Єдиний унікальний номер 233/3311/17 Номер провадження 22-ц/775/2046/2017
Єдиний унікальний номер 233/3311/17 Головуючий у 1 інстанції Мартишева Т.О.
Номер провадження 22-ц/775/2046/2017 Доповідач Дундар І.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2017 року

Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Дундар І.О.

суддів: Корчистої О.І., Тимченко О.О.,

за участю секретаря Ситнік Д.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бахмуті Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Донецькій області про визнання переважного права на укладення договору-оренди земельної ділянки

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 20 жовтня 2017 року, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 20 жовтня 2017 року у задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Донецькій області про визнання переважного права на укладення договору-оренди земельної ділянки без виконання умов ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Донецькій області відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив рішення суду скасувати, прийняти нове про визнання переважного права, оскільки рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, суд вийшов за межі правовідносин, що є предметом позовних вимог, оскільки розгляд питань щодо правомірності відмови орендодавця у подовженні договору не є предметом позову, так як відповідач не відмовив у подовженні оренди і позивач не ставив вимогу визнати право оренди або понудити укласти договір оренди.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 підтримав доводи апеляційної скарги, просив задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Донецькій області ОСОБА_4 заперечував проти задоволення скарги.

ОСОБА_1 до суду не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, присутніх осіб, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до частини 1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом при розгляді справи було встановлено, що 14 вересня 2005 року між Тельманівською районною державною адміністрацією та ОСОБА_1 було укладено договір оренди землі на 5 років, який зареєстрований у Новоазовському РВ ДРФ ДП «ЦДЗК» 14 вересня 2005 року за № 03. 12 вересня 2012 року Тельманівською райдержадміністрацією та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду, якою викладено в новій редакції п. 8 договору: "договір подовжено на 5 (пять) років з моменту внесння даної додаткової угоди до реєстру ДП "ДРЦ ДЗК". Договір зареєстровано у відділі Держкомзему у Тельманівському районі, про що у книзі записів договорів оренди землі вчинено запис 12 вересня 2012 року № 01940. 14 березня 2017 року ОСОБА_1 звернувся з клопотанням до ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Донецькій області про продовження договору оренди земельної ділянки. 13 квітня 2017 року Головне управління Держгеокадастру у Донецькй області повідомило, що для поновлення договору оренди позивачу необхідно надати повний пакет документів, які відповідатимуть вимогам діючого законодавства, до спливу строку договору

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги позивача про визнання за ним переважного права на укладення договору оренди земельної ділянки на новий строк з 12 вересня 2017 року без виконання умов, викладених у листі ГУ Держгеокадастру у Донецькій області від 13 квітня 2017 року, не ґрунтуються на діючому законодавстві, в ході судового розгляду не було встановлено вчинення відповідачем дій, що порушують переважне право позивача як орендаря земельної ділянки

Такі висновки відповідають вимогам закону та обставинам справи.

За частиною другою статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі».

Правовою підставою набуття права орендного землекористування є укладення договору оренди земельної ділянки.

За договором оренди земельної ділянки кожна із сторін наділяється певними правами і водночас на неї покладаються певні обовязки.

У статті 33 Закону України «Про оренду землі» встановлено переважне право орендаря, який належно виконував обовязки відповідно до умов договору, на його поновлення після закінчення строку, на який було укладено договір.

Переважне право орендарів на поновлення договору оренди поширюється на випадки, коли земля знову передається в оренду.

Так, частинами першоюпятою статті 33 цього Закону передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обовязки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.

Орендар, який має намір скористатись переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобовязаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у встановлений цим договором строк, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Таким чином, відповідно до положень статті 33 Закону України «Про оренду землі» реалізація переважного права на поновлення договору оренди землі можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

Отже, для застосування частини першої статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди землі необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обовязки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив про наявність заперечень щодо поновлення договору та своє рішення.

Частинами восьмою, девятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обовязковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди може бути оскаржена в суді.

Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦПК України, буде порушене в разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні процедури повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право, продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і відсутності протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди заперечень орендодавця щодо поновлення договору.

Виходячи з викладеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Такий висновок не суперечить викладеним у постановах Верховного Суду України від 25 лютого 2015 року, від 18 березня 2015 року, від 9 вересня 2015 року №6-531цс15, від 23 березня 2016 року № 6-146цс16 висновкам щодо застосування у подібних правовідносинах цієї норми матеріального права.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд вийшов за межі спірних правовідносин не відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Так, звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що відповідь ГУ Держгеокадастру у Донецькій області з витребуванням від нього документів, не передбачених ні умовами договору, ні законами України є відмовою укласти договір на новий строк, тобто предмет позову є відмова в поновленні договору оренди (арк..спр.2-4).

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі

При розгляді справи суд першої інстанції повно та всебічно зясував обставини справи і дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Крім того, відповідно ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Під час розгляду справи, як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді не було встановлено факту порушення переважного права позивача на укладення договору оренди. Таке право ОСОБА_1 ніким не оспорюється. В листі ГУ Держгеокадастру у Донецькій області від 13 квітня 2017 року №Б-1572/0-1116/6-17 (арк.спр.6), на який посилається позивач в обґрунтування позовних вимог, зазначається лише про необхідність надання документів для розгляду питання щодо поновлення договору оренди, що не суперечать положенням ст.33 Закону України «Про оренду землі».

Посилання в апеляційній скарзі на те, що відповідач у разі прийняття пропозиції був зобовязаний надати повну та безумовну відповідь не може бути підставою для скасування чи зміни рішення, оскільки спірні правовідносини регулюються як загальними нормами (ст.642 ЦК України), так і спеціальними (ст.33 Закону України «Про оренду землі»). При цьому звертається увага на те, що загальні норми права поширюють дію на певний рід відносин, а спеціальні - на вид відносин в межах роду з метою конкретизації правового регулювання з урахуванням специфіки такого виду відносин. Законодавчі акти, які містять спеціальні норми, мають пріоритет у застосуванні в правозастосовчій практиці щодо інших законодавчих актів України. ОСОБА_5 кодексу і норми інших (цивільних) законів зазвичай співвідносяться між собою як загальні і спеціальні норми, з наданням пріоритету спеціальним.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не належать до тих підстав, із якими процесуальне законодавство пов'язує можливість прийняття рішення щодо скасування або зміни оскаржуваного рішення. Нові докази не досліджувались апеляційним судом.

Рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційний суд на підставі ст.308 ЦПК України відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 20 жовтня 2017 року залишено без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді: