Справа № 570/3436/17
Номер провадження 6/570/37/2017
У Х В А Л А

09 листопада 2017 року

Рівненський районний суд Рівненської області в особі:

судді Красовського О.О.

з участю секретаря судового засідання Дзюбишиної І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне заяву ОСОБА_1 про відвід судді, -

В С Т А Н О В И В:

До провадження головуючого були передані матеріали справи за заявою ОСОБА_2 про видачу дубліката виконавчого листа.

На розгляд справи заявниця не зявилася. Подала заяву, згідно якої просить справу розглядати без її участі.

ОСОБА_1 розгляд справи повторно не зявився. Про розгляд справи повідомлявся належним чином. Подав суду заяву про відвід судді (вх. № 16209 від 09.11.2017 р.) в порядку ч.2 та ч.4 ст. 20 ЦПК України. Зазначає, що заявниця та головуючий «змушують заявника … визнати заяву про видачу дубліката виконавчого листа». Головуючий не надав копію ухвали про відкриття провадження у справі, а лише надіслав двічі повістки про виклик до суду без надсилання зазначеної ухвали. Головуючий не виконує приписи ст. ст. 27, 74, 127 ЦПК України, здійснює на заявника тиск за допомогою «комплексу нейролінгвістичного програмування, примушує до цивільно-правових відносин не маючи ніяких підстав». Також головуючий не надав копію позовної заяви з додатками. Звинувачує головуючого у вчиненні службових злочинів, оскільки своїми діями головуючий «інтелектуально та умисно виконує «прохання» антисоціальних субєктів у прямому обмеженні в правовому захисті в даній справі» та порушує принципи правосуддя. Зважаючи на наведене заявив відвід головуючому у справі.

Суд вважає, що заяву про відвід головуючого у справі не підлягає задоволенню.

Законодавством не встановлено вичерпний перелік для відводу судді, що надає можливість у кожному окремому випадку вирішувати питання про його обєктивність і неупередженість.

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 10 грудня 2009 р. в справі Мироненко і Мартенко проти України зазначається, що у кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім.

Так, у п. 66, 69 і 70 цього рішення вказано, що згідно з усталеною практикою Суду, наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб'єктивного та об'єктивного критеріїв.

За суб'єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.

Застосовуючи об'єктивний критерій, слід з'ясувати, чи існують, окрім самої поведінки судді, певні факти, які можуть служити підставою для сумніву в його безсторонності.

В даному випадку приймається до уваги право учасників процесу на справедливий суд, що закріплений в нормах міжнародного права, зокрема в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Головуючий дів у спосіб, що визначений ЦПК України та іншим законодавством України.

Так, на заяви ОСОБА_1 була надана ґрунтовна та змістовна відповідь.

У справі за заявою ОСОБА_3 про видачу дубліката виконавчого листа (справа № 570/3436/17) ухвала про відкриття провадження взагалі не приймалася, про що заявнику було наголошено.

Природньо, що за відсутності ухвали про відкриття провадження у справі за заявою ОСОБА_3 про видачу дубліката виконавчого листа (справа № 570/3436/17) вона й не могла бути надіслана заявнику.

Не бажаючи прийняти до уваги повідомлення суду щодо даної обставини заявник звинувачує головуючого в тому, що він порушує права сторони, і зазначає дану обставину як підставу для відводу.

Надалі заявник зазначає, що відносно нього «головуючий здійснює прийоми нейролінгвістичного програмування».

Нейролінгвістичне програмування, кодування психіки (НЛП) - це напрям у психотерапії та практичній психології, що вивчає закономірності суб'єктивного досвіду людей через розкриття механізмів і способів моделювання поведінки і передачі виявлених моделей іншим людям.

Про існування такого методу головуючому стало відомо з заяви ОСОБА_4 Головуючий не є практичним психологом, не працює у напрямках психотерапії, не має відповідних знань та навичок у даному напрямі, а тому такі заяви про застосування головуючим прийомів НЛП є явно голослівними.

Також голослівними та надуманими є заяви про те, що головуючий виконує прохання чи вказівки антисоціальних елементів (чи будь-кого іншого), тим самим порушуючи принципи правосуддя.

Також не відповідають обєктивним обставинам доводи заявника про те, що головуючий примушує заявника визнавати заяву ОСОБА_3, та примушує заявника виконувати певні дії, що регламентовані ЦПК України.

Прикро, що заявник сприймає виклики до суду з метою проведення судового засідання з розгляду заяви іншого учасника процесу як «примушування».

Адже про розгляд справи сторона має бути повідомленою.

Суд двічі викликав ОСОБА_1 на розгляд справи, тим самим всіляко сприяв реалізації його прав.

ЦПК України визначає що особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки.

В той же час неявка сторони у справі не є перешкодою для подальшого розгляду справи (ч.2 ст. 370 ЦПК України).

Тому у заявника немає ніяких підстав звинувачувати головуючого у «примушуванні зявитися до суду».

Отже, головуючий не виявляв упередженість або безсторонність у даній справі; також не були встановлені певні факти, які можуть служити підставою для сумніву в безсторонності судді. Головуючий дів у спосіб, що визначений ЦПК України та іншим нормативно-правовими актами.

За наведеного немає підстав для відводу головуючого; немає підстав для задоволення заяви про відвід судді.

Керуючись ст. 24 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяву ОСОБА_1 про відвід судді - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_5