Справа № 204/6560/16-ц
Провадження № 2/204/238/17 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2017 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Самсонової В.В.

за участю секретаря Зайченко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування,-

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2016 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України грошові кошти в розмірі понесених витрат в сумі 29976 грн. 47 коп., витрати за послуги аварійного комісара в розмірі 738 грн. 00 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1378 грн. 00 коп. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що 26 вересня 2013 року в м. Дніпропетровську з вини відповідача сталася дорожньо-транспортна пригода. На дату скоєння цієї пригоди він не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вина відповідача підтверджується постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 жовтня 2013 року. В результаті зазначеної ДТП, з вини відповідача, був пошкоджений автомобіль «Ніссан», державний номерний знак НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_2, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована, і який звернувся до позивача з метою отримання грошового відшкодування за матеріальну шкоду завдану відповідачем, на підставі чого, позивачем було сплачено на його користь 29976 грн. 47 коп., а також позивачем було сплачено 738 грн. 00 коп. за послуги аварійного комісара. У зв'язку з вищевказаним, позивач набув право вимоги до відповідача у розмірі виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_3 не з'явилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, раніше надала суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги позивача та просила задовольнити їх в повному обсязі, справу розглянути без її участі. Також, зазначила, що не заперечує проти проведення заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив.

Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню по наступним обставинам.

У судовому засіданні було встановлено, що 26 вересня 2013 року, о 20 год. 10 хв., на перехресті нерівнозначних доріг - вул. Жуковського та вул. Гусенка в м. Дніпропетровську, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Опель», державний номерний знак НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_1, та автомобіля «Ніссан», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_2, який (автомобіль Ніссан) належить ОСОБА_4, на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Серії НОМЕР_3 (а.с.10).

Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 жовтня 2013 року по справі № 203/6655/13-п ОСОБА_1 був визнаний винним в скоєному ДТП та на нього накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. Дана постанова скасована не була та набрала законної сили 21 жовтня 2013 року (а.с.14).

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Крім того, зазначені обставини встановлені рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 вересня 2014 року по цивільній справі № 201/10947/14-ц, яке скасоване не було та набрала законної сили 30 вересня 2014 року (а.с.32-34).

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, обставини дорожньо-транспортної пригоди, зокрема щодо винуватості ОСОБА_1 не потребують доказування, оскільки встановлені постановою суду по вищевказаній справі про адміністративне правопорушення та рішенням по вказаній цивільній справі, які набрали законної сили.

У вищевказаній дорожньо-транспортній пригоді, автомобілю «Ніссан», державний номерний знак НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_2, і який (автомобіль Ніссан) належить ОСОБА_4, були спричинені механічні пошкодження.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно висновку автотоварознавчого дослідження за № 1111/13/МТСБУ від 08.11.2013 року по визначенню вартості матеріального збитку автомобілю «Ніссан», державний номерний знак НОМЕР_1, складеного судовим експертом-автотоварознавцем ОСОБА_6, сума спричиненої шкоди власнику автомобіля, в наслідок його пошкодження, складає 29976 грн. 47 коп. (а.с.16-26).

Відповідно до ст. 41 п. 41.1 пп. «а» Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобам, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Відповідач, станом на дату ДТП, не виконав умов Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів.

В свою чергу, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована Відкритим акціонерним товариством Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», на підтвердження чого йому був виданий Поліс № АВ/4309694 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно Полісу ліміт відповідальності на одного водія складає 50000,00 грн. з безумовною франшизою в сумі 0,00 грн. (а.с.15).

Тому, 25 листопада 2013 року, ОСОБА_2, який керував автомобілем «Ніссан», державний номерний знак НОМЕР_1, подав заяву, як того вимагає ст. 35 п. 35.1 вищевказаного Закону з метою отримання грошового відшкодування за матеріальну шкоду завдану відповідачем (а.с.8 на обороті).

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

У відповідності до п. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідач відшкодування за завдану матеріальну шкоду добровільно не сплатив.

В зв'язку з настанням події, передбаченої ст. 41 п. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБ України, на підставі наказів від 25.02.2014 року за № 1181 та від 22.07.2014 року за № 3854 (а.с.36,38), здійснило виплату власнику пошкодженого автомобіля в загальному розмірі 29976 грн. 47 коп., в межах обов'язкового ліміту відповідальності МТСБУ, що підтверджується платіжними дорученнями від 05.03.2014 року за № 5577 та від 23.07.2014 року за № 2/21967 (а.с.35,37). Крім того, позивачем були понесені витрати на судового експерта для складання вищевказаного висновку щодо заподіяної шкоди, які склали 738 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням від 06.12.2013 року за № 4433 (а.с.29).

Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Аналогічні положення має п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно якого страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Таким чином, з урахуванням вищевказаного, суд прийшов до висновку, що позивач має право зворотної вимоги до відповідача у розмірі виплаченого відшкодування у розмірі 29976 грн. 47 коп. та витрат за послуги аварійного комісара в розмірі 738 грн. 00 коп.

При цьому, у відповідності до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

У відповідності до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч. 6 ст. 261 ЦК України, за регресними зобов'язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язання.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем 05 березня 2014 року та 23 липня 2014 року платіжними дорученнями № № 1181, 3854 було відшкодовано власнику автомобіля «Ніссан», державний номерний знак НОМЕР_1, страхове відшкодування з фонду захисту потерпілих в розмірі 29976 грн. 47 коп., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями, тобто строк позовної давності по цим вимогам на момент звернення до суду пропущений не був, оскільки позивач звернувся до суду з даною позовною заявою 11.10.2016 року.

Таким чином, позивачем не пропущений строк звернення до суду з даними позовними вимогами.

За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України грошові кошти в розмірі понесених витрат в сумі 29976 грн. 47 коп. та витрати за послуги аварійного комісара в розмірі 738 грн. 00 коп.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слідує стягнути судовий збір в сумі 1378 грн. 00 коп. (в порядку ч. ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції на момент звернення до суду з даним позовом).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 15, 16, 256, 257, 261, 264, 267, 993, 979, 1191 ЦК України, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 10, 57-61, 88, 169, 179, 209, 212-215, 224-227 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України грошові кошти в розмірі понесених витрат в сумі 29976 грн. 47 коп., витрати за послуги аварійного комісара в розмірі 738 грн. 00 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1378 грн. 00 коп., а всього 32092 грн. 47 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В. Самсонова