Категорія 57 Доповідач Якименко М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого Якименко М.М.

суддів: Іващука В.А., Ковальчука О.В.,

при секретарі: Кирилюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни, ТОВ «Кей-Колект» про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 28 березня 2017 року ,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни, ТОВ "Кей-Коллект" про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Вимоги мотивував тим, що 04 грудня 2015 року приватним нотаріусом

Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А.М. без відома позивача було звернено стягнення на майно шляхом прийняття рішення про державну реєстрацію прав власності на належну позивачу квартиру АДРЕСА_1 за ТОВ «Кей-Коллект» на підставі договорів іпотеки, серії номерів: 5624, виданого 18.12.2007 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Стеблюк Н.В. та 1206, виданого 14.03.2008 року тим же приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Стеблюк Н.В., здійснено запис про право власності за №12377015 та присвоєно реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна 01.

Позивач зазначає, що 18.12.2007 року та 14.03.2008 року громадянин ОСОБА_5 уклав із АКБ «УкрСиббанк» договори про надання споживчого кредиту.

Позивач виступив у якості поручителя за кредитними договорами, у зв'язку з чим в забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_5 за кредитними договорами №№0 від 18.12.2007

року та 0 від 14.03.2008 року Банк уклав з ОСОБА_2 два договори іпотек б/н від 18.12.2007 року та 14.03.2008 року.

За умовами договорів в іпотеку було передано нерухоме

майно - належна позивачу квартира АДРЕСА_1. У зв'язку з укладанням вказаних договорів іпотеки було накладено дві заборони на відчуження вказаної квартири, без скасування яких, на думку позивача нотаріус Кобелєва А.М. не

мала права здійснювати реєстрацію права власності за ТОВ « Кей-Колект».

Позивач вважає, що приватний нотаріус Кобелєва А.М. крім вказаних вище порушень, як запідставу здійснення реєстрації права власності, взяла неіснуючі договори іпотеки, оскільки підписані договори іпотеки не мають серій та номерів 5624 та 1206 відповідно.

ПАТ «УкрСиббанк», як правонаступник АКІБ «УкрСиббанк», 12.12.2011 року відступив ТОВ « Кей-Колект» , згідно договору факторингу №1 та договору про відступлення прав за іпотечними договорами свої права вимоги до боржників та гарантів.

У конкретному випадку відбулась неодноразова зміна однієї із сторін кредитного та іпотечного договорів. А саме кредитора та іпотекодержателя, яка допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

ОСОБА_2 вказує, що умовами кредитного та іпотечного договору не передбачене право Банку в односторонньому порядку змінювати умови договору та передавати свої права іншим особам.

Однак, до моменту укладення між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей - Коллект» договору факторингу № 1 від 12.12.2011 року, кредитор ПАТ «УкрСиббанк» вже реалізувало своє право вимоги на дострокове повернення заборгованості за кредитними договорами, укладеними з боржником ОСОБА_5, шляхом звернення з відповідним позовом до суду.

Так заочним рішенням Ленінського райсуду м. Вінниці від 09.02.2010 року було задоволено позов АКІБ «УкрСиббанк», стягнуто на його користь в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 борг за кредитними договорами №0 від 18.12.2007 року та №0 від 14.03.2008 року у сумі 164 045, 23 грн. Вказане рішення набуло законної сили.

Відтак ПАТ «УкрСиббанк» на підставі договору факторингу № 1 від 12.12.2011 року відступило ТОВ «Кей Коллект» недійсне право грошової вимоги (стягнення заборгованості) за кредитними договорами.

Позивач наголошує, що також було порушено вимоги Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», відповідно до якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави та/або предметом іпотеки, якщо таке майно виступає як забезпечення зобов 'язань за споживчими кредитами.

Процедура державної реєстрації прав та перелік документів, необхідний для її проведення визначені відповідним Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

ТОВ «Кей - Коллект» для державної реєстрації прав та їх обтяжень було подано нотаріусу тільки договори іпотеки б/н від 18.12.2007 та 14.03.2008 років, що є недостатнім.

Виходячи з вищевикладеного приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кобелєва А.М. без достатніх на то правових підстав протиправно та незаконно прийняла рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 12377015 від 04.12.2015 року - про державну реєстрацію права власності за товариством з обмеженою відповідальністю «Кей- Коллект», на об'єкт нерухомого майна: квартиру під АДРЕСА_1, загальною площею 47,7 кв.м., житловою площею 29, 6 кв. м. і складається з 2-х кімнат, яка належала позивачу на праві власності.

В зв'язку з чим просив суд визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний № 26777294 від 04.12.2015 року, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А.М. про державну реєстрацію права власності за товариством з обмеженою відповідальністю «Кей - Коллект» на об'єкт нерухомого майна: квартиру, загальною площею 47, 7 кв.м. житловою площею 29, 6 кв.м., розташованої за адресою АДРЕСА_1 на підставі договорів іпотеки серії та номерів 5624, виданого 18.12.2007 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Стеблюк Н.В. та 1206, виданого 14.03.2008 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Стеблюк Н.В., номер запису право власності 12377015.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 28 березня 2017 року в задоволенні позову було відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу.

Посилаючись на незаконність судового рішення, в зв'язку із грубим порушенням судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати і ухвалити нове , яким задовольнити його позов.

Відповідач в свою чергу подав заперечення на апеляційну скаргу, у якому просив її відхилити, а рішення суду залишити без змін, посилаючи на зазначені ним обставини.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, пояснення осіб, що беруть участь в справі, дослідивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог в суді першої інстанції, дійшла висновку, що остання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, яке ухвалено на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджені тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що 18.12.2007 року та 14.03.2008 року ОСОБА_5 з АКБ «УкрСиббанк» було укладено два договори споживчого кредиту.

ОСОБА_2 виступив у якості поручителя у зв'язку з чим в забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_5, за кредитними договорами №№ 0 від 18.12.2007 року та 0 від 14.03.2008 року банк уклав з позивачем договори іпотек б/н від 18.12.2007 року та 14.03.2008 року, відповідно до яких в іпотеку було передано нерухоме майно - належна позивачу квартира за адресою: АДРЕСА_1, загальна площа 47,7 кв. м.; у зв'язку з укладанням вказаних договорів іпотеки було накладено дві заборони на відчуження вказаної квартири.

12.12.2011 року Банк відступив ТОВ "Кей - Коллект", відповідно до договору факторингу № 1 та договору про відступлення прав за іпотечними договорами свої права вимоги до боржників і гарантів.

Суд першої інстанції вказав, що зазначені договори чинному законодавству відповідають, договори не оскаржувались та є чинними.

Статтею 36 Закону України «Про іпотеку» закріплено право на задоволення іпотекодержателем своїх вимог шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у тому числі, те що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

При цьому позасудове врегулювання здійснюється за застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотеко держателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь - який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Судом встановлено, що визначене ст. 36 Закону, застереження в іпотечних договорах наявне, і, на думку суду, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки у добровільному і узгодженому сторонами порядку.

При цьому суд виходив із умов п.5.1. договору, в якому сторони досягли згоди про можливість стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового регулювання.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову виходив із того, що задоволення вимог іпотекодержателя здійснюється шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок забезпечення основного зобов'язання у порядку встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку», та відповідне застереження у іпотечних договорах є підставою для реєстрації права власності іпотеко держателя на предмет іпотеки у добровільному і узгодженому сторонами у договорі порядку.

При цьому суд зазначив, що той факт, що сторони домовилися про застосування позасудового порядку звернення стягнення на предмет іпотеки свідчить про те, що сторони дійшли згоди, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель набуває права на звернення стягнення на предмет іпотеки, який передбачений Законом України «Про іпотеку». При цьому можливі способи звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку визначені ч.3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» в редакції, чинній на момент укладення договору іпотеки.

Суд виходив із того, що правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов 'язання. Іпотечні договори, як вказав суд є чинними, факт наявності простроченої заборгованості за забезпеченим іпотекою зобов 'язанням позивачем не заперечувався.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком з огляду на таке.

Так ч.1 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ч.1 ст.37 Закону України «Про іпотеку» визначено право іпотекодержателя на задоволення забезпечену іпотекою вимогу набуття права власності на предмет іпотеки. При цьому договір про задоволення вимог іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотеко держателя на нерухоме майно , що є предметом іпотеки.

Колегією суддів встановлено, що в зазначених договорах іпотеки, а саме п.5.2.1 сторони узгодили, що позасудове врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки, здійснюється зокрема шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку».

Отже, в даному випадку підставою для передачі права власності може бути лише окремий договір про задоволення вимог іпотеко держателя, який повинен бути укладений між сторонами та посвідчений нотаріально.

На вказане суд першої інстанції уваги не звернув, не дав цьому належної правової оцінки, адже ця обставина є суттєвою і впливає на правильне вирішення спору.

Вказане свідчить про те, що приватний нотаріус, згідно ст.ст. 15,16, 17 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.37 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень , не мала законного права , за відсутності окремо укладеного та нотаріально посвідченого договору про задоволення вимог іпотекодержателя, приймати рішення про державну реєстрацію права власності на іпотечне майно за ТОВ « Кей- Коллект».

Виходячи з наведеного позовні вимоги є підставними, обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, адже спростовують висновки суду, а тому приймаються колегією суддів.

Суд першої інстанції неповно з'ясував обставини справи, що мають значення для справи, відтак, в силу ст. 309 ЦПК України, рішення суду залишатися в силі не може, підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 36, 37 Закону України «Про іпотеку», ст.ст. 15,16, 17 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.37 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень ст.ст. ст.10, 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 28 березня 2017 року скасувати.

Ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний № 26777294 від 04 грудня 2015 року, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А.М. про державну реєстрацію права власності за товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Коллект», на об'єкт нерухомого майна: квартиру, загальною площею 47,7 кв.м., житловою площею 29,6 кв.м., розташованої за адресою АДРЕСА_1 на підставі договорів іпотеки серії та номерів 5624, виданого 18.12.2007 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Стеблюк Н.В. та серії та номерів 1206, виданого 14.03.2008 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Стеблюк Н.В., номер запису про право власності 12377015.

Рішення набуває законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий /підпис/

Судді: /підписи/

Відповідно до оригіналу:

Головуючий