивача ОСОБА_4 та батьком позивачів ОСОБА_2 і ОСОБА_3

З 1979 року ОСОБА_5 працював в житлово-комунальному господарстві «Дніпропетровськтеплокомуненерго» слюсарем Бабушкінського теплового району.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 13.05.1996 року право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 згідно з розпорядженням від 13.05.1996 року № 2/531-96.

У 1996 році ОСОБА_5 звернувся до Бабушкінської ради народних депутатів з заявою про приєднання звільненої однокімнатної квартири АДРЕСА_1 до квартири №11, з метою покращення житлових умов його родини.

Протоколом №3 засідання громадської комісії з житлових питань при Бабушкінському райвиконкомі від 20.03.1997 року, затвердженим рішенням виконавчого комітету Бабушкінської ради народних депутатів від 21.03.1997 року №140, з метою покращення житлових умов для проживання ОСОБА_5 з родиною в складі чотирьох осіб, було приєднано звільнену одну кімнату житловою площею 13,3 кв.м., загальною 23,0 кв.м. у комунальній квартирі №11а до житлової площі у комунальній квартирі АДРЕСА_1.

Рішенням виконавчого комітету Бабушкінської ради народних депутатів від 21.03.1997 року №140 було змінено умови договору найму на житлові приміщення, а саме: звільнену одну кімнату житловою площею 13,3 кв.м., загальною - 23,0 кв.м. у комунальній квартирі 11а буд. №5 по вул. Плеханова приєднано до житлової площі ОСОБА_5, складом родини - чотири особи.

Також були переукладені договори про сплату житлово-комунальних послуг, а саме: договір на користування електричною енергією, договір про надання послуг з централізованого опалення, договір про надання послуг з утримання житлового будинку та прибудинкової території, у зв'язку з приєднанням до квартири 11 квартиру 11а, з урахуванням збільшення загальної та житлової площі.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1, виданим 12.10.2015 року Відділом державної реєстрації міського управління юстиції, актовий запис 7679.

11.03.2016 року Сьомою дніпропетровською державною нотаріальною конторою була відкрита спадкова справа, про що у спадковому реєстрі було зроблено запис №58693935, на квартиру АДРЕСА_1, а на житлове приміщення 11а - одну кімнату, житловою площею 13,3 кв.м., загальною площею 23,0 кв.м. нотаріусом було відмовлено позивачам в усній формі у відкритті спадщини, оскільки за життя ОСОБА_5 не зареєстрував на неї права власності.

Позивачі зареєстровані у АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою КП "ЖИЛСЕРВІС-2" ДГС.

З метою оформлення права власності, а саме: приватизації кімнати у колишній комунальній квартирі АДРЕСА_1 позивач ОСОБА_2 звернувся до Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради.

11.05.2016 року Управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ради за №Г-77 ОСОБА_2 була надана відповідь, якою повідомлено, що розпорядженням органу приватизації від 13.05.1996 року №2/531-96 квартира АДРЕСА_1 передана у власність шляхом приватизації державного житлового фонду. Приєднання звільненої кімнати відбулося вже до приватизованої квартири на підставі рішення виконавчого комітету Бабушкінської районної у місті ради від 21.03.1997 року №140. Таким чином, управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради не має законних підстав щодо передачі у власність позивачу та членам його родини житлового приміщення у комунальній квартирі. Крім того, даним листом також повідомлено, що відповідно до ч.11 ст. 8 ЗУ "Про приватизацію державного житлового фонду" спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонда, вирішуються судом.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 посилалися на те, що протягом 19 років вони добросовісно, безперервно та відкрито користуються спірною квартирою, утримуючи її в належному стані.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив відсутності правових підстав для їх задоволення.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції правильним з огляду на наступне.

Відповідно до частин 1, 4 статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Стаття 344 ЦК визначає ознаки володіння, які є необхідними для набуття права власності на річ за набувальною давністю. Володіння має бути добросовісним, тобто володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю, інакше кажучи, обставини, у зв'язку з якими виникло володіння чужою річчю, не давали найменшого сумніву щодо правомірності набуття майна.

З аналізу зазначених норм вбачається, що володілець за давністю є незаконним володільцем, про що зазначено в ч. 1 ст. 344 ЦК України (особа заволоділа чужим майном). Право власності на стороні володільця за давністю виникає поза волею та незалежно від волі колишнього власника. При цьому добросовісне володіння означає, що особа не знала і не повинна була знати, що володіє річчю незаконно.

Позов про право власності за давністю володіння не може пред'явити законний володілець або особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є її власником. Тобто, виключено набуття права власності на майно, яке знаходиться у володінні власника і ніколи не вибувало з його володіння.

У п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачі зареєстровані у АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою КП "ЖИЛСЕРВІС-2" ДГС, відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 13.05.1996 року за ними зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 згідно з розпорядженням від 13.05.1996 року № 2/531-96.

Питання про покращення житлових умов для ОСОБА_5 було вирішено протоколом №3 засідання громадської комісії з житлових питань при Бабушкінському райвиконкомі від 20.03.1997 року шляхом приєднання звільненої однієї кімнати, житловою площею 13,3 кв.м., загальною 23,0 кв.м. у комунальній квартирі №11а до житлової площі у комунальній квартирі АДРЕСА_1.

Тобто, з наведеного вбачається, що позивачам з 1997 року було достеменно відомо, кому належить приєднана до їхньої квартири звільнена кімната, що, у розумінні ст.344 ЦК України, позбавляє їх можливості захистити своє право шляхом визнання права власності за набувальною давністю.

Крім того, можливість вирішити питання набуття права власності на спірну частину квартири у встановленому законом порядку з 1997 року ними не реалізовувалася.

У зв'язку з чим, висновок суду щодо відсутності правових підстав для задоволення позову є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги в цій частині висновків суду не спростовують і не є підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення суду першої інстанції.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі з'ясував права і обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами. Суд оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, обґрунтовані висновки щодо яких виклав в мотивувальній частині судового рішення.

При ухваленні судового рішення також правильно застосовані норми матеріального права у спірних правовідносинах.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам матеріального та процесуального закону. Підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 23 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: Н.М. Деркач М.Ю.Петешенкова М.О.Макаров