справа №619/1837/17
провадження №2/619/1103/17
Ухвала

14 серпня 2017 року суддя Дергачівського районного суду Харківської області Нечипоренко І.М., розглянувши позовну заяву Публічного Акціонерного Товариства ОСОБА_1 «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

встановив:

14 червня 2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 28.01.2011 року в розмірі 12022,08грн.

Перевіривши матеріали справи суддя дійшов висновку про відмову у відкритті провадження у справі, виходячи з наступного.

Відповідно до копії актового запису про смерть за №102 від 15 грудня 2016 року ОСОБА_2 померла 13 грудня 2016 року.

Із матеріалів справи вбачається, що із позовом до ОСОБА_2 позивач звернувся у червні 2017 року.

Частиною 1 ст. 26, ст. 30 ЦПК України передбачено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

За змістом ст. ст. 28, 29 ЦПК України здатність мати цивільні процесуальні права та обов'язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи, а також здатність особисто здійснювати процесуальні права та виконувати свої обов'язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи. Виходячи зі змісту цих статей, стороною у справі може бути лише особа, яка має цивільну процесуальну правоздатність і цивільну процесуальну дієздатність.

Згідно із ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у день її смерті.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 122 ЦПК України суд своєю ухвалою відмовляє у відкритті провадження у справі після смерті фізичної особи.

За нормами ст. 37 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

Процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи (право попередника) іншою особою (правонаступником) у зв'язку з вибуттям із процесу суб'єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов'язки право попередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.

Отже, процесуальне правонаступництво у разі смерті фізичної особи можливе в порядку ст. 37 ЦПК України шляхом залучення правонаступника, а не заміни відповідача, однак лише за умови, що фізична особа померла після відкриття провадження у справі.

Оскільки судом установлено, що ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з указаним позовом до особи, яка на момент подачі позову померла, суддя вважає необхідним відмовити у відкритті провадження на підставі п. 5 ч.2 ст. 122 ЦПК України.

При цьому, у зв'язку зі смертю боржника в кредитних правовідносинах має місце перехід обов'язків боржника до його спадкоємців, а нормами матеріального права визначено порядок пред'явлення вимоги кредитора до спадкоємців та обов'язки останніх.

Цивільне судочинство здійснюється виключно в порядку, встановленому ЦПК України, проте процесуальним законом не передбачено право особи пред'являти позов до померлої особи.

Суд зазначає, що позивач не позбавлений можливості пред'явити вимоги до спадкоємців померлого боржника в порядку, передбаченому ст. 1281 ЦК України і отримати в установленому законом порядку інформацію щодо їх кола і обсягу спадкового майна.

Частинами 6,7 ст. 122 ЦПК України передбачено, що ухвала про відмову у відкритті провадження у справі повинна бути невідкладно надіслана позивачеві разом із заявою та всіма доданими до неї документами. Відмова у відкритті провадження у справі перешкоджає повторному зверненню до суду з таким самим позовом.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08 липня 2011 року, сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.42 своєї постанови №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року розяснив судам, що статтею 7 Закону України «Про судовий збір»№ 3674-VI від 08 липня 2011 року врегульовано загальні питання повернення сплачених сум судового збору з підстав, визначених цією статтею, і перелік яких є вичерпним. Питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується судом за результатами розгляду справи, у тому числі й за відсутності заяви (клопотання) сторони чи іншого учасника судового процесу про повернення суми судового збору (статті 214, 215 ЦПК). Про таке повернення зазначається: в ухвалі, якою заява повертається або відмовляється у відкритті провадження у справі, за подання якої сплачується судовий збір; у резолютивній частині судового рішення, яким закінчується розгляд справи по суті (при цьому в його мотивувальній частині наводяться підстави повернення сум судового збору згідно із Законом №3674-VI); в ухвалі про повернення сум судового збору, постановленій як окремий процесуальний документ.

Відповідно до платіжного доручення № PROM7В1КХВ від 07 червня 2017 року на рахунок №0200, МФО 851011 був сплачений судовий збір у розмірі 1600,00грн.

Так як суд відмовляє у відкритті провадження, то з урахуванням вищезазначеного, підлягає поверненню судовий збір у розмірі 1600,00грн, який був сплачений при поданні заяви.

Відповідно до ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08 липня 2011 року, повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Частиною 1 ст. 25 Бюджетного Кодексу України передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Аналогічне положення передбачене і під. 5 п. 4 Положення про Державну казначейську службу, затвердженого указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011.

Згідно ч. 1 ст. 43 Бюджетного Кодексу України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів, яке передбачає розрахунково-касове обслуговування розпорядників і одержувачів бюджетних коштів, а також інших клієнтів відповідно до законодавства.

Враховуючи вищевикладене, повернення судового збору повинно здійснюватися органами Державної казначейської служби України шляхом списання коштів з рахунків, на які враховуються надходження від сплати такого збору.

Відповідно до ч.2 ст. 45 Бюджетного Кодексу України Державна казначейська служба України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету

Ухвали суду, які оформлюються окремим процесуальним документом, постановляються в нарачій кімнаті. Ухвали суду, постановлені окремим процесуальним документом, підписуються суддею і приєднуються до справи.

Керуючись п.5 ч.2 ст. 122 ЦПК України, Законом України «Про судовий збір», суддя

постановив:

Відмовити у відкритті провадження по справі №619/1837/17 за позовом Публічного Акціонерного Товариства ОСОБА_1 «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Повернути ПАТ КБ «Приватбанк» позов зі всіма доданими до нього документами.

Розяснити позивачу про можливість пред'явити вимоги до спадкоємців померлого боржника в порядку, передбаченому ст. 1281 ЦК України.

Повернути Публічному Акціонерному Товариству ОСОБА_1 «Приватбанк» судовий збір у розмірі 1600,00грн., сплачений за платіжним дорученням № PROM7В1КХВ від 07 червня 2017 року на рахунок №0200, МФО 851011, отримувач: УДКСУ у Дергачівському районі, код отримувача: 37981703, банк отримувача: ГУ ДКСУ в Харківській області в м. Харків.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її проголошення Харківському апеляційному суду через Дергачівський районний суд Харківської області. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя І. М. Нечипоренко