АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4553/17 Справа № 201/4454/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Демченко Е.Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Максюта Ж.І.

при секретарі Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_2 як законного представника малолітнього ОСОБА_3 на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 27 березня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 як законного представника малолітнього ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання дійсним нотаріального посвідчувального надпису, -

в с т а н о в и л а:

У березні 2017 року ОСОБА_2 як законний представник малолітнього ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання дійсним нотаріального посвідчувального надпису.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 27 березня 2017 року позовну заяву було повернуто на підставі п.4 ч.3 ст.121 ЦПК України.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 як законний представник малолітнього ОСОБА_3 просить ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 27 березня 2017 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження, зазначаючи, що ухвала суду винесена з порушенням норм процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.2 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» №3 від 01 березня 2013 року, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

Цивільна юрисдикція - це визначена законом сукупність повноважень судів, щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції (ст.15 ЦПК України). Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції (ст.ст.108-114 ЦПК України).

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що справа не підсудна цьому суду оскільки фактично спір виник з приводу нерухомого майна, яке розташоване у Бабушкінському районі м.Дніпра.

Проте з таким висновком суду погодитись не можна.

Позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування (ч.1 ст.109 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, предявляються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

В п.42 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» №3 від 01 березня 2013 року розяснено виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також обєкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364,367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370,372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 як законний представник малолітнього ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання дійсним нотаріального посвідчувального напису, про посвідчення підпису ОСОБА_5 під його заявою на згоду на дарування його дружиною ОСОБА_6 їх доньці ОСОБА_7 квартири.

В пункті 2 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов'язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявлення вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо.

З аналізу вищевказаних положень варто зробити висновок, що позовами, що виникають з приводу нерухомого майна, є такі позови, в яких заявлено вимоги, що за своїм змістом стосуються спірного обєкта нерухомого майна і можливості реалізації сукупності прав щодо володіння, користування та розпорядження ним.

У даному випадку позивачем заявлено вимогу про визнання правомірною нотаріальної дії.

При цьому жодних вимог, які б прямо стосувалися визнання чи оспорення прав на обєкт нерухомого майна, позовна заява не містить.

Як видно із справи, при вирішенні питання щодо відкриття провадження у справі суддя не взяв до уваги норми процесуального права, що регулюють питання підсудності та прийшов до помилкового висновку про повернення позовної заяви, у зв'язку з чим ухвала Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 27 березня 2017 року, як постановлена в порушення зазначених норм процесуального права, підлягає скасуванню на підставі п.3 ст.312 ЦПК України, з передачею питання щодо відкриття провадження у справі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.303,307,312,313,314,315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 як законного представника малолітнього ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 27 березня 2017 року скасувати і передати справу до суду першої інстанції для вирішення питання щодо відкриття провадження по справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

ОСОБА_8