АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/3696/17 Головуючий 1 інстанції -
Справа № 638/2294/16-ц ОСОБА_1
Категорія: договірні Доповідач - Швецова Л.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2017 року м. Харків

Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого: Швецової Л.А.,

Суддів: Котелевець А.В., Піддубного Р.М.,

За участі секретаря: Кучер Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду цивільну справу

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію

на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 червня 2016 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2016 року ПАТ «Кредитпромбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 11 505,76 грн. та судовий збір.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказував про те, що 17.01.2007 року сторонами укладено кредитний договір № 49.29/05194/07-ТК, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 10 000,00 грн. терміном до 18.01.2010 року.

Згідно з пунтом 1.1 Кредитного договору Банк не пізніше наступного робочого дня після підписання Кредитного договору надав позичальнику грошові кошти зі сплатою процентів за користування кредитом з розрахунку 24% річних на такі цілі:

1.1.1) у сумі 8500,00 гривень 00 коп. на придбання Позичальником шафи-купе вартістю 9840,00 грн. у приватного малого підприємства фірми "Леус";

1.1.2) у сумі 1500,00 гривень 00 коп. на здійснення оплати комісії за переказ коштів за дорученням клієнта на договірне списання з карткового рахунку при здійсненні кредитної операції.

Видача кредиту Позичальнику здійснювалась згідно з пунктом 1.3 Кредитного договору шляхом перерахування Банком кредитних коштів на картковий рахунок № 1122, відкритий на ім'я Позичальника за договором банківського рахунку, що відкривається для обліку операцій за платіжними картками від 17.01.2007 №668332, укладеним між Банком і Позичальником, з подальшим перерахуванням кредитних коштів продавцю товару.

Отримання кредиту та використання кредитних коштів Позичальником підтверджується випискою з особистого рахунку № 1122 та відповідними меморіальними ордерами на зарахування та списання кредитних коштів з рахунку Позичальника.

Згідно з пунктами 2.1, 2.3 Кредитного договору Позичальник взяв на себе зобов'язання повертати отриманий кредит та сплачувати проценти за його користування щомісяця в період з 01 по 10 число кожного місяця, наступного за звітним, починаючи з 18.01.2007, а також виконати своєчасно та в повному обсязі зобов'язання за цим Договором не пізніше терміну остаточного повернення кредиту, зазначеного в пункті 1.1 Кредитного договору.

У зв'язку з приведенням Статуту Банку у відповідність до вимог Закону України "Про акціонерні товариства" 15.03.2010 була проведена державна реєстрація зміни офіційного найменування позивача з відкритого акціонерного товариства "Кредитпромбанк" на публічне акціонерне товариство "Кредитпромбанк".

Однак взяті на себе зобов'язання за Кредитним договором Позичальник не виконав, а тому на адресу Позичальника було надіслано повідомлення-вимогу про погашення заборгованості (лист № 1446/27-6946-01. від 18.06.15), яке було залишене без відповіді та задоволення.

Кредит та проценти за користування кредитом Позичальник в добровільному порядку не повернув.

Станом на 04.02.2016 заборгованість Позичальника перед Банком становить 11 505,76 гривень 76 коп., у тому числі: 1) за основною сумою кредиту -10 000,00 гривень 00 коп.; 2) за нарахованими процентами - 1505,76 гривень 76 коп.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 червня 2016 року в задоволенні позову ПАТ «Кредитпромбак» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Не погодившись із вказаним вище заочним рішенням суду першої інстанції ПАТ «Кредитпромбак» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію звернувся на це рішення з апеляційною скаргою, в якій, з посиланнями на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить зазначене заочне рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов ПАТ «Кредитпромбак».

Обґрунтовуючи свої апеляційні доводи, апелянт зазначив, що судом першої інстанції неправильно застосував норму матеріального права, а саме ст. 267 ЦК України в односторонньому порядку.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ПАТ «Кредитпромбанк» підлягає задоволенню з таких підстав.

Як передбачено ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відмовляючи в задоволенні позову ПАТ «Кредитпромбанк» суд першої інстанції виходив з того, що ПАТ «Кредитпромбак» пропущений строк позовної давності.

Однак, погодитися з таким рішенням неможливо виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами , які були досліджені в судовому засіданні.

Судовим розглядом встановлено, що 17.01.2007 року сторонами укладено кредитний договір № 49.29/05194/07-ТК, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 10 000,00 грн. терміном до 18.01.2010 року.

Відповідно до п. 10.1 договору, строк дії договору встановлений з дня його підписання і до повного виконання позичальником за договором та додатковими угодами до нього.

Як вбачається з виписки особового рахунку № 1122 останнє нарахування по сплаті кредиту ОСОБА_2 зараховане у березні 2009 року.

18 червня 2015 року ПАТ «Кредитпромбак» було надіслано повідомлення-вимогу про погашення заборгованості ОСОБА_2 (лист № 1446/27-6946-01), яке було залишене без відповіді та задоволення.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позику (грошові кошти) у такій самій сумі, у строк та в порядку, встановлені договором.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до вимог договору, цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з ч. 3. Ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Із заявою, про застосування строку позовної давності відповідач до суду першої інстанції не звертався, а тому відсутні правові підстави для застосування судом позовної давності.

Вказана правова позиція міститься у Постанові Вищого Спеціалізованого Суду України у справі 6-239цс14 від 04 лютого 2015 року.

На підставі вищевикладеного, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з задоволенням позову ПАТ «Кредитпромбак» про стягнення з ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 301,302, п.п.3 і 4 ст. 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, судова колегія судової палати, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію - задовольнити.

Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 червня 2016 року скасувати.

Позов Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк» заборгованість за кредитним договором № 49.29/05194/07-ТК від 17.01.2007 року у розмірі 11 505,76 грн. та судовий збір у розмірі 1378 грн.

Рішення апеляційного суду набирає чинності негайно, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня його проголошення.

Головуючий:

Судді: