Справа № 462/457/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2017 року Залізничний районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді Палюх Н.М.

при секретарі Андрушко Я.С .

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові справу за скаргою ЛМКП «Львівтеплоенерго» на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_1 та скасування постанови про накладення штрафу,

встановив:

ЛМКП «Львівтеплоенерго» звернулося до суду зі скаргою на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_1 з приводу виконання рішення Залізничного районного суду м.Львова у справі №462/457/16-ц від 22.06.2017р. та визнання незаконною і скасування постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_1 про накладення штрафу ВП №54191947 від 10.07.2017р. Свої вимоги мотивує тим, що 26.06.2017р. постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_1 відкрито виконавче провадження №54191947 по виконанню виконавчого листа №462/457/16-ц, виданого 22.06.2017р. Залізничним районним судом м.Львова про поновлення на роботі ОСОБА_2 Вказана постанова надійшла в ЛМКП «Львівтеплоенерго» 05.07.2017р., чому 07.07.2017р. підприємство звернулося в УДВС з листом, в якому повідомило про неможливість виконання рішення суду, так як ЛМКП звернулося до Залізничного районного суду м.Львова із заявою про розяснення способу негайного виконання даного рішення в частині поновлення на роботі ОСОБА_2 та оскаржує вказане рішення суду в Апеляційному суді Львівської області. За таких обставин ЛМКП «Львівтеплоенерго» клопотало в даному листі про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №54191947, оскільки після розгляду справи судами може бути змінено спосіб і порядок виконання рішення суду від 08.06.2017р. Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_1 від 10.07.2017р. накладено штраф у розмірі 5100 грн. за невиконання рішення суду, яка 17.07.2017р. надійшла боржнику. Однак, 24.07.2017р. підприємство помилково звернулося із позовом до Залізничного районного суду м.Львова в порядку адміністративного судочинства, а тому пропустило строк із зверненням до суду із скаргою з поважних причин, який просить поновити. Вважає, що державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу безпідставно і така підлягає скасуванню.

Представник ЛМКП «Львівтеплоенерго» в судовому засіданні скаргу підтримав із підстав викладених у такій, та просить скаргу задовольнити.

Представник Залізничного ВДВС м.Львів ГТУЮ у Львівській області проти задоволення скарги заперечив та зазначив, що на примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Львівській області перебуває виконавче провадження ВП №54191947, з примусового виконання виконавчого листа 462/457/16-ц, виданого 22.06.2017р. Залізничним районним судом м. Львова.Постановою від 26.06.2017р. ним було відкрито виконавче провадження №54191947, яка 05.07.2017р. була отримана боржником. Відповідно доп.4 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення суду про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника підлягають негайному виконанню. 07.07.2017р. до них надійшов лист, в якому ЛМКП «Львівтеплоенерго» повідомило, що підприємство звернулося до Залізничного районного суду м.Львова із заявою про розяснення способу негайного виконання даного рішення в частині поновлення на роботі ОСОБА_2 та оскаржує вказане рішення суду в Апеляційному суді Львівської області. Однак, 10.07.2017р. ним у відповідності до вимог ст.75 Закону України «Про виконавче провадження» за невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобовязує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі було винесено постанову ВП №54191947 про накладення на ЛМКП «Львівтеплоенерго» штрафу в сумі 5100 грн. та зобовязано боржника виконати рішення суду протягом 3-ох робочих днів. Дана постанова була направлена боржнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення, яку той отримав 17.07.2017р. Вважає, що спірна постанова була винесена з дотриманням вимог ч.1 ст.34 Закону України «Про виконавче провадження» і вказана стаття не містить жодних підстав зупинення вчинення виконавчих дій у звязку із поданням до суду заяви про розяснення рішення суду чи подання апеляційної скарги. Ч. 1 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження», на яку покликається ЛМКП не може братися до уваги, оскільки обставини, що обумовлюють обовязкове зупинення вчинення виконавчих дій згідно закону відсутні. Просить в задоволенні скарги відмовити.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, причини неявки не повідомили і суд вважає за можливе розглядати справу у їх відсутності.

Заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.383 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст.ст.383, 384 ЦПК України та ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами виконавчого провадження до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

В силу ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 5вказаного Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

У відповідності до ч.1 ст.18 Закону України Про виконавче провадженнядержавний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Судом встановлено, що рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 08.06.2017р. у справі №462/457/16-ц, позовну заяву ОСОБА_2 задоволено, поновлено ОСОБА_2 на роботі старшим машиністом турбінного відділення Теплоелектроцентралі -1 Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» з 5 січня 2016 р.; стягнуто з ЛМКП «Львівтеплоенерго» на користь ОСОБА_2 середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу з 5 січня 2016 року по 21.02.2017 року у розмірі 69253,40грн.; зобовязано ЛМКП «Львівтеплоенерго» при виконанні судового рішення утримати з нарахованої ОСОБА_2 суми середнього заробітку у розмірі 69253,40 грн. податок з доходів фізичних осіб та інші обовязкові платежі; допущено негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі та стягнення виплати заробітної плати за один місяць у розмірі 5364,70 грн.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення суду про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника підлягають негайному виконанню.

На підставі виконавчого листа №462/457/16-ц, виданого 22.06.2017р. Залізничним районним судом м.Львова про поновлення на роботі ОСОБА_2 на роботі старшим машиністом турбінного відділення Теплоелектроцентралі -1 Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» з 5 січня 2016р., державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_1 26.06.2017р. було відкрито виконавче провадження №54191947, і зобовязано боржника виконати рішення суду протягом 3-ох робочих днів для, про що обовязково попередити державного виконавця.

Листом відділ примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Львівській області від 26.06.2017р. №6095 направив на адресу ЛМКП «Львівтеплоенерго» постанову про відкриття виконавчого провадження, яка рекомендованим листом з повідомленням про вручення було вручено боржнику 05.07.2017р.

Також встановлено, що 07.07.2017р. ЛМКП «Львівтеплоенерго» направило у відділ примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Львівській області лист, в якому повідомило про неможливість виконання рішення суду від 08.06.2017р., так як підприємство звернулося до Залізничного районного суду м.Львова із заявою про розяснення способу негайного виконання даного рішення в частині поновлення на роботі ОСОБА_2 та оскаржує вказане рішення суду в Апеляційному суді Львівської області, а також просило на підставі ч.4 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» зупинити виконавчі дії у виконавчому провадження №54191947, оскільки після розгляду судами заяви про розяснення рішення суду та апеляційної скарги може бути змінено спосіб і порядок виконання такого.

З відповіді відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Львівській області від 10.07.2017р. №7791 направленої ЛМКП «Львівтеплоенерго» вбачається, що станом на 07.07.2017р. рішення суду ЛМКП «Львівтеплоенерго» не виконано. Розяснено, що ст.34 Закону України «Про виконавче провадження», що передбачає зупинення виконавчих дій не містить жодних підстав зупинення вчинення виконавчих дій у звязку із поданням до суду заяви про розяснення рішення суду чи подання апеляційної скарги. Посилання УДВС на ч.1 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» не може братися до уваги, оскільки обставини, що обумовлюють обовязкове зупинення вчинення виконавчих дій згідно закону відсутні. За наведеного, у державного виконавця відсутні правові підстави зупинення вчинення виконавчих дій та невжиття неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_1 від 10.07.2017р. в порядку статей 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» на боржника ЛМКП «Львівтеплоенерго» накладено штраф у розмірі 5100 грн. за невиконання рішення суду та зобовязано боржника виконати рішення суду протягом 3-ох робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення. Вказана постанова рекомендованим листом з повідомленням про вручення була направлена в ЛМКП «Львівтеплоенерго» і отримана 17.07.2017р.

Стаття 34 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі:

1) проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції, якщо згідно з умовами служби проведення виконавчих дій неможливе чи на прохання стягувача, який проходить таку військову службу;

2) зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа;

3) зупинення судом реалізації арештованого майна у разі відсутності іншого майна боржника, на яке може бути звернено стягнення;

4) порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника, якщо відповідно до закону на вимогу стягувача поширюється дія мораторію, запровадженого господарським судом. Виконавець не зупиняє вчинення виконавчих дій за рішеннями про виплату заробітної плати, аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю особи, авторської винагороди, повернення невикористаних та своєчасно неповернутих коштів загальнообовязкового державного соціального страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності, рішеннями немайнового характеру, у разі перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника);

5) звернення виконавця та/або заінтересованої особи до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником у порядку, встановленому частиною пятою статті 15 цього Закону;

6) надання судом, який видав виконавчий документ, відстрочки виконання рішення;

7) включення підприємства паливно-енергетичного комплексу до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості, яка виникла внаслідок розрахунків за енергоносії з урахуванням дати заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу", крім рішень, передбачених абзацом шостим пункту 3.7 статті 3 зазначеного Закону;

8) затвердження плану санації боржника до порушення провадження у справі про банкрутство;

9) надіслання виконавчого документа до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";

10) включення підприємств, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", з виконавчих проваджень, стягувачами за якими є Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", її дочірня компанія "Газ України", Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз", постачальники електричної енергії, а боржниками - підприємства, що виробляють теплову енергію, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, та підприємства централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем);

11) встановлення мораторію на звернення стягнення на активи боржника за зобовязаннями підприємств залізничного транспорту, майно яких розміщене на території проведення антитерористичної операції, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Згідно ч.1 ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, прийнятий виконавцем до виконання, повертається до суду, який його видав, у разі поновлення судом строку подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, або прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню).

Відповідно до ч.2 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно ч.1 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобовязує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Згідно з вимогами ст. 387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обгрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Суд не приймає до уваги покликання ЛМКП «Львівтеплоенерго» на те, що в порядку ч.4 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець повинен був зупинити виконавче провадження, зокрема через їх звернення суду із заявою про розяснення рішення суду та поданням апеляційної скарги на рішення суду, оскільки обставини, що обумовлюють обовязкове зупинення вчинення виконавчих дій згідно ст.34 Закону України «Про виконавче провадження» відсутні.

Скаргу на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод (абзац 2 частини першої статті 385 ЦПК України). Враховуючи те, що постанову про накладення штрафу ЛМКП «Львівтеплоенерго» отримало 17.07.2017р. та 24.07.2017р. підприємство помилково звернулося із позовом до Залізничного районного суду м.Львова в порядку адміністративного судочинства, що підтверджується ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 26.07.2017р. про відмову у відкритті провадження, суд вважає, що ЛМКП «Львівтеплоенерго» з поважних причин пропустило строк із зверненням до суду із скаргою, а відтак такий підлягає поновленню.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що оскаржуваною особою вжито дії передбачені Законом України «Про виконавче провадження» щодо вирішення питання про накладення штрафу на ЛМКП «Львівтеплоенерго» та при винесенні постанови від 10.07.2017р. державний виконавець відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_1 діяв виключно в межах та у спосіб передбачений ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження», а тому у задоволенні вимог ЛМКП «Львівтеплоенерго» слід відмовити.

Керуючись ст.ст.383, 384, 385, 387 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

У Х В А Л И В:

Поновити строк для подання скарги.

В задоволенні скарги ЛМКП «Львівтеплоенерго» на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_1 та скасування постанови про накладення штрафу - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: