Справа № 127/3980/17 Провадження № 22-ц/772/2855/2017Головуючий в суді першої інстанції Гриневич В. С.
Категорія 30Доповідач Якименко М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області у складі:

Головуючого Якименко М.М.,

Суддів: Войтка Ю.Б., Стадника І.М.,

За участю секретаря Кирилюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради про стягнення грошових коштів по недоплаченій грошовій допомозі на оздоровлення за 2011 рік за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 05 жовтня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради, в якому, згідно поданою позовної заяви , він збільшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти по недоплаченій щорічній грошовій допомозі на оздоровлення за 2011 рік в сумі 15880,00 грн, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 05 жовтня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_2 було відмовлено.

З таким рішенням позивач не погодився та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважаючи рішення міського суду незаконним, винесеним з порушенням матеріального та процесуального права, посилаючись на його невідповідність дійсним обставинам справи, просив рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 05 жовтня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Департаментом соціальної політики Вінницької міської ради було подано заперечення на апеляційну скаргу, у якій відповідач просив її відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради, дослідивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду підлягає залишенню без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 30 липня 2014 року у справі №2-а/12767/11/0212 задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_2 - визнано неправомірними дії відділу соціального захисту населення №4 (Старе місто) Департаменту праці і соціального захисту населення Вінницької міської ради, Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради, щодо виплати ОСОБА_2 щорічної допомоги на оздоровлення за 2011 рік та зобов`язано Департамент соціальної політики Вінницької міської ради здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 щорічну допомогу на оздоровлення за 2011 рік у розмірі 5 мінімальних заробітних плат з урахуванням виплачених сум.

На виконання зазначеної постанови суду, 16 вересня 2014 року Вінницьким міським судом Вінницької області видано виконавчий лист.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області від 29.12.2014 року було відкрито виконавче провадження.

Відповідно до повідомлення Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області від 12.11.2014р. №9597/2/0-14 стягувача та боржника повідомлено, що виконавчий лист Вінницького міського суду від 16.09.2014р. №2-а-12767/11 відповідно до пункту 7 порядку погашення заборгованості за рішеннями судів, виконання яких гарантується державою, прийнято до обліку та включено до третьої черги задоволення вимог.

Листом від 24.11.2014р. №08-00-019-48505 Департамент соціальної політики Вінницької міської ради повідомив Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області, що відповідно до пункту 10 Порядку погашення заборгованості за рішеннями судів, виконання яких гарантується державою, затвердженого постановою КМУ від 03.09.2014р. №440 департаментом соціальної політики Вінницької міської ради здійснено розрахунок ОСОБА_2 разової грошової допомоги на оздоровлення за 2011 рік відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням виплаченої допомоги, в сумі 4680,00 грн.

Відповідно до розрахунку грошової компенсації на оздоровлення за 2011 рік відповідачем розраховано одноразову допомогу в сумі 4680,00 грн, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати - 960,00 грн, кількості мінімальних заробітних плат - 5, суми виплаченої грошової компенсації - 120,00 грн (960*5-120=4680,00).

З огляду на встановлені вище обставини судом першої інстанції зроблено правильний висновок про те, що постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 30 липня 2014 року у справі №2-а/12767/11/0212 відповідачем виконано частково, а саме в частині проведення розрахунку одноразової допомоги в сумі 4680,00 грн, та не виконано в частині виплати вказаної суми.

В подальшому, ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23 лютого 2015 року змінено спосіб і порядок виконання виконавчого листа №2-а-12767/11, виданого 16.09.2014 року Вінницьким міським судом Вінницької області, шляхом стягнення з Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради на користь ОСОБА_2 4680 гривень.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області від 24.04.2015 року виконавчий лист №2-а-12767/11, виданий 16.09.2014 року Вінницьким міським судом Вінницької області, про зобов'язання Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 щорічної допомоги на оздоровлення за 2011 рік у розмірі 5 мінімальних заробітних плат з урахуванням виплачених сум, повернуто стягувачу, посилаючись на те, що державний виконавець позбавлений можливості проводити будь-яке списання коштів за виконавчими документами, за якими боржниками є державні органи.

