Справа №333/5316/17
Провадження №2/333/2442/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2017 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Круглікової А.В.,

за участю секретаря Михалок О.І.

за участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

представника третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Комунарського районного суду м.Запоріжжя цивільну справу №333/5316/17 за позовом ОСОБА_1 до державної установи «Камянська виправна колонія №101», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Управління Державної казначейської служби України у Вільнянському районі Запорізької області про стягнення невиплаченої заробітної плати, компенсації та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя звернувся ОСОБА_1 (надалі ОСОБА_4Г.) з позовом до державної установи «Камянська виправна колонія №101» (далі за текстом ДУ «Камянська виправна колонія №101») про стягнення невиплаченої заробітної плати, компенсації та моральної шкоди в загальній сумі 11 910,13 грн. Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що в період з листопада 2015 р. по травень 2017 р. позивач працював в медичній частині ДУ «Камянська виправна колонія №101» на посаді лікаря-нарколога, яка відноситься до переліку посад, робота в яких дає право на підвищення посадового окладу (ставки) на 25 відсотків у звязку із шкідливими та важкими умовами праці. В той же час, зазначав позивач, що в порушення вимог чинного законодавства України, останньому не було доплачено до посадового окладу надбавка в розмірі 25 %. Так, за розрахунком позивача за період з листопада 2015 р .по травень 2017 р. за відповідачем утворилась заборгованість перед позивачем в сумі 9 390,40 грн. Крім того, як вказував позивач, останньому, як колишньому працівнику відповідача надається право на компенсацію, що передбачена Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати», яка становить, за розрахунком позивача, 1 019,73 грн. Також, позивач просить суд стягнути з відповідача 1 500 грн. моральної шкоди за моральні страждання, втрати нормальних життєвих звязків та додаткових зусиль для організації свого життя. На підставі викладеного, позивач просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, про що виклала у письмових запереченнях проти позову від 20.10.2017 р. Зазначила, що підпункт 12 п. 2.4.5. Умов оплати праці працівників закладів охорони здоровя та установ соціального захисту населення чітко визначає, що не всім працівникам проводиться підвищення посадових окладів за роботу у шкідливих та важких умовах праці, а виключно у залежності від функціональних обовязків та обсягу роботи у шкідливих та важких умовах праці. Також, представник відповідача пояснювала, що в період з 2015 р. по 2017 р. у медичній частині ДУ «Камянська виправна колонія №101» на стаціонарному лікуванні хворих з діагнозом «наркоманія» не перебувало, а тому підстави для виплати позивачу надбавки в розмірі 25% посадового окладу відсутні. З огляду на викладене, представник відповідача просила суд відмовити у задоволені вимог в повному обсязі.

Представник третьої особи в ході розгляду справи зазначила, що функції перевірки фінансової чи господарської діяльності розпорядника коштів, в т.ч. в частині обсягу та порядку нарахування заробітної плати, її виплати Управління не здійснює. А тому, на думку представника третьої особи, Управління не є стороною, яка будь-яким чином може надати суду пояснення щодо обставин, викладених у позовній заяві та предмету спору.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, вислухавши пояснення учасників судового процесу, судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Відповідно до витягу з наказу за підписом начальника та начальника відділу по роботі з персоналом Камянської виправної колонії Управління державної пенітенціарної служби «Про особовий склад» від 02.11.2015 р. № 121о/с наказано призначити ОСОБА_1, новоприйнятого, лікарем-наркологом (психіатром) медичної частини колонії з посадовим окладом 1 842 грн. Підвищити посадовий оклад за особливі умови праці в розмірі 10% згідно постанови Кабінету Міністрів України від 05.05.2015 р. № 261 з 17.09.2015 р. Установити згідно з наказу Міністерства юстиції України від 17.06.2014 р. № 957/5 «Про впорядкування умов оплати праці працівників Державної кримінально-виконавчої служби України, які не мають спеціальних звань рядового і начальницького складу» надбавку за високі досягнення у праці в розмірі 15% посадового окладу, 02 листопада 2015 р.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі наказу за підписом начальника ДУ «Камянська виправна колонія (№101)» від 18.05.2017 р. та у відповідності до ст. 38 КЗпП України, ОСОБА_1, лікаря-нарколога (сумісника) медичної частини ДУ «Камянська виправна колонія №101» звільнено за власним бажанням.

Статтею 94 Кодексу законів про працю України (надалі КЗпПУ) унормовано, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу (ч. 1). Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується (ч. 2). Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами (ч. 3).

Відповдіно до ст. 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу (ч. 1). Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства (ч. 2).

Згідно з ст. 100 КЗпПУ, на важких роботах, на роботах із шкідливими і небезпечними умовами праці, на роботах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров'я встановлюється підвищена оплата праці. Перелік цих робіт визначається Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1.8. Типового положення про кабінет замісної підтримувальної терапії хворих з опіоїдною залежністю, затвердженого наказом Міністерства охорони здоровя України від 27.03.2012 р. № 200 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.2012 р. за № 890/21202 передбачено, що оплата праці працівників Кабінету здійснюється відповідно до наказу Міністерства праці та соціальної політики України та Міністерства охорони здоров'я України від 05 жовтня 2005 року № 308/519 «Про впорядкування умов оплати праці працівників закладів охорони здоров'я та установ соціального захисту населення», зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 17 жовтня 2005 року за № 1209/11489.

Отже, обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач посилається на положення Умов оплати праці працівників закладів охорони здоровя та установ соціального захисту населення, затверджених наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства охорони здоровя України від 05.10.2005 р. № 308/519 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 17.10.2005 р. за № 1209/11489 (надалі за текстом Умови оплати праці закладів охорони здоровя та установ соціального захисту населення).

Так, за приписами п. 1.1. Умов оплати праці працівників закладів охорони здоровя та установ соціального захисту населення (в редакції, що діяла на період виникнення спірних правовідносин), ці Умови розроблені відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2002 року № 1298 «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери» (із змінами) і застосовуються при обчисленні заробітної плати: працівників сфери охорони здоров'я та соціального захисту населення України незалежно від підпорядкування; працівників будинків відпочинку, пансіонатів, туристських баз, оздоровчих таборів, центрів, будинків творчості та профілакторіїв; працівників, які допущені в установленому порядку до медичної та фармацевтичної діяльності відповідно до порядку, установленому МОЗ України; професіоналів та фахівців, що прирівняні за оплатою праці до медичних та фармацевтичних працівників (психологи, біологи, зоологи, ентомологи тощо).

За змістом п. 1.4. Умов оплати праці закладів охорони здоровя та установ соціального захисту населення (в редакції, що діяла на період спірних правовідносин), розміри посадових окладів (тарифних ставок) визначаються за тарифними розрядами Єдиної тарифної сітки, які встановлюються професіоналам, фахівцям залежно від наявної кваліфікаційної категорії, робітникам - кваліфікаційного розряду у межах діапазону, визначеного для цих посад (професій) Довідником кваліфікаційних характеристик професій працівників і відображаються у тарифікаційному списку (додаток 1). Оплата праці працівників здійснюється за фактично відпрацьований час, виходячи з посадового окладу (тарифної ставки), або в залежності від виконання норм виробітку і відрядних розцінок з урахуванням підвищень, доплат та надбавок, передбачених діючим законодавством. Заробітна плата працівника граничними розмірами не обмежується.

Конкретні розміри доплат, надбавок та інших виплат визначаються керівником закладу, установи за рахунок і в межах фонду заробітної плати та відображаються в розрахункових відомостях на виплату заробітної плати . Зміни розмірів посадових окладів, підвищень, доплат та надбавок, що визначають заробітну плату працівників, проводяться з моменту (з дня): призначення на посаду фахівця відповідної кваліфікації; присвоєння кваліфікаційної категорії, розряду, почесного звання, наукового ступеня; зміни розміру окладу (тарифної ставки) працівника 1 тарифного розряду (п.п. 1.6., 1.7. Умов оплати праці закладів охорони здоровя та установ соціального захисту населення в редакції, що діяла на період спірних правовідносин).

Перелік закладів (підрозділів) та посад, робота в (на) яких дає право на підвищення посадових окладів (ставок) у звязку зі шкідливими та важкими умовами праці визначений в Додатку 3 Умов оплати праці закладів охорони здоровя та установ соціального захисту населення (в редакції, що діяла на період спірних правовідносин).

Так, підпунктом 1.5. Додатку 3 Умов оплати праці закладів охорони здоровя та установ соціального захисту населення (в редакції, що діяла на період спірних правовідносин) передбачено, що право на підвищення посадових окладів (ставок) на 25 відсотків у зв'язку зі шкідливими та важкими умовами праці мають психіатричні (психоневрологічні), наркологічні заклади, їх структурні підрозділи, за винятком відділень, кабінетів, палат, що не призначені для лікування психічно хворих та осіб, які страждають хронічним алкоголізмом і наркоманією. Відділення, палати та кабінети для лікування психічно хворих та осіб, які страждають хронічним алкоголізмом і наркоманією, інших закладів охорони здоров'я.

Підпунктом 1 п. 2.4.5. Умов оплати праці закладів охорони здоровя та установ соціального захисту населення (в редакції, що діяла на період спірних правовідносин) регламентовано, що посадові оклади (тарифні ставки) працівників закладів та структурних підрозділів, перелік яких наведено у додатку 3, підвищуються на 60, 30, 25 та 15 відсотків у зв'язку зі шкідливими і важкими умовами праці.

В той же час, п.п. 12 п. 2.4.5. Умов оплати праці закладів охорони здоровя та установ соціального захисту населення (в редакції, що діяла на період спірних правовідносин) передбачено, що конкретний перелік посад працівників, яким посадові оклади (тарифні ставки) підвищуються у зв'язку зі шкідливими і важкими умовами праці згідно з підпунктами 1-9, затверджується керівником закладу, установи за погодженням з профспілковим комітетом у залежності від функціональних обов'язків та обсягу роботи у шкідливих та важких умовах праці.

Отже, з огляду на викладене, судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що посада лікаря-нарколога (психіатра) медичної частини ДУ «Камянська виправна колонія №101», на якій працював позивач в період з 02.11.2015 р. по 18.05.2017 р. була затверджена керівником ДУ «Камянська виправна колонія №101» за погодженням з профспілковим комітетом (за наявності) до переліку посад працівників, яким посадові оклади (тарифні ставки) в зазначеній установі підвищуються у зв'язку зі шкідливими і важкими умовами праці в залежності від функціональних обов'язків та обсягу роботи у шкідливих та важких умовах праці.

Крім того, судом прийнята до уваги наявна в матеріалах справи довідка за підписом начальника медичної частини ДУ «Камянська виправна колонія №101» ОСОБА_5, за змістом якої в період з 2015 р. по 2017 р. у медичній частині ДУ «Камянська виправна колонія №101» на стаціонарному лікуванні хворих з діагнозом: наркоманія не було.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 9 390,40 грн. заборгованості з невиплаченої заробітної плати за період з листопада 2015 р. по травень 2017 р. відсутні. У звязку з чим, у задоволенні вимог в цій частині судом відмовляється через недоведеність.

Також, позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача втрат частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати за період з листопада 2015 р. по травень 2017 р. в сумі 1 019,73 грн. та про відшкодування моральної шкоди в сумі 1 500 грн.

Оскільки в ході розгляду справи судом не встановлено порушення ДУ «Камянська виправна колонія №101» передбачених законом строків виплати позивачу заробітної плати, тобто не встановлено порушення зі сторони відповідача прав та законних інтересів позивача, то судом відмовляється у задоволенні вимог ОСОБА_1 про стягнення з відповідача 1 019,73 грн. частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати та 1 500 грн. моральної шкоди.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір з позивача не стягується.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 208-209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя А.В. Круглікова