Справа № 460/1442/14 Головуючий у 1 інстанції: Тесля Б.І.
Провадження № 22-ц/783/1178/17 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2017 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого - Мікуш Ю.Р.,

суддів - Павлишина О.Ф., Савуляка Р.В.

секретар Іванова О.О.

З участю: адвоката Бориславського А.Л. на стороні боржника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 13 травня 2014 року у справі за поданням старшого державного виконавця ВДВС Яворівського РУЮ Львівської області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України гр. ОСОБА_3, -

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваною ухвалою подання задоволено.

Тимчасово обмежено право виїзду за кордон громадянці України ОСОБА_3 до повного погашення заборгованості.

Ухвалу суду оскаржила ОСОБА_3. В апеляційній скарзі зазначає, що вважає ухвалу необгрунтованою, незаконною та такою, що постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права. Стверджує, що постановляючи ухвалу, суд не звернув уваги на те, що заявником не надано жодних доказів про ухилення боржника від виконання рішення, що у відповідності до вимог чинного законодавства є єдиною підставою для обмеження у праві виїзду за кордон. Зокрема, в матеріалах справи відсутні докази про виклик її до виконавчої служби. Крім цього, звертає увагу, що державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого листа стягувачу. Процесуальні порушення при постановленні ухвали полягають в тому, що подання розглянуто без участі державного виконавця, яка є обов»язковою, чим порнушено приписи ч.2 ст.377-1 ЦПК України. Просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні подання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення адвоката Бориславського А.Л. на підтримання доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

З матеріалів справи встановлено наступні обставини.

14 червня 2011 року Яворівським районним судом Львівської області видано виконавчий лист №2-364 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ВАТ КБ «Надра» заборгованості в розмірі 22436,01 грн. (а.с.2).

20 серпня 2013 року старшим державним виконавцем ВДВС Яворівського РУЮ Львівської облпсті Пікула О.Б. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с.3).

Звертаючсь з поданням про обмеження боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України, державний виконавець посилався на те, що остання не з»являється на виклики державного виконавця та не вживає жодних заходів для сплати заборгованості на користь ПАТ КБ «Надра».

Задовольняючи подання старшого державного виконавця ВДВС Яворівського РУЮ та тимчасово обмежуючи право виїзду за кордон гр. ОСОБА_3 до повного погашення заборгованості, суд першої інстанції не навів жодних мотивів з яких дійшов такого висновку, що суперечить вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до п.18 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції чинній на час звернення з поданням) державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов»язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов»язань за рішенням.

Частиною 2 статті 377-1 ЦПК України встановлено, що суд негайно розглядає подання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи у праві виїзду за межі України- без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Зміст статті 377-1 ЦПК України імперативно вказує на те, що розгляд вище згаданого подання відбувається з участю державного виконавця і не містить положень про те, що неявка в судове засідання державного виконавця не є перешкодою для вирішення питання про обмеження виїзду боржника за межі України.

Однак суд в порушення вищенаведених вимог процесуального закону розглянув справу у відсутності державного виконавця.

За таких обставин, судом порушено порядок, встановлений для вирішення питання про обмеження виїзду боржника за межі України перекдбачений процесуальним законом.

Посилання суду на наявність у ОСОБА_3 невиконаного зобов»язання, покладеного на неї судовим рішенням, ще не є підставою для обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Згідно з ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтовуючи факт ухилення боржника від виконання судового рішення, державний виконавець у поданні покликався лише на неявку боржника до державного виконавця, що не може бути підставою для висновку про ухилення останнього від виконання зобов»язань покладених на нього рішенням суду та виконавчим документом.

В силу положень ч. 2 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання, яке при цьому є оціночним поняттям.

Між тим, до подання не долучено жодних доказів, з яких можливо було б зробити висновок чи дійсно мало місце ухилення боржника від виконання рішення суду, яке полягає в тому, що він вчиняє будь-які свідомі діяння, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні при тому, що виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь - які незалежні від нього об'єктивні обставини. Відсутні такі відомості й в змісті подання.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції застосував обмеження у праві виїзду за межі України боржника передчасно, без належного з"ясування фактичних обставин, оскільки особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Крім цього, як вбачається з долучених до апеляційної скарги матеріалів 05.12.2014 року державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого листа стягувачу (а.с.18).

Відповідно до ч.1 п.3 ст.312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Керуючись ст. ст. 312 ч.1 п.3, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 13 травня 2014 року скасувати.

Передати питання на новий розгляд в суд першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий: Ю.Р. Мікуш

Судді: О.Ф.Павлишин

Р.В.Савуляк