АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 599/596/17-ц Головуючий у 1-й інстанції Іваницький О.Р.
Провадження № 22-ц/789/868/17 Доповідач - Дикун С.І.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2017 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Дикун С.І.

суддів - Парандюк Т. С., Храпак Н. М.,

при секретарі - Коваль О.І.

з участю сторін - відповідача ОСОБА_1 та його представників: ОСОБА_2, адвоката ОСОБА_3; позивача ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 8 червня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, третіх осіб, служби в справах дітей Зборівської районної державної адміністрації, Зборівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про зміну прізвища дітей,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до ОСОБА_1 з позовом про скасування рішення №1 комісії з питань захисту прав дитини Зборівської РДА від 21.04.2017 року про зміну прізвища дітей.

Під час розгляду справи ОСОБА_4 змінила позовні вимоги та просила змінити прізвища дітей з ОСОБА_1 на ОСОБА_4.

На обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що в червні 2012 року зареєструвала шлюб із відповідачем. У шлюбі народилося двоє дітей: ОСОБА_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після народження дітей, батько будь-якої матеріальної допомоги не надавав, участі у вихованні дітей не приймає. В 2013 році шлюб між ними розірвано і позивачка носить своє дошлюбне прізвище ОСОБА_4. Діти виховуються в її родині, тому вважає, що вони повинні носити аналогічне прізвище.

Рішенням Зборівського районного суду Тернопільської області від 08 червня 2017 року позов задоволено.

Змінено прізвище ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 з «Гладун» на «Романишин».

Змінено прізвище ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 з «Гладун» на «Романишин».

Зборівському районному відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області доручено внести відповідні зміни в актові записи про народження дітей.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим просить постановити ухвалу про скасування рішення суду і провадження по справі закрити. Вказує, що повністю виконує свої батьківські обов'язки, відповідно до розпорядження органу опіки та піклування про побачення з дітьми; відповідач наголошує, що бачиться зі своїми синами, постійно телефонує, цікавлячись фізичним станом та здоров'ям синів; підтримує їх матеріально, незалежно від того, що сплачує аліменти. Зазначає, що суд при вирішенні заявленого позову ОСОБА_4 про скасування рішення опікунської ради Зборівської РДА від 21.04.2017р., абсолютно не брав до уваги пояснення відповідача щодо виконання ним батьківських обов'язків; не врахував й ті обставини, що розглядалися попередніми судами при вирішенні питання про відновлення його батьківських прав. Наголошує, що позов про скасування рішення виконавчого органу підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а тому мав керуватися нормами КАС України, а не нормами ЦПК. Особа, яка подала апеляційну скаргу, уважає, що позивачка, змінивши позовні вимоги при пред'явленні позову, порушила норми ЦПК України, на що не звернув увагу суд першої інстанції. Крім того, в судовому засіданні не заслуховувалася думка представника органу опіки та піклування.

Відповідач та його представники апеляційну скаргу підтримали, зіславшись на доводи, викладені у ній.

Позивач та її представник апеляційної скарги не визнали.

Колегія суддів, розглянувши справу, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі рішення, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду до скасування, виходячи із наступних мотивів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення не відповідає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не надано доказів на підтвердження виконання ним своїх батьківських обов'язків, зокрема, матеріального утримання, медичного догляду, забезпечення духовного розвитку та спілкування з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, тоді як в матеріалах справи містяться докази, що підтверджують факт проживання дітей в родині, що має прізвище Романишин.

Колегія суддів не може погодитись із таким висновком суду, оскільки він не відповідає вимогам закону та обставинам справи.

Судом встановлено, що 05 червня 2012 року сторони зареєстрували шлюб. У шлюбі народилося двоє дітей: ОСОБА_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

12.09.2013 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 розірвано і позивачці присвоєно дошлюбне прізвище Романишин.

Після розірвання шлюбу між сторонами склався стійкий конфліктний характер відносин, діти проживають разом із матір'ю.

08 квітня 2015 року ОСОБА_4 звернулася в орган опіки та піклування Зборівської районної державної адміністрації із заявою про надання згоди на зміну прізвища малолітніх дітей ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, на прізвище ОСОБА_4 у зв'язку з позбавленням батьківських прав ОСОБА_1. Відповідно до розпорядження голови районної державної адміністрації №215-од від 12 травня 2015 року дана заява була задоволена.

Відповідно до ухвали Зборівського районного суду Тернопільської області було скасовано рішення Зборівського районного суду від 12 березня 2015 року про позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно малолітніх ОСОБА_8 та ОСОБА_9

Згідно з рішенням Зборівського районного суду Тернопільської області від 29 вересня 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 щодо неповнолітніх дітей ОСОБА_6 і ОСОБА_7 відмовлено.

Рішенням №1 комісії з питань захисту прав дитини Зборівської районної державної адміністрації від 21 квітня 2017 року дозволено змінити прізвища малолітніх ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, на прізвище ОСОБА_7. Комісією зазначено, що на даний час батько ОСОБА_1 намагається брати участь в житті своїх дітей.

Розпорядженням голови районної державної адміністрації № 198-од від 10 травня 2017 року Про зміну прізвища малолітніх дітей ОСОБА_8 та ОСОБА_9 дозволено змінити прізвища малолітніх дітей ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, на прізвище ОСОБА_1. Копію розпорядження направлено у Зборівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління у Тернопільській області. Визнано таким, що втратило чинність розпорядження голови районної державної адміністрації від 12 травня 2015 року №215-од Про зміну прізвища малолітніх дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_6. Контроль за виконанням розпорядження доручено заступнику голови районної державної адміністрації ОСОБА_10

Статтею 19 Конституції УкраїниКонституцією

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р. (ратифікована Україною 27 лютого 1991 р., дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 р.) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН та ратифікованою Україною 27 січня 1991 року, що є основним документом, який визначає правові стандарти у сфері захисту прав дітей, зазначено, що дитина для повного та гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку у атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ст. 145 СК України прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. Спір між батьками щодо прізвища дитини можуть вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

За правилами ч. ч. 3, 5 ст. 148 СК України, у разі зміни прізвища одного із батьків, прізвище дитини може бути змінено за згодою обох батьків та за згодою дитини, яка досягла семи років. У разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними, щодо такої зміни може також вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обов'язків щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміна прізвища інтересам дитини.

Пунктом 71 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 866 від 24.09.2008 року, врегульовано порядок розв'язання спорів між батьками, щодо визначення імені, прізвища, по батькові дитини.

Відповідно до цього пункту, для розв'язання спору, що виник між батьками, щодо визначення імені, прізвища, по батькові дитини, один з батьків подає службі у справах дітей за місцем проживання дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (у разі наявності).

Служба у справах дітей з метою вивчення ситуації та підготовки висновку щодо визначення або зміни прізвища, імені та по батькові дитини проводить бесіду з матір'ю, батьком та дитиною, якщо вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може висловити свою думку.

Рішення органу опіки та піклування про розв'язання спору між батьками щодо визначення або зміни імені, прізвища, по батькові дитини приймається районною, районною у м. Києві та Севастополі держадміністрацією, виконавчим органом міської, районної у місті ради з урахуванням висновку служби у справах дітей.

ОСОБА_4 причиною звернення до суду із даним позовом назвала необхідність убезпечити дітей в майбутньому від непорозумінь та відповідних труднощів у спілкуванні з людьми та позбавлення неповноцінності.

У суді позивач підтвердила той факт, що на даний час проживає із дітьми в м.Івано-Франківську та не повідомляє відповідачу фактичне місце проживання дітей чи хоча би номер мобільного телефону за яким він може поспілкуватись із синами, а тому доводи позивача, що відповідач не приїжджає до дітей та не виховує їх, не можуть вважатись обгрунтованими. Відповідач не має заборгованості по аліментах, про що позивач не заперечила.

Отже, позивач не довела, що відповідач свідомо та умисно не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання та виховання, не навідується до дітей та матеріально не забезпечує.

Часті зміни прізвищ малолітніх дітей з одного на інше через конфлікт між батьками, апеляційний суд розцінює як нехтування інтересами дітей, їх поступовим духовним та психологічним розвитком.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що висновок суду про зміну прізвища дітей на дівоче прізвище позивачки, є необґрунтованим та таким, що суперечить інтересам дітей, оскільки первинними актовими записами про народження №88 та №89, зробленими 03 вересня 2012 року, діти записані як ОСОБА_7 та ОСОБА_6.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Частиною 2 ст. 150 СК України передбачено, що, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно ч. 4 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані поважати дитину.

Відповідно до ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Частиною 2 ст. 155 СК України передбачено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно ч. 2 ст. 157 СК України, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

З аналізу зазначених вище норм вбачається, що батьки несуть відповідальність за розвиток дитини, забезпечують її матеріальний та духовний розвиток, а права та обов'язки батьків повинні ґрунтуватися на принципі інтересів дитини.

Відповідно до статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства, суди розглядають справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Спірні правовідносини виникли з приводу відмови одного з батьків у наданні дозволу на зміну прізвища дитини, і вирішення зазначеного питання відбувається у відповідності до норм СК України, зокрема положень ст. 148 СК України.

Однак, доводи апеляційної скарги, що даний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, не заслуговують на увагу. Компетенція адміністративних судів на даний спір не поширюється, оскільки вимоги позивача не стосуються захисту його прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органу державної влади, зазначеного в якості відповідача, а в даних правовідносинах відповідач не здійснює владну управлінську функцію і його рішення не є обов'язковим для виконання, а фактично являють собою позицію щодо спірних сімейних питань.

Враховуючи викладене, колегія суддів прийшла до висновку, що існує спір в сфері сімейних відносин, а не публічно-правовий спір, що у свою чергу, виключає розгляд даного спору в порядку адміністративного судочинства.

Згідно зі ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

З огляду на викладене, апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,

Вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 8 червня 2017 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_1, третіх осіб, служби в справах дітей Зборівської районної державної адміністрації, Зборівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про зміну прізвища дітей відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_11