РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2017 року Волноваський районний суд Донецької області у складі : головуючого - судді Овчиннікової О.С.,

при секретарі - Фоміних С.В.,

за участю позивача - не з»явився,

за участю відповідачки - не з»явилася,

за участю представника відповідачки - адвоката Перекрестова В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому зазначив, що він є спадкоємцем за заповітом ОСОБА_4, після смерті якого ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 1,6077 га ( кадастровий номер НОМЕР_1), що розташована на землях Рибинської сільської ради Волноваського району Донецької області та належала спадкодавцеві на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, виданого 05.08.2010 року на підставі розпорядження Волноваської райдержадміністрації від 19.03.2010 року № 134. Позивач є спадкоємцем на підставі заповіту , яким померлий заповідав цю земельну ділянку саме позивачеві. Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 13.03.2015 року (справа № 221/520/15-ц) за позивачем було визнано право власності за заповітом на вказану земельну ділянку. Рішенням апеляційного суду Донецької області від 22.12.2016 року рішення суду першої інстанції скасоване з підстав наявності у спадкодавця неповнолітньої дитини, яка має право на обов»язкову долю у спадковому майні. За даних обставин позвичаем було пропущено строк для подання заяви про прийняття спадщини . Зазначив причини , за яких своєчасно не звернувся до нотаріуса: юридична необізнаність, судові провадження, а також проведення АТО. Просив суд визначити додатковий строк для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, у вигляді земельної ділянки площею 1,6077 га ( кадастровий номер НОМЕР_1), що розташована на землях Рибинської сільської ради Волноваського району Донецької області.

В судове засідання позивач не з»явився, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, на заявлених вимогах наполягав, просив суд позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з»явилася, надала письмову заяву, в якій проти задоволення позову заперечувала.

Представник відповідачки в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, зазначив, що позивачем не надано доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для звернення з заявою до нотаріуса, оскільки юридична необізнаність, судові провадження та АТО не можуть бути визнані поважними причинами. В рішенні апеляційного суду Донецької області від 22.12.2016 року прямо зазначено, що ОСОБА_2 у встановленому законом порядку та строк із заявою про прийняття спадщини на підставі заповіту не звертався, не отримав відмову нотаріусу від вчинення нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Таким чином, відсутні відомості про порушення, невизнання або оспорення права позивача. До листопада 2017 року позивач так і не звернувся до нотаріуса. В задоволенні позову просив відмовити.

Суд, вислухавши пояснення представника відповідачки, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, актовий запис про смерть № 488.

З заповіту від 06 лютого 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Волноваського нотаріального округу Донецької області за реєстровим № 71, судом встановлено, що ОСОБА_4 заповів земельну ділянку площею 1,6077 га ( кадастровий номер НОМЕР_1), що розташована на землях Рибинської сільської ради Волноваського району Донецької області та належала спадкодавцеві на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, виданого 05.08.2010 року на підставі розпорядження Волноваської райдержадміністрації від 19.03.2010 року № 134, позивачу - ОСОБА_2

З відповіді завідуючої Волноваською державною нотаріальною конторою № 1886/01-16 від 01.08.2017 року судом встановлено, що єдиним спадкоємцем померлого, станом на 01.08.2017 року, який звернувся до Волноваської державної нотаріальної контори є дочка спадкодавця - ОСОБА_5, яка подала відповідну заяву про прийняття спадщини № 648 від 24.06.2014 року. Згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру , ОСОБА_4 залишив заповіт на ім.»я ОСОБА_2, однак дана особа для прийняття спадщини в установлений законом строк не звернулася, заяву про видачу на його ім»я постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв»язку з пропущенням строку для прийняття спадщини не надавав.

Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття.

За вимогами ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом.

Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (ч. 2 ст. 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

На підставі ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Згідно до ч.1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом 6 шести місяців не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Частина 3 ст. 1272 ЦК України передбачає, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк. достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Враховуючи викладене, правила ч.3 ст.1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Аналогічний правовий висновок викладений у Постанові Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року (справа №6-85цс12) і в силу ст.214, 360-7 ЦПК Україну він має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при виборі та застосуванні правової норми до спірних правовідносин.

Отже, позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини підлягає задоволенню, якщо позивач надасть докази наявності поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини. Законодавство при цьому не встановлює перелік поважних причин, тому вони визнаються поважними на думку суду. Поважними слід визнавати такі причини, які з огляду на моральні норми суспільства виправдовують поведінку спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз*яснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Разом з тим, поважними причинами пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини можна вважати: тривалу хворобу, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України тощо.

Таким чином, суд визнає, що позивач є спадкоємцем померлого ОСОБА_4 за заповітом, однак який не звернувся у визначений законом шестимісячний строк до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.2 ст. 10 ЦПК України сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно зі ст. 60 ЦПК України сторони зобов"язані довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Ст.ст. 57-59 ЦПК України передбачають, що докази мають бути належними та допустимими.

Щодо поважності причин пропуску встановленого законом шестимісячного строку звернення з заявою до нотаріальної контори, то суд вважає зазначені позивачем причини - через юридичну необізнаність, судові провадження та АТО , є неповажними.

Окрім того, відповідної постанови нотаріуса про відмову у прийнятті заяви про прийняття спадщини позивачем не надано.

Згідно з ч.1 ст. 15 ЦПК України , суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Інших поважних причин пропуску строку, окрім зазначених, позивач не навів, відповідних доказів не надав, тому суд вважає за необхідне відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог за необґрунтованістю в зв»язку з передчасністю звернення до суду.

На підставі ст.ст.1268-1270, 1272 ЦК України, керуючись ст.ст.15, 30, 60, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

В задоволенні цивільного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовити.

Повний текст рішення складений 24.11.2017 року.

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Донецької області через Волноваський районний суд Донецької області протягом десяти днів з дня проголошення рішення або протягом десяти днів з дня отримання копії рішення особою, яка брала участь у справі, але не була присутньою в судовому засіданні під час проголошення судового рішення.

Суддя: