Справа № 750/7489/17
Провадження № 2-о/750/181/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2017 року м.Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

головуючого - судді Литвиненко І.В.

за участю секретаря Юрченко І. В.,

за участі заявника

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення,

заінтересована особа Чернігівський міський відділ Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області,

В С Т А Н О В И В :

07.08.2017 року заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення факту смерті своєї матері ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1.

Свою заяву обґрунтував тим, що мати заявника померла на тимчасово окупованій території України м. Антрацит Луганської області 11 січня 2017 року про що 11.01.2017 року Центральною міською поліклінікою видане лікарське свідоцтво про смерть.

В судовому засіданні заявник заяву підтримав та просив задовольнити.

Представник заінтересованої особи до початку судового засідання через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі. При вирішенні питання покладався на розсуд суду.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Заявник є донькою померлої ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження, копією свідоцтва про розірвання шлюбу, копією запису акта про укладання шлюбу від 16.03.1985 року, з якого вбачається, що ОСОБА_3 змінила прізвище на ОСОБА_1, а також витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 1.

11.01.2017 року було видано довідку про причину смерті № 10 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та лікарське свідоцтво про смерть № 10 (а.с. 11), відповідно до якого, мати заявника померла в м. Антрацит.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 повідомили суду, що мати заявника померла, факт смерті мав місце в м. Антрацит Луганської області.

02.08.2017 року за № 50.6-37/1261/15.23 Чернігівським міським відділом Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області було винесено відмову у проведенні державної реєстрації смерті ОСОБА_2, оскільки надане свідоцтво про смерть від 12.01.2017 року не є підставою для державної реєстрації смерті і не відповідають вимогам чинного законодавства (а.с. 5).

Відповідно до ч.1 ст. 257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною ОСОБА_4 України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

На підставі постанови Верховної ОСОБА_4 України від 17.03.2015 року №254-VIII «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» місто Антрацит визначено тимчасово окупованою територією.

Ст.9 ч.3 Закону України «Про забезпечення прав та свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» встановлено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий незаконними органами та/або особами незаконних органів на тимчасово окупованій території, є недійсним і не створює правових наслідків.

Згідно ст.17 ч.1 п.2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органами державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Питання щодо можливості використання як доказів у справі про встановлення факту народження та смерті особи в певний час на тимчасово окупованій території України документів, які видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на такій території, має вирішуватися з урахуванням загальних положень цивільного процесуального законодавства України щодо належності та допустимості доказів (статті 58, 59 ЦПК України).

Даючи оцінку допустимості таких доказів, як документи, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, слід керуватися положеннями частини другої статті 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права.

Враховуючи практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника, рішення суду повинно ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 213 ЦПК України щодо повного і всебічного з'ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території.

Таким чином, суд бере до уваги видане лікарське свідоцтво про смерть разом із показаннями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, які підтвердили факт смерті матері заявника 11.01.2017 року в м. Антрацит Луганської області, та з огляду на ту обставину, що для проведення державної реєстрації смерті на території України є об'єктивні перешкоди, з метою захисту прав і свобод громадян України, суд вважає, що заявлені вимоги слід задовольнити, з огляду на їх законність та обґрунтованість, що надасть заявнику можливість отримати видане державним органом України свідоцтво про смерть.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 256-259 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Заяву задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2, громадянки України 11.01.2017 року, в місті Антроцит, Луганської області, Україна.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.В Литвиненко