Справа №359/4212/17
Провадження №2/359/1800/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2017 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

при секретарі судового засідання Коробові О.П.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Бориспільський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управ-ління юстиції у Київській області, про скасування арешту майна та виключення відповід-ного запису з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна,

встановив:

В травні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом та об-ґрунтовує його тим, що в провадженні Бориспільського районного суду перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення збитків. Ухвалою судді Бориспільського районного суду від 22 березня 2002 року з метою забезпечення пред'явленого позову був накладений арешт на все рухоме і нерухоме майно, транспортні засоби та грошові кошти, що належать ОСОБА_2 На підставі цієї ухвали судді до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна був внесений відповід-ний запис. Рішенням Бориспільського районного суду від 19 травня 2003 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 27 листопада 2003 року, з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 стягнуті збитки в розмірі 6262 гривень 75 копійок. Водночас, арешт майна ОСОБА_2 триває вже понад 14 років. Натомість, у Бориспіль-ському МР ВДВС ГТУЮ у Київській області навіть відсутнє виконавче провадження з виконання вказаного рішення суду. Тому ОСОБА_2 просить суд скасувати арешт всього його майна, накладений на підставі ухвали судді Бориспільського районного суду від 22 березня 2002 року, та виключити відповідний запис з Єдиного реєстру заборон від-чуження об'єктів нерухомого майна.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримує позов та напо-лягає на його задоволенні.

ОСОБА_3 не з'явилась у судове засідання. Вона завчасно у встановленому порядку повідомлялась про час та місце розгляду цивільної справи. Ця обставина підтверджується судовою кореспонденцією (а.с.22).

Представник Бориспільського МР ВДВС ГТУЮ у Київській області також не з'явив-ся у судове засідання. Він неодноразово завчасно у встановленому порядку був повідом-лений про час та місце розгляду цивільної справи. Ця обставина підтверджується розпис-ками про вручення судових повісток (а.с.20, 21).

Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що в провадженні Бориспільського районного суду перебувала цивіль-на справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення збитків.

Ухвалою судді Бориспільського районного суду від 22 березня 2002 року (а.с.5, 29) з метою забезпечення пред'явленого позову був накладений арешт на все рухоме і нерухо-ме майно, транспортні засоби та грошові кошти, що належать ОСОБА_2

На підставі цієї ухвали судді до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна був внесений запис про арешт всього невизначеного майна ОСОБА_2 Ця обставина підтверджується інформаційною довідкою №82181522 від 10 березня 2017 року (а.с.10-11).

Відповідно до ч.1 ст.158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованою заявою учасника цивільної справи.

Згідно з ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та осново-положних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути обмежений в своїй власності інакше як в інтересах суспіль-ства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як роз'яснив Європейський суд з прав людини в пілотному рішенні «Іванов проти України», право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і осново-положних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалось невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі «Горнсбі проти Греції»). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (рішення у справі «Іммобільяре Саффі проти Італії»). Необґрунтована затримка у виконанні обов'яз-кового для виконання судового рішення становить порушення Конвенції (рішення у справі «Бурдов проти Росії»).

Встановлено, що рішенням Бориспільського районного суду від 19 травня 2003 року (а.с.6, 30-34), залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 27 листопада 2003 року (а.с.7, 35-36), з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуті збитки в розмірі 6262 гривень 75 копійок.

Водночас, з копій листа начальника Бориспільського МР ВДВС ГТУЮ у Київській області №8225 від 20 квітня 2017 року (а.с.9, 37) та витягу з Державного реєстру виконав-чих проваджень (а.с.38-41) вбачається, що ОСОБА_3 так і не пред'явила виконавчий документ до виконання. У Бориспільському МР ВДВС ГТУЮ у Київській області від-сутнє виконавче провадження з виконання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 збитків в розмірі 6262 гривень 75 копійок. Строк для пред'яв-лення цього виконавчого документа закінчився. Аналіз цих обставин свідчить про те, що потреба у подальшому вжитті заходу забезпечення позову припинилась.

Безумовно, забезпечення виконання рішення суду становить суспільний інтерес, який може превалювати над правами та інтересами боржника. Натомість, ОСОБА_3 сама не зацікавлена у виконанні рішення. В такому випадку вказаний суспільний інтерес не має такого вагомого значення, як зазвичай. Водночас, арешт всього майна ОСОБА_2 три-ває вже майже 15 років. Значна тривалість дії такого заходу за умови відсутності жодної заінтересованості стягувача в цьому свідчить про невиправдане втручання держави у право ОСОБА_2 на мирне володіння його майном. У такий спосіб істотно порушуєть-ся ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

З огляду на це суд вважає, що з метою припинення такого порушення належить скасувати арешт всього майна ОСОБА_2, накладений на підставі ухвали судді Борис-пільського районного суду від 22 березня 2002 року, та виключити відповідний запис з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна.

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.258, ч.1-ч.3 ст.259, ст.ст.263-265, 268 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Бориспільський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управ-ління юстиції у Київській області, про скасування арешту майна та виключення відповід-ного запису з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна задоволь-нити.

Скасувати арешт всього майна ОСОБА_2, накладений на під-ставі ухвали судді Бориспільського районного суду від 22 березня 2002 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення збитків.

Виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис про арешт всього майна ОСОБА_2, внесений на підставі вказаної ухвали судді Бориспільського районного суду від 22 березня 2002 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення його в повному обсязі.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду Є.О. Борець