Справа № 318/1807/17 Номер провадження №2/318/679/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" листопада 2017 р. м. Камянка-Дніпровська

Камянсько-Дніпровський районний суд Запорізької області у складі судді - Васильченка В.В.; при секретарі Крук О.В.; за участю: позивача ОСОБА_1, представниці відповідача ОСОБА_2,

розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування збитків та прострочку грошового зобовязання

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до відповідачів з вищезазначеним позовом, в якому зазначив, що згідно рішення суду від 23.12.2015 р. задоволено його позов до відповідачів про стягнення суми боргу, відсотків та штрафу солідарно разом із судовим збором та витратами на правову допомогу у сумі 139 586 грн. 09 коп. На момент звернення до суду відповідачі кошти не сплатили. У звязку з чим йому спричинені збитки внаслідок росту інфляції у сумі 30108,72 грн., 3 % річних від простроченої суми це 6979,30 грн., а загальна сума складає 37088,02 грн. Просив стягнути з відповідачів на його користь збитки за прострочку грошового зобовязання в розмірі 37088,02 грн., 640 грн. судового збору, 500 грн. витрат на правову допомогу.

В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав та просив позов задовольнити.

В судове засідання відповідачі не зявились, причини неявки суду не повідомили. Їх представниця за дорученням позов не визнала.

Заслухавши пояснення учасників провадження, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пункт 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення зобовязання встановлює завдання майнової та моральної шкоди іншій особі.

Судом встановлено, що рішенням Камянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 23.12.2015 р. стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 борг у сумі 137 709 грн., 1377, 09 грн. судового збору, 500 грн. витрат на правову допомогу (а.с. 4-5).

Таке зобовязання зводиться до сплати грошей, відтак, є грошовим зобовязанням.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобовязання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно достатті 610 Цивільного кодексу України невиконання або неналежне виконання зобовязання є порушенням зобов'язання.

Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки (ч. 1 ст. 623 ЦК України). Особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини і має відшкодувати завдані цим збитки від знецінення та інфляції. Цивільна відповідальність виступає як засіб спонукання, стимулювання боржника добровільно виконати свій обов'язок.

Верховний Суд України переглядаючи справу про стягнення суми інфляційних втрат та 3 % річних за несвоєчасне виконання вироку в частині задоволення цивільного позову про стягнення матеріальної та відшкодування моральної шкоди, зробив правовий висновок, відповідно до якого будь-яке зобовязання, яке зводиться до сплати грошей, є грошовим зобовязанням незалежно від правових підстав його виникнення і в разі його порушення підлягає застосуванню ч. 2 ст. 625 ЦК України (справа 6-113цс 14). Верховний Суд України дійшов до висновку, що за змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» встановлено граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу під час розгляду судами цивільних справ. У ст. 1 цього Закону зазначено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. При цьому необхідно враховувати, що правова допомога надається не тільки в судовому засіданні, а й пов'язана зі складанням позовної заяви, наданням усних консультацій, ознайомленням з матеріалами справи, проведенням необхідних розрахунків тощо. При обчисленні розміру компенсації необхідно врахувати всі витрати, які перебувають у причинному зв'язку із наданням правової допомоги у конкретній справі. Ці дії повинні бути необхідними для надання правової допомоги, а розрахована сума має бути справедливою.

Виходячи з аналізу ст.ст. 84, 88 ЦПК України та Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» судові витрати на правову допомогу це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов'язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. Зокрема, у ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Відповідно до акту прийому-здачі наданих юридичних послуг від 16.08.2017 р. адвокатом ОСОБА_5, який надав позивачу послуги з підготовки позовної заяви, зазначена вартість робіт на суму 500 грн. Відтак, проаналізувавши вищезазначений акт виконаних робіт, квитанцію до прибуткового касового ордеру б/н від 16.08.2017 р. суд, застосовуючи принцип розумності та справедливості, прийшов висновку, що він відповідає фактичним затратам, зокрема кількості відпрацьованого адвокатом часу.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд вважає правильним стягнути з відповідачів на користь позивача 500 грн. витрат на правову допомогу

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача у повному обсязі.

При поданні позову позивачем було сплачено судовий збір, тому з відповідачів згідно ст. 88 ЦПК України належить стягнути на користь позивача суму судового збору, що складає 640 грн.

На підставі ст.ст. 509, 610, 611 ЦК України, керуючись ст.ст.10,11, 57-60, 88, 209, 214-215, ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування збитків за прострочку грошового зобовязання задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3, 27.05.1976 р.н, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, ОСОБА_4, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2, на користь ОСОБА_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, збитки за прострочку грошового зобовязання в сумі 37 088 грн. 02 коп.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3, 27.05.1976 р.н, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, ОСОБА_4, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2, на користь ОСОБА_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн. 00 коп. та витрати на правову допомогу в сумі 500 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області через Камянсько-Дніпровський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дати проголошення рішення.

Особи які, брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя:ОСОБА_6