Справа № 444/1948/17
Провадження № 2/444/977/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2017 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Мікула В. Є.,

при секретарі Будзан Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Жовква Львівської області в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 сільської ради Жовківського району Львівської області, 3-тя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору-Жовківська державна нотаріальна контора Львівської області про визнання права власності на нерухоме майно,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачі ОСОБА_1, П»єх ОСОБА_5, ОСОБА_3 звернулися до суду із позовом про визнання за ними в порядку спадкування за законом права власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_6.

Свої позовні вимоги, які позивачі підтримав в судовому засіданні, мотивують тим, що 23 липня 2009 року померла ОСОБА_6.

22.04.1998 року помер ОСОБА_7, який був сином ОСОБА_6.

Після їх смерті залишилося наступне спадкове майно: 2/5 частини житлового будинку № 21 по вул. Сарнівка в с. Туринка Жовківського р-ну Львівської обл.

Ні ОСОБА_6 ні ОСОБА_7 заповіту не складали.

Рішенням виконавчого комітету ОСОБА_4 сільської ради Жовківського району від 27.07.2017 року № 25 «Про розподіл часток бувшого колгоспного двору» розподілено між членами колишнього колгоспного двору по 1/5 частині.

Коли позивач ОСОБА_1 звернувся до нотаріальної контори, то нотаріус відмовила йому у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину на 2/5 частини вказаного будинковолодіння, оскільки у ОСОБА_6, яка являлася матір»ю ОСОБА_1 не зареєстровано право власності на 2/5 частини згаданого будинку, як частка у колгоспному дворі та спадщину після свого сина ОСОБА_7 .

ОСОБА_3 відмовився від спадщини після смерті своєї матері.

Станом на 30.06.1990 року відповідно до довідки ОСОБА_4 сільської ради у колгоспному дворі по вул. Л.Українки, 45 значилися наступні члени господарства: ОСОБА_6; ОСОБА_3; ОСОБА_8, ОСОБА_1, ОСОБА_9.

ОСОБА_1 звертався до державного реєстратора з речових прав на нерухоме майно з приводу реєстрації належної йому частки у майні колишнього колгоспного двору, однак йому було в усній формі відмовлено, оскільки змінилося законодавство.

Тому Позивачі змушені звернутися за захистом свого права до суду, щодо визнання за ОСОБА_1 права власності на 3/5 частини будинковолодіння за ОСОБА_3 та за П»єх ОСОБА_5 на 1/5 частину будинковолодіння за кожним.

Оскільки він проживав на час смерті з своєю матір»ю, то є таким, що спадщину прийняв.

Тобто на дату подання позову має право на 3/5 частини будинковолодіння з яких 1/5 частина як члена колгоспного двору, а 2/5 в порядку спадкування після смерті матері.

ОСОБА_9 змінила своє прізвище на П»єх у зв»язку з одруженням.

Просять задоволити позов.

Позивачі в судове засідання не з"явились, однак подали на адресу суду заяви в яких просять справу розглядати у їх відсутності.

Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не зявилися, хоча про час та місце розгляду справи були належно повідомлені.

Однак, відповідачем ОСОБА_4 сільською радою, третьою особою Жовківською державною нотаріальною конторою надіслано до суду листи про відсутність заперечень проти позовних вимог позивачів та розгляд справи у відсутності їх представників.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_3, П»єх ОСОБА_5 належить задоволити, з наступних підстав.

З свідоцтва про смерть серії 1-СГ № 086182 від 24.04.2007 року вбачається, що ОСОБА_7 помер 22.04.1998 року.

З свідоцтва про смерть серії 1-СГ № 182955 від 23.07.2009 року вбачається, що ОСОБА_6 померла 23.07.2009 року.

З свідоцтва про одруження ІІ-АГ № 018185 від 30.05.1968р. вбачається, що ОСОБА_10 змінила своє прізвище на «Стецищин» у зв»язку з одруженням.

Витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження стверджується, що ОСОБА_6 була матір»ю ОСОБА_7.

З свідоцтва про народження серія V-УР № 0673793 від 05.09.1964р. вбачається, що ОСОБА_1 є сином померлої ОСОБА_10.