Листом від 15.02.2017р. №К-08-13520 Департаментом соціальної політики Вінницької міської ради повідомлено ОСОБА_2 про те, що постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 30 липня 2014 року у справі №2-а/12767/11/0212 відповідачем виконано частково, а саме в частині проведення розрахунку одноразової допомоги в сумі 4680,00 грн, та не виконано в частині виплати вказаної суми, оскільки кошти для здійснення органами місцевого самоврядування делегованих повноважень Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» видатків на виконання рішень суду для органів соціального захисту населення не передбачено.

Відповідно до ч.2 ст. 14 КАС України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 2 Закону «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація; юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства.

Судом першої інстанції був зроблений висновок, з яким також погоджується колегія суддів, що між позивачем та відповідачем існує спір щодо фактичного виконання постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 30 липня 2014 року у справі №2-а/12767/11/0212, яка відповідачем виконана лише частково, а саме в частині проведення розрахунку одноразової допомоги в сумі 4680,00 грн, та яка не виконана в частині виплати вказаної суми, а отже, як вказав міський суд, позивачу слід здійснювати захист своїх порушених прав до повного фактичного виконання вказаної постанови. Тобто для захисту його прав не потрібне постановлення окремого судового рішення про стягнення коштів, оскільки виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Звертаючись до суду з позовними вимогами, ОСОБА_2 наполягав на стягненні з відповідача 15880, 00 грн за 2011 рік, виходячи з того, що станом на перший квартал 2017 року розмір мінімальної заробітної плати становить 3200,00 грн. А тому до стягнення підлягає сума 15880,00 грн (16000,00-120,00).

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Вказані вище посилання позивача судом першої інстанції не були взяті до уваги з огляду на те, що постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 03 квітня 2017 року, яке залишено без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2017 року, відмовлено в позові ОСОБА_2 до департаменту соціальної політики Вінницької міської ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, щодо здійснення йому перерахунку та виплати щорічної допомоги на оздоровлення за 2011 рік в розмірі 5 мінімальних заробітних плат, з урахуванням мінімальної заробітної плати, яка існує станом на 2017 рік, тобто з розрахунку 3200 грн, тобто ці обставиним вже досліджувались судом і по ним були зроблені висновки. Відтак, в силу ст. 61 ЦПК, ці обставини не доказуються.

Колегія погоджується з таким висновком міського суду, оскільки надання оцінки наведеним обставинам уже здійснювалося Вінницьким міським судом Вінницької області у справі №127/5292/17, та з цього приводу є судове рішення, яке набрало законної сили.

При цьому суд першої інстанції доцільно звернув увагу на те, що проведений перерахунок щорічної разової грошової допомоги на оздоровлення за 2011 рік має здійснюватися відповідно до показника мінімальної заробітної плати станом на 2011 рік, а для проведення такого перерахунку, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, передбаченої Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», немає законних підстав, про що також було зазначено у вказаному вище рішенні міського суду.

Доводи апеляційної скарги в основному зводяться до того, що судом першої інстанції безпідставно не перераховано суму виплати, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, яка встановлена у 2017 році. Проте ці доводи не заслуговують на увагу, оскільки, і про це було вже зазначено, таке питання ОСОБА_2 вже ставилось при подачі позову до Вінницького міського суду Вінницької області, яке вирішено цим судом шляхом ухвалення відповідного рішення у квітні 2017 року, яке набуло законної сили.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними, не містять посилань на обставини, які б вказували на невідповідність рішення суду першої інстанції нормам права і на безумовні підстави для його скасування, а тому до уваги колегією суддів не приймаються.

В силу ст. 308 ЦПК України рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - відхиленню.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 05 жовтня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий

Судді: