Справа № 215/4081/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2017 року Тернівський районний суд м. Кривого Рогу

у складі: головуючого, судді Квятковського Я.А.

за участю секретаря Пономаренко М.В.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення моральної шкоди в звязку з ушкодженням здоровя,-

ВСТАНОВИВ:

18.09.2017 р. представник позивача ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодження здоровя, до Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» /далі ПрАТ/, яким просить стягнути моральну шкоду у розмірі 320 000 грн. у зв'язку з отриманим професійним захворюванням на виробництві, стійкою втратою професійної працездатності.

В обґрунтування вказує, що ОСОБА_4 40 років 9 місяців працював у відповідача в умовах, які характеризувались перевищенням граничного допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища. У червні 2016 року рішенням ЛЕК Українського науково-досліницького інституту промислової медицини протокол №916 йому було встановлено професійне захворювання, а саме, нейросенсорна приглухуватість першого ступеню (з легким зниженням слуху), у листопаді 2016 р. рішенням Центрального ЛЕК ДУ «Інститут медицини праці національної академії наук України», протокол №36/943, йому було встановлено нове професійне захворювання та підтверджене попереднє: хронічна двобічна радикулопатія L5 S1 в стадії неповної ремісії з посірними статико-динамічними порушеннями та больовими компонентами та хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість другого ступеню з легким ступенем зниження слуху за класифікацією Остапкович і Пономарьової. Відповідно до даних СГХ умов праці від 14.08.2015 р. № 2/2-11-3/3525, виданих Головним державним санітарним лікарем м. Кривого Рогу, Криворізького та Широківського районів, позивач працював електрослюсарем черговим та з ремонту устаткування в цеху по виробництву обкотишів №1, ПрАТ «ПівнГЗК». При цьому внаслідок недосконалості технології видобутку руди, мавших місце порушень режимів експлуатації екскаваторів підпав під вплив підвищених параметрів аерозолю переважно фібро генної дії у повітрі робочої зони, виробничої загальної транспортно-технологічної вібрації, виробничого шуму та незручної робочої зони.

Крім того, по факту професійного захворювання було проведено розслідування комісією створеної на підприємстві ПрАТ «Північний ГЗК», про що було складено два акти професійного розслідування від 19.08.2016 року та 16.12.2016 року, де вказано, що позивач працюючи на підприємстві виконував роботи в умовах, які характеризувались перевищенням гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища: загальна оцінка умов праці відноситься до 3 класу 3 ступеня шкідливості. Згідно до медичного висновку МСЕК від 25.10.2016 р. серії 12 ААА №043257 позивачу первинно була встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 5% туговухості безстроково. За висновком МСЕК від 02.02.2017 р. серії 12 ААА №044540 первинно встановлена стійка втрата працездатності в розмірі 20% радикулопатія безстроково, та сумарна втрата працездатності у розмірі 25 %. Виходячи з характеру захворювань позивача, він став інвалідом, не має змоги вести звичайний спосіб життя, тому що змушений постійно перебувати на обліку у ЛПЗ, приймати ліки, бо без них його стан погіршується і він взагалі не може вести нормальне життя, працювати не може, навіть допомогти по господарству своїй родині, бо відчуває стійкий ниючий біль у поперековому відділі хребта з віддачею в ноги (більше в ліву), болі в крупних суглобах кінцівок, болі в шийному відділі хребта, заніміння в руках і ногах, головні болі, головокружіння, болі в області серця, швидка втома, періодичне підвищення артеріального тиску, зниження слуху. Виходячи з тривалості роботи у відповідача, просить стягнути з ПрАТ 320 000 грн. моральної шкоди.

Позивач в судове засідання не зявився про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала, надала письмові заперечення, згідно яких вказує, що позивач добровільно обрав роботу, був попереджений та обізнаний з шкідливими умовами праці, користувався пільгами та гарантіями і у всякий час міг змінити роботу. У підприємства наявний дозвіл на проведення відповідних робіт, а наявність шкідливих умов праці є обєктивною на деяких робочих місцях згідно законодавства, гігієнічної класифікації праці. Вказує на відсутність причинно-наслідкового звязку між шкодою здоровю позивача і діями роботодавця, а також докази завдання моральної шкоди.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено поясненнями сторін, актами розслідування хронічного професійного захворювання від 19.08.2016 року та від 16.12.2016 року (а.с.4-11), що позивачу ОСОБА_3 під час перебування в трудових відносинах з відповідачем встановлені хронічні професійні захворювання, а саме: нейросенсорна приглухуватість першого ст. (з легким зниженням слуху) Н90.3 та хронічна двобічна радикулопатія L5 S1 в стадії неповної ремісії з помірними статико-динамічними порушеннями та больовим компонентом М54.1.

