РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2017 року м. Кремінна

Справа № 414/1164/17

Провадження № 2/414/335/2017

Кремінський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Безкровного І.Г.,

за участю секретаря Нагорянської О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кремінна Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до територіальної громади в особі Кремінської міської ради Луганської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до Кремінського районного суду Луганської області з позовом до територіальної громади в особі Кремінської міської ради Луганської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. В обґрунтування своїх вимог позивачі зазначили, що є рідними братами. Їх батько ОСОБА_3 помер 29.12.2005. Після його смерті залишилася спадщина, а саме: автомобіль моделі М-408 1973 року випуску з номерним знаком 71-35ВГГ та житловий будинок з будівлями та спорудами, що розташований за адресою: Луганська область, м. Кремінна, вул. Тополина (минула назва Пархоменко), 85 (минулий номер 93). Позивачі є єдиними спадкоємцями після смерті батька, які прийняли спадщину та 13.03.2007 одержали свідоцтво про право на спадщину за законом в Кремінській державній нотаріальній конторі тільки на частку спадщини автомобіль. На житловий будинок свідоцтво про право на спадщину позивачі не отримували, оскільки не було коштів на переоформлення документів.

09.06.2017 позивачі звернулися до Кремінської державної нотаріальної контори, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їм було відмовлено у звязку з тим, що житловий будинок належав батькові на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для індивідуального будівництва житлового будинку, посвідченого Кремінською ДНК 03.12.1960 за реєстровим № 2671, і оригінал зазначеного договору було втрачено. У КП «Кремінське БТІ» зберігається копія зазначеного договору. Дублікат договору отримати неможливо, оскільки справи Кремінської державної нотаріальної контори до 2000 року включно передано на зберігання до Луганського обласного державного нотаріального архіву, який знаходиться на тимчасово непідконтрольній території України, з якою відсутній поштовий звязок. Позивачі є єдиними спадкоємцями.

У звязку з цим позивачі просять суд визнати право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, який помер 29.12.2005 року, за кожним із спадкоємців на ? частку житлового будинку з будівлями та спорудами, який розташований за адресою: Луганська область, м. Кремінна, вул. Тополина (минула назва Пархоменко), 85.

В судове засідання позивачі та їх представник ОСОБА_4 не зявилися, надали суду заяви, в яких просили розглянути справу за їх відсутності, а також зазначили, що позов підтримують у повному обсязі.

Представник відповідача територіальної громади в особі Кремінської міської ради Луганської області ОСОБА_5 в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву, в якій вказав, що визнає позовні вимоги у повному обсязі та просить розглянути справу за його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з до ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, не скористалися правом брати участь у судовому засіданні, суд розглядає цивільну справу за наявними у справі матеріалами.

Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, всебічно та обєктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням наявні в матеріалах справи докази як окремо, так і в їх сукупності, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 народився 29 березня 1957 року у м. Кремінна Луганської області, а позивач ОСОБА_2 народився 01 вересня 1970 року у м. Кремінна Луганської області. Їх батьком є ОСОБА_3, а позивачі є рідними братами. Зазначені обставини підтверджуються паспортами та свідоцтвами про народження позивачів (а.с. 6-7, 8-9, 11, 12).

Батько позивачів ОСОБА_3 помер 29 грудня 2005 року у м. Кремінна Луганської області у віці 77 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 29.12.2005 Відділом реєстрації актів цивільного стану Кремінського районного управління юстиції Луганської області, актовий запис № 507 (а.с. 10).

Відповідно до договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на праві приватної власності, з кількістю кімнат від однієї до пяти включно від 17.04.1958 виконавчим комітетом Кремінської міської ради ОСОБА_3 було надано земельну ділянку № 93 по вул. Пархоменко у м. Кремінна Луганської області у безстрокове користування для побудови житлового одноповерхового цегляного будинку загальною площею 18,10 кв.м. з двома кімнатами та кухнею. Відповідно до рішення виконавчого комітету Кремінської міської ради № 251 від 23.09.1976 ОСОБА_3 надано право на індивідуальне будівництво на земельній ділянці № 85 по вул. Пархоменко загальною площею 20 м2, а також на підставі вказаного рішення Технічним бюро Кремінської райради ОСОБА_3 надано дозвіл від 23.09.1977 на будівництво на земельній ділянці за вказаною адресою гаража (а.с. 18, 19, 20).

Належність права власності ОСОБА_3 на зазначений будинок, розташований за адресою: м. Кремінна, вул. Пархоменко, 85 підтверджується відповідним технічним паспортом, складеним 04.01.1980 (а.с. 17).

Зі звіту про оцінку майна № N1 від 13.06.2017 вбачається, що дійсна вартість домоволодіння загальною площею 61 м2 (у тому числі житлова площа 31,40 м2), що розташоване за адресою: Луганська область, м. Кремінна, вул. Тополина (минула назва Пархоменко), 85 (колишній номер будинку 93), складає 75700 грн (а.с. 23-41).

Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з часу відкриття спадщини, яким є день смерті особи (ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270, ч. 2 ст. 1220 ЦК України).

З постанов виконуючого обовязки державного нотаріуса Кремінської державної нотаріальної контори державного нотаріуса Рубіжанської державної нотаріальної контори Луганської області ОСОБА_6 № 101/02-31 та № 102/02-31 від 09.06.2017 про відмову у вчиненні нотаріальної дії вбачається, що при вивченні наданих спадкоємцями документів, необхідних для оформлення спадщини було зясовано, що у спадкоємців відсутні документи, що підтверджують право власності спадкоємців на житловий будинок, що розташований за адресою: Луганська область, м. Кремінна, вул. Тополина, 85, а саме договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку, посвідченого Кремінською ДНК 03.12.1960 під реєстровим № 2671 (згідно з довідкою КП «Кремінське районне бюро технічної інвентарізації» за вих. № 118 від 10.04.2017), дублікат якого неможливо отримати, оскільки справи Кремінської державної нотаріальної контори до 2000 року включно були передані на зберігання до Луганського обласного державного нотаріального архіву, справи якого залишились на території України, яка тимчасово непідконтрольна законній українській владі, і з якою відсутній поштовий звязок (а.с. 21, 22).

Зазначені обставини також підтверджуються витребуваними судом та дослідженими в судовому засіданні належним чином завіреними копіями документів зі спадкової справи № 39937698 (у нотаріуса № 302), заведеної після смерті ОСОБА_3, який помер 29.12.2005, і згідно з якими позивач ОСОБА_1 прийняв спадщину шляхом надання відповідної заяви від 07.06.2006, а ОСОБА_2 фактично, оскільки на день її відкриття проживав та був зареєстрований разом зі спадкодавцем за однією адресою. Також позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 07.06.2017 звернулися до Кремінської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме на житловий будинок з будівлями та спорудами, розташований за адресою: Луганська область, м. Кремінна, вул. Тополина (минула назва - Пархоменко), 85. Інші спадкоємці відсутні (а.с. 67-83).

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на це нерухоме майно.

Судом встановлено, що перешкодою для видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначений житловий будинок є відсутність документу, що підтверджує право власності спадкоємців на нього, дублікат якого неможливо отримати через знаходження справ Кремінської державної нотаріальної контори до 2000 року на зберіганні у Луганському обласному державному нотаріальному архіві.

Крім того, відповідно до Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» № 254-VIII від 17.03.2015 визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.

Згідно із Законом України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» від 16.09.2014 тимчасово, на три роки з дня набрання цим Законом чинності, запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей, до яких належать райони, міста, селища, села, що визначаються рішенням Верховної Ради України (окремі райони Донецької та Луганської областей).

Відповідно до Постанови Верховної Ради України «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування» № 252-VIII від 17.03.2015, до окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької і Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» тимчасово запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, належать райони або їх частини, міста, селища і села, що знаходяться на територіях, які розташовані між державним кордоном України з Російською Федерацією, урізом води Азовського моря та лінією, яка визначена додатком до цієї Постанови, що відповідає Мінському меморандуму від 19 вересня 2014 року.

Таким чином, місто Луганськ дійсно розташоване на тимчасово окупованій та відповідно непідконтрольній законній українській владі території України.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно з п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, зокрема, у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Представник відповідача надіслав до суду заяву, в якій зазначає, що не заперечує проти позовних вимог, яку суд розцінює як визнання позову.

Відповідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання позову відповідачем суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановлює ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи, що представник відповідача надав суду письмову заяву, в якій безумовно визнав позовні вимоги, суд приймає визнання відповідачем позову. При цьому судом враховано, що у справі відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

За таких обставин, оскільки видача свідоцтва про право на спадщину за законом на імя позивачів не може бути проведена на загальних підставах, які зазначені у Законі України «Про нотаріат», враховуючи безумовне визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягають задоволенню у повному обсязі, у звязку з чим суд вважає за необхідне визнати за кожним із позивачів право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, який помер 29.12.2005, на 1/2 частку житлового будинку з будівлями та спорудами, що розташований за адресою: Луганська область, м. Кремінна, вул. Тополина (минула назва Пархоменко), 85.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 328, 392, 1216-1218, 1220, 1225, 1268-1270, 1297 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57-60, 174, 197, 212-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до територіальної громади в особі Кремінської міської ради Луганської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (Пархоменко), 85) в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, який помер 29 грудня 2005 року, право власності на 1/2 частку житлового будинку з будівлями та спорудами, що розташований за адресою: Луганська область, м. Кремінна, вул. Тополина (минула назва Пархоменко), 85.

Визнати за ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (Пархоменко), 115) в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, який помер 29 грудня 2005 року, право власності на 1/2 частку житлового будинку з будівлями та спорудами, що розташований за адресою: Луганська область, м. Кремінна, вул. Тополина (минула назва Пархоменко), 85.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Луганської області шляхом подання апеляційної скарги через Кремінський районний суд Луганської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя І.Г. Безкровний