Заявою ОСОБА_3 адресованою Жовківській ДНК вбачається, що ОСОБА_3 відмовився від спадкування після смерті своєї матері ОСОБА_6.

Довідкою ОСОБА_4 сільської ради від 14.08.2017р. № 2048 стверджується, що заповіт від імені ОСОБА_6 не посвідчувався.

Довідкою ОСОБА_4 сільської ради від 10.08.2017р. № 2026 стверджується, що ОСОБА_6 до дати своєї смерті проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1.

З довідки ОСОБА_4 сільської ради вбачається, що ОСОБА_1 проживав разом з своєю матір»ю ОСОБА_6 і вели спільне господарство.

Станом на 30.06.1990 року будинковолодіння № 21 по вул.Сарнівка в с.Туринка числилося як колгосний двір.

Відповідно до виписки з по господарської книги ОСОБА_4 сільської ради челенами колгоспного двору були ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_11, ОСОБА_9.

ОСОБА_9 змінила своє прізвище на «П»єх» у зв»язку з одруженям.

Відповідно до ст.120 Цивільного кодексу Української РСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Таким чином, частки ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_11, ОСОБА_9 становлять по 1/5 частині будинковолодіння.

Відповідно п.6 до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 р. до правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору.

Розмір частки членів двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Рішенням ОСОБА_4 сільської ради від 27.07.2017р. № 25 « Про розподіл часток бувшого колгоспного двору в с.Туринка по вул.Сарнівна,21» здійснено розподіл часток бувшого колгоспного двору в с.Туринка по вул.Сарнівка,21 по 1/5 частині за ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_1, ОСОБА_9.

З пояснень позивачів вбачається, що за життя ОСОБА_6, ОСОБА_7 рішення про розподіл часток між учасниками спільної сумісної власності не було, тому оформити спадщину після смерті ОСОБА_6, ОСОБА_7 не має можливості.

Через ряд змін в законодавстві ОСОБА_3, ОСОБА_1, П»єх ОСОБА_5 не можуть оформити своє право власності на частку в колгоспному дворі.

З довідки ОСОБА_4 сільської ради від 10.08.2017р. № 2039 вбачається, що ОСОБА_6 проживала разом з своїм сином ОСОБА_7 до дати його смерті і вели спільне господарство.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

Незважаючи на внесення записів у по господарські книги , більшість громадян своє право власності в БТІ не оформили.

Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України від 01.07.2004р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсним у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що не передбачало обов»язкової реєстрації таких прав.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства України, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок.

Відповідно до п.4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом МЮ України від 22.02.12 № 296/5 за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз»яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу Української РСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Згідно ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Таким чином ОСОБА_6 фактично вступила в спадщину бо використовувала згадане будинковолодіння для свого проживання аж до дати смерті.

На дату своєї смерті ОСОБА_6 була власником 2/5 частин будинковолодіння.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу Української РСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Згідно ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги в рівних частках є діти, дружина і батьки померлого.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Таким чином ОСОБА_6 фактично вступила в спадщину бо використовувала згадане будинковолодіння для свого проживання аж до дати смерті.

На дату своєї смерті ОСОБА_6 була власником 2/5 частин будинковолодіння.

Відповідно до ч.3 ст.1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Оскільки ОСОБА_1 проживав на час смерті з своєю матір»ю, то є таким, що спадщину прийняв.

Тобто на дату подання позову має право на 3/5 частини будинковолодіння з яких 1/5 частина як члена колгоспного двору, а 2/5 в порядку спадкування після смерті матері.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття такого права власності не встановлена судом.

Згідно ст.392 Цивільного кодексу України власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_3, П»єх ОСОБА_5.

Керуючись ст.ст.10,57,60,212-215,226-229 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/5 частини житлового будинку з господарськими будівлями, який знаходиться в с.Туринка, по вул.Сарнівка,21, Жовківського району, Львівської області.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/5 частини житлового будинку з господарськими будівлями, який знаходиться в с.Туринка, по вул.Сарнівка,21, Жовківського району, Львівської області.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/5 частини житлового будинку з господарськими будівлями, який знаходиться в с.Туринка, по вул.Сарнівка,21, Жовківського району, Львівської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга подається Апеляційному суду Львівської області через Жовківський районний суд Львівської області.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Мікула В. Є.