25.10.2016 року при первинному огляді позивачу було встановлено 5% втрати професійної працездатності безстроково (а.с.12) та в подальшому, за результатами повторного огляду, 02.02.2017 року встановлена втрата працездатності в загальному розмірі 25 % безстроково.

Позивач працював на виробництві у ПрАТ «ПівнГЗК» протягом 12.08.1974 р. 30.06.2015 р. електрослюсарем черговим та з ремонту устаткування в цеху по виробництву обкотишів № 1, виробнича дільниця з оперативного обслуговування та ремонту електричного устаткування №1 дільниць подріблення сировини, шихтування, огрудкування та випалювання обкотишів ПрАТ «ПівнГЗК» (а.с. 21-25).

Згідно до ч.3 ст.43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці.

З 01.04.2001 року набрав чинності Закон України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності". Ст.ст.21, 28, 34 цього Закону було передбачено обов'язок Фонду по відшкодуванню моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, професійним захворюванням застрахованим та членам їх сімей.

Законами України про Державний бюджет України на 2006 рік та 2007 рік, зупинялась дія на 2006 -2007 р.р., абзацу 4 ст.1, підпункту "є"ч. 1 ст. 21, ч. З ст. 28, ч.3 ст. 34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим та членам їх сімей.

Крім цього, Законом від 28.12.2007 року № 107 з п.3 Прикінцевих положень вказаного Закону виключені слова, які свідчили про відшкодування за умов, зазначених у цьому пункті, моральної шкоди потерпілим на виробництві і крім того з 01.01.2008 р. припинено відшкодування моральної шкоди Фондом, незалежно від часу настання страхового випадку.

Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 Рішення №20-рп/2008 (справа про страхові виплати) зазначив, що положеннями п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності"від 23.02.2007 року №717, скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції вказаного Закону. Проте, Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст.1167 Цивільного кодексу України та ст.237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що при вирішення спору по відшкодуванню моральної шкоди, завданої позивачу внаслідок отриманого ним професійного захворювання та втрати у зв'язку із цим професійної працездатності, слід застосовувати норми трудового законодавства України, які регулюють спірні правовідносини.

Згідно ст.153 КЗпП України - на всіх підприємствах створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці, безпека технологічних процесів, стан засобів захисту, санітарно побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці, на власника покладається обов'язок впровадження сучасних засобів безпеки, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників.

Відповідно до ст.237-1 КЗпП України - власником проводиться відшкодування моральної шкоди працівнику в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Позивачу як вказувалося раніше згідно актів розслідування хронічного професійного захворювання, медичного висновку, медичних виписок і епікризів (а.с.4-20), встановлені хронічні професійні захворювання. Виробничими факторами, що спричинили захворювання, є шкідливі, напружені умови праці у ПрАТ: перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища: за концентрацією аерозолю переважно фібро генної дії у повітрі робочої зони відносяться до 3 класу 2-3 ступеня шкідливості, за рівнем шуму до 3 класу 2 ступеня шкідливості, за важкістю праці до 3 класу 2 ступеня шкідливості, за показниками напруженості праці до 3 класу 1 ступеня шкідливості, за концентрацією пилу до 3 класу 2 ступеня шкідливості, за загальною оцінкою умов праці до 3 класу 3 ступеня шкідливості. Встановлена вина роботодавця в пошкодженні здоровя, рекомендовано згідно п.16-18 актів застосування заходів по зменшенню рівня впливу шкідливих факторів, та важкості праці.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд вважає, що слід врахувати роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили.

Суд враховує тривалість роботи позивача в умовах впливу шкідливих факторів, характер і тяжкість отриманих позивачем професійних захворювань, що порушує його нормальні життєві звязки та викликає фізичні і моральні страждання, ступінь втрати ним професійної працездатності, тривалість розладу його здоров'я, припинення трудової діяльності з відповідачем за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію.

З урахуванням вищенаведеного, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, позов слід задовольнити частково та стягнути на користь позивача 17 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, вважаючи суму, що вимагає позивач завищеною.

Доводи представника відповідача про добровільний вибір позивачем умов праці, наявність пільг і компенсацій та наявності дозволу на проведення виробничої діяльності суд до уваги не бере, так як вони не мають правового значення для вирішення спору.

Згідно зі ст. 88 ч.3 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

На підставі ст.ст.153, 237-1 КЗпП України, керуючись ст.ст. 10, 27, 31, 60, 81, 88, 209 ч.3, 212 - 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_3, (ІН НОМЕР_1) моральну шкоду у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн., без відрахування з цієї суми податку з доходів фізичних осіб.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн.

В інший частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області, через Тернівський районний суд м. Кривого Рогу, шляхом подачі апеляційної скарги в 10-и денний строк з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ: