Справа № 587/191/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2017 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді Степаненка О.А., при секретарі Токаревій В.М., представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю агрофірма «РОСТ» про розірвання договору оренди земельної ділянки та про її повернення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи його тим, що він згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом отримав у спадщину від своєї матері ОСОБА_5 земельну ділянку для товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,1532 га, що знаходиться на території Стецьківської сільської ради Сумського району Сумської області. 10 квітня 2006 року ОСОБА_5 уклала з ТОВ Агрофірма «РОСТ» договір оренди землі, відповідно до якого в оренду передавалась земельна ділянка загальною площею 3, 511 га строком на 10 років. 05 жовтня 2016 року, після припинення дії договору позивач звернувся до ТОВ Агрофірма «РОСТ» з письмовою заявою про повернення вищевказаної ділянки для самостійного ведення селянського господарства. 05 грудня 2016 року ТОВ Агрофірма «РОСТ» надіслало відповідь в якій зазначило, що 11 квітня 2008 року між ОСОБА_5 та товариством було укладено додатковий договір до договору оренди землі, який було зареєстровано 29.07.2008 року у Сумському районному реєстраційному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України» запис № 06, відповідно до якого ОСОБА_5 передала ТОВ Агрофірмі «РОСТ» вищезазначену земельну ділянку у строкове платне користування(оренду) терміном на 20 років. В листі відповідач також послався на те, що відповідно до пункту 37 договору оренди від 10 квітня 2006 року розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, за винятком випадку порушення строків виплати орендної плати, а відповідно до п. 38 додаткового договору від 11 квітня 2008 року перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізації юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов розірвання договору. Також йому було запропоновано укласти додатковий договір до договору оренди землі від 10.04.2006 року. Позивач заперечував факт існування додаткового договору від 11 квітня 2008 року, так як в період з 2006 року по день смерті матері - 27 лютого 2014 року, він був її офіційним опікуном. Мати самостійно пересуватися не могла, підпис на документі робила лише за його присутності. ОСОБА_5 додатковий договір від 11 квітня 2008 року не укладала і не підписувала, а на примірнику зроблено підпис, який їй не належить. Тому просив визнати недійсним договір оренди землі та повернути земельну ділянку. В подальшому позовні вимоги уточнив, просив розірвати договір оренди землі від 11 квітня 2008 року в звязку з переходом права власності на орендовану земельну ділянку до її спадкоємця і повернути земельну ділянку.

Позивач, його представники в судовому засіданні позовні вимоги підтримали.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вважав позов є безпідставним, так як ніяких доводів щодо істотного порушення умов договору оренди землі відповідачем, наявності шкоди, завданої цим порушенням позивачу надано не було. Пунктом 37 договору оренди землі,укладеного між ОСОБА_5 та відповідачем встановлено, що розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається. Пунктом 38 договору оренди землі, який були укладено між ОСОБА_5 та ТОВ АФ «Рост» з урахуванням додаткового договору від 11 квітня 2008 року встановлено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, в тому числі і до спадкоємця, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору. ТОВ АФ «Рост» має право використовувати земельну ділянку протягом всього строку дії договору оренди землі від 10 квітня 2006 року, який було укладено між ОСОБА_5 та ТОВ АФ «Рост» з урахуванням додаткового договору від 11 квітня 2008 року і підстав для його розірвання не має.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню наступних підстав.

Судом встановлено, що 10 квітня 2006 року між ОСОБА_5 та ТОФ АФ «Рост» був укладений договір оренди землі, зареєстрований 01 січня 2006 року Сумським районним відділом Сумської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України»(арк. с. 18-20).

Згідно вказаного договору відповідачу передана була в оренду земельна ділянка загальною площею 3,511 га, розташована на території Стецьківської сільської ради Сумського району, у тому числі ріллі - 3,251 га, багаторічні посадження-0,260 га.

Земельна ділянка була передана ОСОБА_5 та прийнята відповідачем в оренду згідно Акту приймання - передачі земельної ділянки (ар. с.21).

11 квітня 2008 року між ОСОБА_5 та ТОВ АФ «Рост» було укладено додатковий договір до договору оренди землі від 10 квітня 2006 року( арк.с.16)

Відповідно до п. 1.1 додаткового договору договір укладено на 20 років.

Відповідно до п.38 договору визначено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору.

27 лютого 2014 року ОСОБА_5 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть( арк. с.7).

Відповідно до свідоцтв про право власності на спадщину за заповітом, виданим 03.08.2015 року, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_5 є її син ОСОБА_4 позивач по справі. Спадщина, на яку видано свідоцтва, складається з земельної ділянки загальною площею 4,1532 га, що розташовані на території Стецьківської сільської ради Сумського району Сумської області( арк. с. 8).

Обґрунтовуючи позов, позивач послався на те, що до нього перейшло право власності на спірну земельну ділянку, на підставі ст. 770,1216 ЦК України він має право розірвати договір.

Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Порушенням зобовязання ( ст. 610 ЦК України) є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязань(неналежне виконання). Статтями 141, 143 Земельного кодексу України визначений вичерпний перелік підстав для припинення та примусового припинення права користування земельною ділянкою, що не підлягає розширеному тлумаченню.

Із положень ст. 13 Закону України «Про оренду землі», який є спеціальним законом і має пріоритет перед іншими законами у застосуванні щодо спірних правовідносин, вбачається, що договір оренди землі - це договір, згідно з яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

У відповідності з статтею 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Згідно з ст. 32 цього ж Закону на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

Відповідно до ст. 792 ЦК України, за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 608 ЦК України зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою i у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою. Зобов'язання припиняється смертю кредитора, якщо воно є нерозривно пов'язаним з особою кредитора.

Відповідно до ст. 770 ЦК України у разі зміни власника речі переданої у найм, до нового власника переходять права та обов'язки наймодавця. Сторони можуть встановити у договорі найму, що у разі відчуження наймодавцем речі договір найму припиняється.

Закон України «Про оренду землі» визначає, що, за загальним правилом, перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. ( с. 32 Закону).

Крім того, пунктом 38 укладеного між сторонами додаткового договору від 11 квітня 2008 року до договору оренди землі встановлено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору.

У відповідності з нормами цивільного законодавства перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для автоматичної зміни умов або розірвання договору.

Посилання позивача на ту обставину, що його покійна мати не підписувала додатковий договір від 11 квітня 2008 року, в судовому засіванні свого підтвердження не знайшло.

За клопотанням позивача ( ар. с. 50) по справі була призначена судово - почеркознавча експертиза, проведення якої доручено спеціалістам Сумського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Бокаріуса і на вирішення якої було поставлене питання: чи ОСОБА_5 чи іншою особою виконаний підпис в додатковому договорі до договору оренди землі від 11 квітня 2008 року.

Суд сприяв позивачу у витребуванні порівняльного матеріалу, вільних та умовно-вільних зразків почерку та підпису покійної ОСОБА_5, витребувавши необхідні матеріали з Головного управління Дергеокадастру у Сумському районі, з КУ «Сумська міська клінічна лікарня №1», управління Пенсійного фонду в Сумському районі, Стецьківської сільської ради Сумського району Сумської області.

Разом з тим, суду не було в достатній кількості надано порівняльного матеріалу, тому, на підставі статті 53 ЦПК України, п.1.13, п. 2.1, п. 4.11 « Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 8 жовтня 1998 року №53/5 зі змінами та доповненнями, експертна установа повідомила про неможливість надання висновку судово-почеркознавчої експертизи.( ар.с. 113-114).

Таким чином, законних підстав для задоволення позову суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 526, 611, 625, 629 та ч. 2 ст. 651 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю агрофірма «РОСТ» про розірвання договору оренди земельної ділянки та про її повернення за безпідставністю позовних вимог.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя