АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер справи 654/4086/15-ц Головуючий в І інстанції Сіянко В.М.
Номер провадження 22-ц/791/1574/17 Доповідач Орловська Н.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого Орловської Н.В.

суддів: Кутурланової О.В.

ОСОБА_1

секретар Цвєткова І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою приватного підприємства «Регіональна компанія «Тавріясервіс» на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 01 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до приватного підприємства «Регіональна компанія «Тавріясервіс», Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області про встановлення земельного сервітуту та зустрічним позовом приватного підприємства «Регіональна компанія «Тавріясервіс» до Новофедорівської сільської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсними рішення, державного акту на право власності на земельну ділянку, свідоцтва про право власності на нерухоме майно та договорів дарування

В С Т А Н О В И Л А:

25 листопада 2015р. ОСОБА_3 звернувся із позовом до приватного підприємства «Регіональна компанія «Тавріясервіс» (далі ПП «РК «Тавріясервіс»), Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області про встановлення безоплатного, безстрокового земельного сервітуту на земельній ділянці площею 0,0398 кв.м. із загальної площі земельної ділянки 3,3019 кв.м., по вул. Морській в с. Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області, яка перебуває у володінні відповідача, для забезпечення безперешкодного проїзду автомобільним транспортом до приміщення бару «Тандем», розміщеного на суміжній земельній ділянці, які перебувають у його, позивача, приватній власності.

Ухвалою Голопристанського районного суду Херсонської області від 21.03.2017р. змінено позивача ОСОБА_3 на його правонаступника ОСОБА_2, який за договором дарування від 11.03.2016р. набув право власності на нерухоме майно, приміщення бару «Тандем» та земельну ділянку, надану для будівництва і обслуговування вказаної нежитлової споруди бару.

06.04.2017р. представник ПП «РК «Тавріясервіс» звернувся із зустрічним позовом до Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсними рішення, державного акту про право власності на земельну ділянку, свідоцтва про право власності на нерухоме майно бару «Тандем» переданих у власність ОСОБА_3 від 03.04.2003р. та договорів дарування вказаного нерухомого майна ОСОБА_2 від 11.03.2016р.

Недійсність рішення сільської ради від 11.06.2007р. № 323 про продаж ОСОБА_3 суміжної земельної ділянки площею 0,0387 га для розміщення бару та державного акту про право власності на цю земельну ділянку, позивач повязував із тим, що спірна земельна ділянка належить до земель водного фонду та розміщена у межах двокілометрової прибережної захисної смуги, а тому могли бути передані лише в оренду для сінокосіння, рибогосподарчих потреб рекреаційних, культурно-оздоровчих, спортивних та туристичних цілей, проведення науково - дослідних робіт.

Розміщення ж закладів громадського харчування та торгівлі упритул до території Міжнародного дитячого центру суперечить санітарним нормам, оскільки такі заклади можуть розміщатись на відстані не менше 100 м. від дитячого центру.

Недійсність свідоцтва про право власності на бар «Тандем» видане ОСОБА_3 від 03.04.2003р. позивач повязує із тим, що право використання земельної ділянки виникло у вказаного власника лише у 2007р., що виключало право власності на споруду зведену на самовільно зайнятій земельній ділянці у прибережній захисній смузі.

Ухвалою суду від 20.04.2017р. позовні заяви обєднані в одне провадження.

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 01 серпня 2017р. позовні вимоги ОСОБА_2 до ПП «РК «Тавріясервіс», Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області про встановлення земельного сервітуту задоволені повністю. У задоволенні зустрічного позову ПП «РК «Тавріясервіс» відмовлено. Стягнуто на користь ОСОБА_2 із ПП «РК «Тавріясервіс» судові витрати у розмірі 6828,96 грн.

В апеляційній скарзі ПП «РК «Тавріясервіс» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, встановлені таки фактичні обставини справи.

Задовольняючи позовні вимоги про встановлення ОСОБА_2 безоплатного і довічного земельного сервітуту на земельній ділянці по вул. Морській в с. Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області, користувачем якої є ПП «РК «Тавріясервіс», суд першої інстанції виходив з того, що позивач не має технічної можливості проїзду автотранспорту до належної йому земельної ділянки та розміщеного на ній нежитлового приміщення бару «Тандем» без використання при цьому земельних ділянок інших суміжних землекористувачів.

Проте, з таким висновком погодитись не можна.

Право користування чужою земельною ділянкою згідно ст. 401 ЦК України та ст. 98 ЗК України може бути встановлено для задоволення потреб інших осіб, що не можуть бути задоволеними іншим способом.

Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею та здійснюється способом найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений.

Види права земельного сервітуту визначає стаття 99 ЗК України, положення якої є такими, що встановлюють підстави, за наявності яких можливе звернення з вимогою про встановлення сервітуту. Зазначена стаття визначає конкретних суб'єктів, між якими виникають відносини щодо сервітуту.

Ініціатором встановлення земельного сервітуту може бути власник або користувач земельної ділянки, у яких є потреба у використанні суміжної (сусідньої) земельної ділянки, щоб усунути недоліки своєї ділянки, зумовлені її місцем розташування або природним станом.

Відповідно до ст. 402 ЦК України та ч.1 статті 100 ЗК України у разі не досягнення домовленості про встановлення сервітуту та його умови, суд може винести рішення про встановлення сервітуту, умови якого визначаються судом з урахуванням обставин справи.

Вирішуючи такий спір, суд має враховувати, що обов'язковою умовою звернення до суду з позовом про встановлення сервітуту є вжиття особою, яка вимагає такого встановлення, заходів щодо встановлення сервітуту за домовленістю з власником (володільцем) відповідної земельної ділянки.

Крім того, обов'язковою умовою встановлення земельного сервітуту є неможливість задоволення потреби особи, яка вимагає встановлення сервітуту, в інший спосіб.

З наявних в матеріалах справи письмових доказів вбачається, що Новофедорівською сільською радою Голопристанського району Херсонської області прийнято рішенням від 11.06.2007р. № 323, яким земельна ділянка несільськогосподарського призначення площею 387 кв.м., розташована по вул. Морська в с. Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області, розміщена біля бази відпочинку «Кристал», продана приватному підприємцеві ОСОБА_3 за ціною та умовах визначених цим рішенням.

Договір купівлі-продажу на погоджених цими сторонами умовах у нотаріальній формі укладено 27.09.2007р., та видано набувачеві державний акт на право власності на земельну ділянку 04.10.2007р. (а.с.6, 237).

На вказаній земельній ділянці розміщений обєкт нерухомості, нежитлова будівля бар «Тандем», який належить ПП ОСОБА_3 у відповідності до свідоцтва про право власності від 03.04.2003р.(а.с.7). Вказане майно використовується власником для здійснення його підприємницької діяльності з використанням цього обєкту, як закладу громадського харчування та торгівлі. (а.с.20-24, 42-45).

Приватне підприємство «РК «Тавріясервіс» є користувачем суміжної земельної ділянки площею 3,3019 га, на умовах, встановлених договором оренди , укладеного 07.11.2012р. між ним та власником, Новофедорівською сільською радою Голопристанського району Херсонської області та зареєстровано у встановленому законодавством порядку 07.11.2012р., яка надана йому для здійснення господарської діяльності. (а.с. 157-161).

За змістом позовної заяви та пояснень в ході розгляду справи, позивач необхідність встановлення сервітуту та безоплатного використання частини земельної ділянки, яка перебуває у користуванні відповідача, повязував із тим, що за місцезнаходженням належної йому земельної ділянки та нерухомого майна, бару «Тандем», позбавлений можливості проїзду автотранспорту до нього, що утруднює чи робить неможливим забезпечення підприємницької діяльності та використання за цільовим призначенням, належного позивачеві майна.

Впродовж розгляду справи, ухвалою суду від 21.03.2017р. замінений позивач ОСОБА_3 його правонаступником ОСОБА_2, який набув право власності на земельну ділянку та нежитлове приміщення бару «Тандем» на підставі договорів дарування від 11.03.2016р. (а.с.128,129).

За змістом вказаних правовстановлюючих документів вбачається, що цільове призначення вказаних обєктів нерухомості не змінилось.

Крім того, в ході апеляційного розгляду справи встановлено і сторони не спростували той факт, що набувач, ОСОБА_2 також є приватним підприємцем, дія сфери підприємницької діяльності якого віднесено у тому числі надання в оренду й експлуатацію власного нерухомого майна.

Нерухоме майно, бар «Тандем», на підставі договору оренди від 05.05.2017р. переданий у користування ПП ОСОБА_3, на умовах здійснення ним підприємницької діяльності та використання приміщення як закладу громадського харчування і торгівлі. (п.1.5 договору). Обовязок орендодавця визначений у п.2.1 договору забезпечити безперешкодне користування орендарем приміщенням, що є предметом цього договору.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що необхідність встановлення безоплатного сервітуту, первісний позивач ОСОБА_3 та його правонаступник, ОСОБА_2, повязують із необхідністю забезпечити цільове використання нежитлового приміщення, яким є заклад громадського харчування та торгівлі, бар «Тандем», розміщений на земельній ділянці, суміжній із земельної ділянкою, користувачем якої є ПП «РК «Тавріясервіс», як юридична особа, що здійснює господарську діяльність, а власником цих земель є Новофедорівська сільська рада (а.с.15,16).

Отже, за характером спірних правовідносин і субєктного складу сторін вбачається, що має місце спір щодо права земельного сервітуту між господарюючими субєктами для забезпечення здійснення господарської діяльності кожним із них.

Не змінює характеру спірних правовідносин і та обставина, що за час розгляду спору в суді першої інстанції між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладені договори дарування земельної ділянки та нежитлового приміщення бару «Тандем» від 11.03.2016р.

Зміна власника вказаного нерухомого майна не змінює за своїм змістом цільового призначення та способу його використання новим власником, а також мети з якою останній просив встановити безоплатний безстроковий сервітут.

Згідно із ч.1 ст.ст. 1, 2, 12 Господарського процесуального кодексу України справи у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у яких сторонами є юридичні особи, розглядаються господарськими судами.

Пунктами 1, 3 ч.1 ст. 15 ЦПК України встановлено, що суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до статті 16 ЦПК України не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Оскільки не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого виду судочинства.

Отже у справі, яка переглядається, суд першої інстанції помилково прийняв до розгляду позовні вимоги щодо встановлення земельного сервітуту, а також вимоги за зустрічним позовом про визнання недійсним рішення Новофедорівської сільської ради від 11.06.2007р. № 323, державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,0387 га по вул. Морській в с. Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області від 04.10.2007р., свідоцтва про право власності на нежитлову будівлю, бар «Тандем», від 03.04.2003р.

Ураховуючи викладене, судове рішення у частині необхідно скасувати, а провадження у справі в цій частині закрити. Відповідно до вимог ч.2 ст. 206 ЦПК України розгляд наведених позовних вимог віднесено до юрисдикції господарських судів.

Разом із тим, не підлягають задоволенню доводи апеляційної скарги щодо частини рішення суду про відмову у задоволенні вимог ПП «РК «Тавріясервіс» про визнання недійсними укладені 11.03.2016р. договори дарування земельної ділянки та нежитлового приміщення бару «Тандем» між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, оскільки за змістом ст.ст. 215, 216 ЦК України право оспорити правочин і вимагати відновлення порушеного права може сторона правочину, а також інші заінтересовані особи, які заперечують дійсність правочину на підставах, встановлених законом. Такими підставами згідно ч.1 ст. 215 ЦК є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.1-3,5,6 ст. 203 цього Кодексу.

Недійсність зазначених правочинів позивач повязував із тим, що ОСОБА_3 набув право власності на нежитлове приміщення з часу отримання свідоцтва, виданого 2003р., тоді як земельну ділянку під розміщення вказаної споруди передано у власність лише у 2007р., а тому на думку позивача отримав право власності на це майно з порушенням вимог законодавства, що виключало право ОСОБА_3 на укладання оспорених договорів дарування.

Однак звертаючись до суду із такими вимогами, представник ПП «РК «Таврія сервіс» не надав відомостей про те, яким чином порушено право користування тією земельною ділянкою, що перебуває у користуванні позивача за зустрічним позовом в межах, визначених договором оренди від 07.11.2012р., строк дії якого завершився 7.11.2017р. Станом на час апеляційного розгляду справи не надано відомостей про продовження дії цього договору.

В ході розгляду справи суд першої інстанції визнав встановленим, що станом на час виникнення права власності у ОСОБА_3 межі наданої йому земельної ділянки були відведені згідно технічної документації із землеустрою, затвердженої у встановленому законодавством порядку та погоджені із суміжними землевласниками. При цьому порушення санітарних норм не встановлено.

Отже, за відсутності відомостей про те, що в момент укладання спірних правочинів були порушені права та інтереси юридичної особи, яка не є їх стороною, а також у відсутності обставин за яких можливо б встановити факт порушення прав суміжного землекористувача внаслідок укладання вказаних договорів, слід визнати правомірним висновок суду про відсутність підстав для задоволення зустрічних позовних вимог ПП «РК «Тавріясервіс» у наведеній частині, а тому апеляційна скарга щодо цієї частини рішення суду першої інстанції задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 205, 206, 303, 307, 310 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу приватного підприємства «Регіональна компанія «Тавріясервіс» задовольнити частково.

Рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 01 серпня 2017 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до приватного підприємства «Регіональна компанія «Тавріясервіс», Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області про встановлення земельного сервітуту та відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог приватного підприємства «Регіональна компанія «Тавріясервіс» до Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсними рішення Новофедорівської сільської ради від 11.06.2007р. № 323, державного акту про право власності на земельну ділянку від 04.10.2007р., свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 03.04.2003р. скасувати, провадження у справі у цій частині закрити.

Відповідно до вимог ч.2 ст.206 ЦПК України повідомити, що розгляд наведених позовних вимог віднесено до юрисдикції господарських судів.

У іншій частині рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 01 серпня 2017 року про відмову у задоволенні зустрічних позовних вимог приватного підприємства «Регіональна компанія «Тавріясервіс» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів дарування нерухомого майна від 11.03.2016р. залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий _____________ Н.В.Орловська

Судді: _____________ О.В.Кутурланова

_____________ ОСОБА_1