Категорія: 59 Доповідач: Лівандовська-Кочура Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого-судді Лівандовської-Кочури Т.В.,

суддів Федонюк С.Ю., Грушицького А.І.,

за участю секретаря Галицької І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 соціальної політики Луцької міської ради до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно виплаченої державної соціальної допомоги, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 соціальної політики Луцької міської ради на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 грудня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:

В вересні 2016 року ОСОБА_1 соціальної політики Луцької міської ради звернувся до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого покликався на те, що на підставі поданих відповідачем 22 жовтня 2014 року та 18 червня 2015 року заяв та відповідних документів, рішеннями від 24 листопада 2014 року, 22 червня 2015 року, 16 грудня 2015 року та 06 травня 2016 року відповідачу призначено грошову допомогу на період з 22 жовтня 2014 року по 21 грудня 2014 року в розмірі 1 768 грн., з 22 грудня 2014 року по 21 лютого 2015 року в розмірі 1 326 грн., з 22 лютого 2015 року по 21 квітня 2015 року в розмірі 884 грн., з 18 червня 2015 року по 17 грудня 2015 року в розмірі 884 грн.

В результаті проведеної 23 червня 2016 року Державною фінансовою інспекцією у Волинській області ревізії встановлено, що у відповідача, на момент звернення за допомогою, у власності було три транспортні засоби, про які не було повідомлено позивача. Внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, позивач просив стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 соціальної політики Луцької міської ради 13 067 грн. 76 грн. щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату комунальних послуг. Відшкодувати понесені по справі судові витрати.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 грудня 2016 року в позові ОСОБА_1 соціальної політики Луцької міської ради - відмовлено.

Не погоджуючись із вищеназваним рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 соціальної політики Луцької міської ради подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим через порушення норм матеріального та процесуального прав

У звязку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Відповідно до п. 2 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату комунально-житловий послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505 (далі Порядок) грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення з дня звернення за ї призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж за шість місяців.

П. 6 Порядку визначено, що грошова допомога не призначається у разі, у володінні сімї є два або більше транспортних засобів (механізмів), що підлягають державній реєстрації та обліку в Державтоінспекції (автобусів, вантажних та легкових автомобілів). При цьому, не враховуються транспортні засоби, одержані чи придбані на пільгових умовах через уповноважені органи, а також транспортні засоби вітчизняного виробництва, які перебувають в експлуатації протягом більш як 10 років з дати випуску, та інші транспортні засоби, що перебувають в експлуатації протягом більш як 15 років з дати випуску.

Відповідно до п. 11 Порядку суми грошової допомоги, виплачені надміру, внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертають уповноваженим представником сімї на вимогу уповноваженого органу.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 02 жовтня 2014 року та 18 червня 2015 року звернувся із заявами до ОСОБА_1 соціальної політики Луцької міської ради про призначення щомісячної адресної грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату комунальних послуг, після чого йому була призначена грошова допомога з 22 жовтня 2014 року по 21 грудня 2014 року в розмірі 1 768 грн., з 22 грудня 2014 року по 21 лютого 2015 року в розмірі 1 326 грн., з 22 лютого 2015 року по 21 квітня 2015 року в розмірі 884 грн., з 18 червня 2015 року по 17 рудня 2015 року в розмірі 884 грн.

При подачі заяви від 22 жовтня 2014 року в декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням допомоги в розділі «відомості про транспортні засоби (механізми), що підлягають державній реєстрації та обліку в Державтоінспекцї (зазначається кількість транспортних засобів та строк їх експлуатації з дати випуску)» ОСОБА_2 вказав про їх відсутність, а при подачі заяви від 18 червня 2015 року зазначив про наявність одного транспортного засобу, 2009 року випуску (а.с. 4, 6).

За результатами проведеної 23 червня 2016 року Державною фінансовою інспекцією у Волинській області ревізії перевірки правильності та повноти інформації, наданої ОСОБА_2 на призначення соціальної допомоги (Акт від 23 червня 2016 року № 040-23/004), виявлено, що у відповідача на дату звернення за допомогою у володінні було три транспортні засоби: FIAT SCUDO, 2007 року випуску, д.н. НОМЕР_1; VOLKSWAGEN CADDY, 2004 року випуску, д.н. НОМЕР_2; VOLKSWAGEN CADDY, 2009 року випуску, д.н. НОМЕР_3 (а.с. 11).

Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно.

Стаття 1215 ЦК України встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню.

Так, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача (ч. 1 ст. 1215 ЦК України).

Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у ст. 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів.

Вказаний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 02 липня 2015 року у справі № 6-91цс14, який має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач надав доручення на управління та продаж автомобіля марки VOLKSWAGEN CADDY, 2004 року випуску, 22 листопада 2011 року, яким уповноважив Хашмелашвілі Давіда Бахшовича експлуатувати та розпоряджатися належним йому транспортним засобом (продати, обміняти) строком до 22 листопада 2021 року (а.с. 25).

Враховуючи зазначене, суд дійшов помилкового висновку, що вищевказаний транспортний засіб не перебував, на момент подання заяв про призначення державної соціальної допомоги, у власності ОСОБА_2, оскільки транспортний засіб не був ним відчужений згідно вимог закону.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції не врахував, що відповідач при зверненні до органу, який призначає державну соціальну допомогу, подав неправдиві відомості про наявне у нього майно не зазначив у володінні два транспортні засоби: VOLKSWAGEN CADDY, 2004 року випуску, д.н. НОМЕР_2; VOLKSWAGEN CADDY, 2009 року випуску, д.н. НОМЕР_3, що є підставою для повернення отриманих коштів за періоди з з 22 жовтня 2014 року по 21 грудня 2014 року, з 22 грудня 2014 року по 21 лютого 2015 року, з 22 лютого 2015 року по 21 квітня 2015 року, з 18 червня 2015 року по 17 рудня 2015 року в розмірі 13 067 грн. 67 коп.

З огляду на допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, оскаржуване рішення відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 5 ст. 88 ЦПК України, якщо суд апеляційної або касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки позивачем ОСОБА_1 соціальної політики Луцької міської ради були понесені судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції в розмірі 1 378 грн. (а.с. 1) та в суді апеляційної інстанції в розмірі 1 515 грн. 80 коп. (а.с. 41), то вони підлягають стягненню в його користь з другої сторони відповідача.

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 соціальної політики Луцької міської ради задовольнити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 грудня 2016 у даній справі скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 соціальної політики Луцької міської ради безпідставно виплаченої державної соціальної допомоги в сумі 13 067 (тринадцять тисяч шістдесят сім) грн. 76 коп., 2 893 (дві тисячі вісімсот девяносто три) грн. 80 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді