_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/6586/17
Провадження № 2/520/7852/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2017

Київський районний суд м.Одеси у складі головуючого судді Бескровного Я.В., при секретарі Маценко В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Одеська товарна біржа, про визнання договору купівлі-продажу дійсним -

ВСТАНОВИВ:

7.06.2017 року позивач звернулася до суду з даним позовом, який обґрунтував тим, що 25.09.1995р. на Одеській товарній біржі у відповідачів вона придбала квартиру АДРЕСА_1, однак у даний час вона не має можливості звернутися до відповідачів для нотаріального посвідчення договору, тому вважає своє право порушеним і просить суд визнати договір купівлі-продажу вказаної квартири дійсним.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила його задовольнити.

Відповідачі належним чином повідомлені про час та місце слухання справи, заяви про слухання справи у їх відсутність до суду не надходило, тому суд вважає їх неявку неповажною.

Представник третьої особи Одеської товарної біржі до суду не прибув.

Вислухавши пояснення осіб, якій беруть участь у справі, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов таким, що задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

За договором купівлі-продажу №9706 на Одеській товарній біржі 25.09.1995р. позивач придбала у відповідачів квартиру АДРЕСА_1. Спірний договір купівлі-продажу нерухомого майна, згідно п.12 зареєстрований на Одеській товарній біржі, а також право власності позивача на квартиру зареєстровано в Одеського МБТІ 26.09.1995р. (а.с.7об.). Купівлі-продаж вчинено за 600000000 карбованців.

Аналізуючи законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд встановив наступне.

Згідно Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2004р., Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Отже, до правовідносин, які виникли між сторонами повинно застосовуватися матеріальне право, яке існувало до 2004р.

Згідно з ст. 224 ЦК України (в редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму.

Право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором ст. 128 ЦК України (в редакції 1963 року).

Відповідно до ч. 1 ст.45, ст.47 ЦК України (в редакції 1963 року) недодержання форми угоди, якої вимагає закон, тягне за собою недійсність угоди лише в разі, якщо такий наслідок прямо зазначено в законі.

Нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2ст. 48 цього Кодексу.

Якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Вказані грошові кошти отримані продавцями до підписання договору, відбулася передача майна і позивач фактично вступила у володіння придбаною квартирою, а тому набула право власності на неї.

Такий висновок суду кореспондується з норм ст.ст.128,153 ЦК України (в редакції 1963 року) за якими право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

Реєстрація в бюро технічної інвентаризації за позивачем права власності на спірну квартиру на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого біржею, а не нотаріусом, не суперечила законодавству, чинному на час укладення спірного договору, оскільки згідно ст.15 Закону України «Про товарну біржу» від 1991р., угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню та вважаються укладеними з моменту їх реєстрації на біржі.

Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затверджену наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №121 від 09.06.1998 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.06.1998 року №399/2839, передбачала підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих біржею.

Відповідно до п.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року за № 1952-15, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності якщо, зокрема, реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення.

Оскільки покупець ОСОБА_1 повністю виконала умови договору купівлі-продажу квартири, сплатила за придбану квартиру 600000000 карбованців, договір у відповідності з вимогами цивільного Кодексу (в редакції 1963 року) зареєстрований в БТІ, даних, про те, що у передбаченому законом порядку договір купівлі-продажу з підстав недотримання нотаріальної форми судом не визнавався недійсним стороною позивача суду не надано, а отже суд приходить до висновку, що позивач правомірно володіє нею.

Оскільки сторонами дотримані всі передбачені законом умови укладення договору, тому відповідно до ст. 224 ЦК УРСР 1963 року та ст.15 Закону України «Про товарну біржу» договір є таким, що відбувся з моменту його укладення та є укладеним з моменту реєстрації на біржі.

З огляду на зазначені обставини підстав для визнання в судовому порядку дійсним неоспореного договору купівлі-продажу квартири немає.

Cуд не звертає увагу на положення п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 3 від 28 квітня 1978 року "Про судову практику в справах про визнання угод недійсними", оскільки вказана Постанова не враховувала норм ст.15 Закону України «Про товарну біржу» від 1991р.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,11,60,215-218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції, шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Бескровний Я. В.