Справа № 211/5215/17
Провадження № 2/211/2397/17
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

27 листопада 2017 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Н.О. Сарат

при секретарі С.М. Зоріній

за участю: представника позивача ОСОБА_1

за відсутності позивача ОСОБА_2 та представника відповідача ОСОБА_3 комітету Довгинцівської районної у місті ради

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 комітету Довгинцівської районної у місті ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

14.11.2017 року позивач звернулася до суду з позовом про визнання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, в обгрунтування позову вказала, що 13.02.2005 року помер її батько ОСОБА_4, у зв»язку з чим відкрилася спадщина на будинок за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Зіньковецька, буд. 128. 21.10.2017 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_5, з заявою про прийняття спадщини після померлого 13.02.2005 року її батька, ОСОБА_4 , який на день смерті постійно проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Однак позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька так як вона пропустила шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач вказує, що вона пропустила строк за поважних причин, оскільки багато років проживає на території Харківської області, через тривале скрутне матеріальне становище та виховання трьох дітей не мала змоги підтримувати відносини з батьком та іншими рідними. Не мала інформації про місце проживання та місце знаходження батька, через що втратила з ним родинні зв»язки. У вересні 2017 року позивач дізналася про смерть батька ОСОБА_4 та переживає потрясіння через смерть близької людини. Позивач є спадкоємцем першої черги, а тому просить поновити їй строк для звернення до суду з заявою про прийняття спадщини.

У судове засідання ОСОБА_2 не з»явилась. Представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_1 у судовому засіданні позовну заяву підтримала та просила її задовольнити, пояснила, що позивач не знала про смерть батька, оскільки не знала де він, і не підтримувала зв"язок, має скрутне матеріальне становище, виховує трьох дітей, а тому не могла раніше реалізувати своє право на спадщину.

Представник відповідача ОСОБА_6 надала у судове засідання відгук на позовну заяву з якого вбачається, що відповідач покладається на розсуд суду.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши докази по справі, вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 є донькою померлого ОСОБА_4 (а.с. 7).

21.10.2017 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_5, з заявою про прийняття спадщини після померлого 13.02.2005 року її батька, ОСОБА_4 , який на день смерті постійно проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с. 8, 9).

Однак позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька так як вона пропустила шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини. Постанова нотаріуса від 21.10.2017 року. (а.с. 10).

Позивач вказує, що вона пропустила строк за поважних причин, оскільки багато років проживає на території Харківської області, через тривале скрутне матеріальне становище та виховання трьох дітей не мала змоги підтримувати відносини з батьком та іншими рідними. Не мала інформації про місце проживання та місце знаходження батька, через що втратила з ним родинні зв»язки. У вересні 2017 року позивач дізналася про смерть батька ОСОБА_4 та переживає потрясіння через смерть близької людини. Позивач є спадкоємцем першої черги, а тому просить поновити їй строк для звернення до суду з заявою про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (ч. 2 ст. 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачем у такій справі є спадкоємець, який прийняв спадщину. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому ст. 1269 ЦК, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до листу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» при вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов'язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Суди переважно правильно вирішують питання поважності причин пропуску зазначеного строку та визнають поважними: тривалу хворобу, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України тощо. Проте не завжди суди першої інстанції враховують роз'яснення, які містяться у абз. 6 п. 24 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7, згідно з якими поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Згідно ст. 360-7 ч. 1 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов»язковим для всіх суб»єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Правила ч.3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви і ці обставини визнані судом поважними.

Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів і висновків експертів.

Виходячи з вищенаведеного, позивач мала надати суду докази стосовно поважності пропуску нею строку для подання заяви про прийняття спадщини в 12 років. Разом із тим, проаналізувавши надані суду докази, суд вважає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження поважності причин пропуску строку, в тому числі хвороби позивача, її відсутності по місцю відкриття спадщини в зв'язку з характером роботи, відрядженням чи інших об'єктивних, непереборних причин, які б перешкоджали їй у встановлений законом строк подати заяву про прийняття спадщини. Наведені позивачем причини пропуску строку, зокрема те, що вона мала скрутне матеріальне становище, виховувала трьох дітей, не підтримувала родинних зв»язків з батьком, не знала де він та що з ним, не може вважатися поважною підставою для пропуску такого строку, оскільки позивач, вважаючи себе спадкоємцем першої черги за законом, не була позбавлена можливості раніше подати заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини, або звернутися за юридичною допомогою. А той факт, що позивач будучи донькою не підтримувала зв"язок з батько, і не знала, що він вже 12 років як помер, не є причиною для поновлення їй строку для подачі заяви про прийняття спадщини. Також суд бере до уваги, що з часу відкриття спадщини пройшло 12 років, що є дуже значним терміном.

Статтею 213 ЦПК України визначено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Тому суд вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 1272 ЦК України, ст. ст. 3, 60, 88, 212, 213-215, 360-7 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 комітету Довгинцівської районної у місті ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга в апеляційний суд Дніпропетровської області через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: ОСОБА_7