Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/815/17
Провадження №: 2/332/478/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2017 р. Заводський районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді - Сінєльніка Р.В.,

при секретарі - Васильченко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району, про визначення місця проживання неповнолітньої дитини, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання неповнолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

20.03.2017р. позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 з позовом про визначення місця проживання малолітньої дитини. 04.10.17р. позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з уточненим позовом до ОСОБА_2 з позовом про визначення місця проживання малолітньої дитини (а.с.184-186). В уточненому позові зазначила, що від шлюбу з відповідачем ОСОБА_2 вона має малолітню доньку ОСОБА_3, 09.09.2010р.н. Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 30.06.16р. шлюб між сторонами розірвано. В період з 26.10.16р. по 24.12.16р. позивач ОСОБА_3 проходила курсове навчання в Дніпровському училищі професійної підготовки персоналу Державної кримінально-виховної служби України у м. Камянське Дніпропетровської області. За час її відсутності відповідач вивіз особисті речі ОСОБА_1 зі свого помешкання, створивши вигляд проживання її за іншою адресою та, відповідно, не проживання її разом з дочкою, що поклав в основу свого звернення до органу опіки та піклування районної рації Запорізької міської ради по Заводському району про визначення місця проживання малолітньої доньки разом з батьком, чим ввів останніх в оману щодо всіх обставин справи. 28.12.2016р. розпорядженням голови районної адміністрації Запорізької міської ради Заводському району № 637р визначено місце проживання ОСОБА_3 їм з батьком, ОСОБА_2, за місцем його проживання, який зареєстрований за адресою: м. Запоріжжя, вул, АрмавірськаАДРЕСА_1. Після примусового позбавлення позивача права користування житловим приміщенням, тобто фактичного примусового виселення, викрадення або знищення її особистих речей та субєктивного розгляду заяви про визначення місця проживання дитини відповідач далі усунув позивача від спілкування з дочкою шляхом заборони бачитись з нею та передачею доньки на виховання третім особам, зокрема, своїй матері - ОСОБА_4 та сестрі - ОСОБА_5. Відповідач вимушений передавати дитину третім особам або залишати дитину у звязку з працевлаштуванням на ПАТ «Мотор-Січ» на посаді авіатехніка по планеру, яка передбачає у виробничих цілях регулярно здійснювати закордонні відрядження. При цьому, як неодноразово зазначалось, під час відрядження Відповідача, треті особи, час від часу здійснюють догляд за дитиною, не виконують зазначене розпорядження через відсутність такого обовязку для них. Таким чином, крім зазначеного вище, на час відсутності батька, мало того що дитину ні ніхто не доглядає та не виховує, так і ще чинять перешкоди матері у спілкуванні з дитиною. Зараз дитина мешкає разом з Відповідачем, який в силу зазначеного очевидно не забезпечує належного ставлення до виконання своїх батьківських обов'язків. Позивач ОСОБА_1С, просить в позові визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3, 09.09.2010р.н., з матірю дитини за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідач ОСОБА_2 в ході розгляду справи 24.04.2017р. звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 (а.с.24-28). В позові зазначив, що на сьогодні спільна з Відповідачкою донька зареєстрована та проживає за його місцем проживання а саме: АДРЕСА_3, що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи № 04-27/2-1166 від 06.02.2017. З його боку, як батька, дитині не чиняться жодні перешкоди для спілкування доньки з Відповідачкою, він робить все від нього залежне, щоб донька не була позбавлена піклування матері та не заперечує щодо зустрічей Відповідачки з донькою. Однак, Відповідачка фактично використовувала зустрічі з донькою не для того, щоб проявити піклування про неї та займатися її вихованням, а використовує такі зустрічі з метою маніпулювання дитиною задля отримання для себе матеріальних благ, а також благ у вигляді житла, яке є його особистою власністю та погрожує йому, що у разі незадоволення її вимог вона відбере дитину. Частіше зустрічі Відповідачки з донькою закінчуються сварками та конфліктними ситуаціями, які провокує сама Відповідачка. Враховуючи такі постійні провокації з боку Відповідачки та з метою захисту передусім інтересів дитини, він був вимушений звернутись до органу опіки та піклування - відділу по Заводському району служби у справах дітей Запорізької міської ради з заявою для визначення місця проживання дитини. В ході розгляду його заяви вказаним відділом служби у справах дітей були здійснені всі необхідні заходи щодо перевірки умов проживання дитини, взяті необхідні пояснення від нього та Відповідачки щодо ставлення до виконання батьківських обов'язків, взято до уваги стан здоров'я дитини, її вікові та психолого-фізіологічні потреби, враховано думку самої дитини щодо того, з ким з батьків вона бажає проживати. За результатами розгляду його заяви було винесено Розпорядження від 28.12.2016 № 637р, згідно якого було визначено місце проживання спільної з Відповідачкою доньки за місцем його проживання, тобто АДРЕСА_3. На сьогодні він має стабільний самостійний заробіток та власне житло, з урахуванням чого має можливість у повному обсязі створити та забезпечити дитині всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини. За його місцем проживання для дитини створені всі необхідні умови для проживання, навчання, харчування, відпочинку. Він піклується про стан здоров'я доньки, її фізичний та інтелектуальний розвиток, забезпечує та несе особисто усі витрати, пов'язані з утриманням дитини. Фактично дитина знаходиться на його повному забезпеченні та утриманні. В своєму зустрічному позові ОСОБА_2Г, просить визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3, 09.09.2010р.н., з батьком дитини за адресою: АДРЕСА_4 та стягнути з ОСОБА_1 судові витрати.

В судовому засіданні позивач за первісним позовом ОСОБА_1 позов підтримала і надала пояснення, аналогічні тим, що викладені в позові, також пояснила, що ОСОБА_2 і наразі продовжує перебувати у відрядженнях, а дитина при цьому знаходиться з бабусею (матірю ОСОБА_2Г.) та тіткою (сестрою ОСОБА_2Г.). З дитиною їй ОСОБА_2 бачитись не дає, постійно в цьому перешкоджає. З приводу її виселення та відібрання дитини звернулась до органів поліції. Наразі ОСОБА_1 проживає зі своїм співмешканцем за адресою: АДРЕСА_2. Співвласниками квартири є співмешканець ОСОБА_1 ОСОБА_6 та його мати ОСОБА_7, які згодні, щоб дитина проживала разом з ними. Наразі ОСОБА_1 працює за графіком: одні робочі доби та три доби вихідні. Просила позов задовольнити у повному обсязі, а у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовити.

Аналогічні пояснення надав суду представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_8, який також просив позов ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі, а у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовити.

Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 в судовому засіданні позов ОСОБА_1 не визнав та надав пояснення, аналогічні тим, що викладені в його зустрічному позові, також пояснив, що ОСОБА_1 покинула дитину, тому орган опіки прийняв рішення про місце проживання дитини із батьком. Майже всі його зустрічі з ОСОБА_1 закінчуються скандалами, яка вчиняє сварки, бє вікна, розкидає речі. Останній рік саме він займається вихованням дитини. В подальшому відрядження не передбачаються. Просив його зустрічний позов задовольнити, а у задоволенні первісного позову ОСОБА_1 відмовити.

Аналогічні пояснення надав суду представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_9, який також просив зустрічний позов ОСОБА_2 задовольнити, а у задоволенні первісного позову ОСОБА_1 відмовити.

Представник органу опіки та піклування ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила суду, що матеріали цієї справи про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, були розглянуті на комісії з питань захисту прав дитини. Службою у справах дітей проведено обстеження умов проживання дитини та встановлено, що в квартирі за місцем проживання батька створені всі умови для проживання та розвитку дитини. ОСОБА_2 бере активну участь у вихованні та навчанні дитини, офіційно працевлаштований, має стабільний дохід та має можливість забезпечувати дитини всім необхідним. За заявами батька відповідним розпорядженням раніше було визначено місце проживання дитини з батьком, яке матірю не оскаржувалось. Також службою у справах дітей матері дитини наразі за місцем свого проживання проведено обстеження умов проживання матері дитини та встановлено, що ОСОБА_1 проживає зі своїм співмешканцем ОСОБА_6, де власниками квартири є співмешканець ОСОБА_1 гр-н ОСОБА_6 та його мати ОСОБА_7, зі слів ОСОБА_1 вказані особи згодні, щоб до них переїхала проживати дитина, і тоді, зі слів ОСОБА_1, дитині в майбутньому буде виділена кімната та створені всі умови для проживання доньки. Але вказані відомості нічим не підтверджуються та зазначені тільки зі слів ОСОБА_1, яка до того ж працює за графіком «доба на три доби», тому не зрозуміло, з ким буде ночувати дитина у відсутність матері. Під час спілкування з дитиною на засіданні комісії було встановлено, що малолітня ОСОБА_3 бажає проживати разом з батьком, але бажає спілкуватись з обома батьками, любить їх. Окрім того, згідно до наданого висновку психолога у дитини наявні негативні психологічні наслідки після спілкування з матірю ОСОБА_1 Враховуючи наведене, орган опіки та піклування вважає доцільним визначити місце проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з батьком ОСОБА_2

Свідок ОСОБА_5 пояснила суду, що ОСОБА_2 є її рідним братом. Малолітню ОСОБА_3 знає з дитинства, це її племінниця, вона проживає з народження по вул..Армавірській. Після розлучення брата з його дружиною, яка є матірю дівчини, дитина ОСОБА_3 залишилась проживати зі своїм батьком. Забезпеченням дитини займається батько, після розлучення ОСОБА_1 участі в утриманні доньки не приймає. Дівчину на танці, на гімнастику і в школу водять батько та його мати бабуся дівчинки. У дівчинки є своя кімната, вона бажає проживати зі своїм батьком. У дитини свої друзі у дворі та за місцем навчання.

Аналогічні показання надала суду свідок ОСОБА_11, яка є сусідкою ОСОБА_2, дружить з цією родиною, часто спілкується з дитиною та її батьком.

Свідок ОСОБА_12 пояснив суду, що він є хрещеним батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Відносини між ОСОБА_2 та його колишньою дружиною ОСОБА_1 досить напружені через суперечки стосовно місця проживання дитини. Сам він часто спілкується з дитиною, вона бажає проживати з батьком.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши учасників процесу, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що первісний позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, а зустрічний позов ОСОБА_2 підлягає задоволенню з нижченаведених підстав.

Судом в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів встановлено наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у шлюбі з 31 липня 2010 року, зареєстрованому Заводським відділом РАЦС Запорізького міського управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 170. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 30.06.2016р. шлюб між сторонами розірвано (а.с.10).

Після розірвання шлюбу сторони разом з дитиною залишились проживати разом у квартирі ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_5, що сторонами не оспорюється.

В період з 26.10.16р. по 24.12.2016р. ОСОБА_1 проходила навчання в Дніпровському училищі професійної підготовки персоналу Державної кримінальної виконавчої служби України (а.с.8).

В цей час ОСОБА_2 звернувся до відділу по Заводському району у справах дітей Запорізької міської ради із заявою про визначення місця проживання дитини та повідомив, що мати покинула дитину. Розпорядженням голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району № 637р від 28.12.2016р. було визначено місце проживання дочки ОСОБА_3, 2010р.н., з її батьком, ОСОБА_2, за місцем його проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.7).

Після закінчення свого навчання ОСОБА_1 не змогла потрапити до свого мешкання за адресою: АДРЕСА_6, при цьому ОСОБА_2 відмовився віддавати їй дитину та її речі, тому з цього приводу ОСОБА_1 неодноразово зверталась до органів поліції (а.с.5,6).

Але після вказаних подій малолітня ОСОБА_3 все одно її батьком була залишена проживати разом з ним за вказаною адресою. Згідно наданих актів від 24.05.17р. та від 14.06.2017р. ОСОБА_13 неодноразово відмовляли у видачі дитини у дні, які були встановлені розпорядженням Заводської райадміністрації № 60р від 13.02.2017р. для побачень з матірю (а.с.84-85, 7).

На теперішній час малолітня ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом з батьком за адресою: АДРЕСА_6. Також наразі дитина навчається в Запорізькій гімназії № 31, куди її шляхом відповідної підготовки та додаткових навчань влаштував батько. У відповідності із довідкою від 20.11. 2017 року № 304, виданою Запорізькою гімназією № 31, ОСОБА_3 навчається у вказаному навчальному закладі, дитина виховується батьком та бабусею (а.с.212).

З показань свідків ОСОБА_5, ОСОБА_14, ОСОБА_12 вбачається, що малолітня ОСОБА_15 проживає з народження за адресою: АДРЕСА_6. Після розлучення батьків дитина ОСОБА_3 залишилась проживати зі своїм батьком за вказаною адресою. Забезпеченням дитини займається батько, вихованням також бабуся мати ОСОБА_2 Дівчину на танці, на гімнастику і в школу водять батько та його мати бабуся дівчинки. У дівчинки є своя кімната, вона бажає проживати зі своїм батьком. У дитини свої друзі у дворі та за місцем навчання.

ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.9оборот). Але згідно довідки Купріяновської сільської ради від 28.11.16р. цей будинок перебуває у володінні сторонньої особи ОСОБА_16, при цьому у вказаному будинку фактично ОСОБА_1 не проживає, що також встановлено актом обстеження цього будинку від 28.11.2016р. (а.с.86, 87). Згідно довідки Купріяновської сільської ради від 31.07.17р. власником цього будинку є ОСОБА_17, право власності перебуває у стадії переоформлення (а.с.135).

На теперішній час ОСОБА_1 працює на посаді молодшого інспектора відділу охорони Камянської виправної колонії № 101 та має постійний дохід (а.с.83). Згідно довідки Камянської виправної колонії № 101 від 11.07.2017р. ОСОБА_1 проходить службу за графіком «доба/троє» (а.с.133).

Житло ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_6 належить йому на праві приватної власності, що підтверджується відповідними правовстановлюючими документами (а.с.33-37). Згідно акту обстеження від 13.06.2017р. у вказаному житлі мається окрема кімната для малолітньої ОСОБА_3, при цьому ОСОБА_2 створив всі необхідні умови для розвитку, відпочинку та проживання дитини (а.с.90).

Згідно довідки ПАТ «Мотор Січ» від 06.07.2017р. ОСОБА_2 наразі працює інженером-технологом та виконує роботу, не повязану з відрядженнями (а.с.126). Отже, ОСОБА_2 працює на ВАТ «Мотор Січ» та має постійний дохід (а.с.40, 60).

Але при цьому згідно наданих наказів ОСОБА_2 перебував у відрядженнях: в серпні-вересні 2016 року протягом 18 днів, у грудні 2016 січні 2017 р. протягом 70 днів, у квітні 2017 року строком на 20 днів, в травні 2016 року строком на 38 днів (а.с.127-131). В подальшому ОСОБА_2 був відряджений на строк з 07.09.17р. по 07.12.2017р. (а.с.175, 192).

Згідно наданого акту від 22.11.2017р. у період відсутності ОСОБА_2 вихованням дитини ОСОБА_3 займається її бабуся ОСОБА_4 (а.с.218).

Згідно матеріалів психологічного обстеження ОСОБА_3, 09.09.2010р.н., зясувалось, що підвищення тривожного стану у дівчини має наростаючу тенденцію і обумовлено спілкуванням доньки з матірю (а.с.47-52, 214-217).

Відповідно до ст. 7 Сімейного кодексу України жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

У статті 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року і набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов'язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм насильства, образи чи зловживань, відсутності належного піклування чи недбалого і брутального поводження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов'язків і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно із ч.ч. 1-3 ст. 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

За змістом ч. 1 ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного ОСОБА_17 України «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сімю України» від 12 червня 1998 року № 16 при вирішенні питання про те, з ким із батьків, які проживають окремо, буде проживати дитина, суд, виходячи з положень про рівність прав та обов'язків батьків щодо дітей, повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітньої дитини, при цьому, суд враховує хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, її вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення ними належних умов для виховання дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини.

У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матірю.

Принцип 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матірю лише у винятковій ситуації неможна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст. 141 Сімейного кодексу України, так і зі змісту Конвенції про права дитини.

Тим більш, що поняття «розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сімя є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Кожна дитина має право на проживання в сімї разом із батьками або в сімї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї від народження.

При визначенні місця проживання суд передусім враховує також наступні обставини.

Наразі ОСОБА_1 проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_7. На підтвердження цього ОСОБА_1 надала суду ОСОБА_15 обстеження від 03.10.2017р. (а.с.188).

У вказаному акті зазначено, що, зі слів ОСОБА_1, у разі проживання дитини з нею, для доньки у майбутньому буде виділена окрема кімната. Отже, на сьогоднішній день житлові умови для дитини у вказаній квартирі фактично відсутні.

Також, у вказаному акті зазначено, що, зі слів ОСОБА_1, її співмешканець ОСОБА_6 не заперечує проти проживання дитини разом з ними. Але вказаний акт самим ОСОБА_6 не підписаний. В якості свідка ОСОБА_6 та його мати ОСОБА_7 в суді не допитувались, шлюбних відносин з ОСОБА_1 власник квартири ОСОБА_6 офіційно не оформлював.

Отже, зазначений акт оформлений виключно зі слів ОСОБА_1

Жодного доказу про те, що ОСОБА_6 та його мати ОСОБА_7 (яка також є співвласницею цієї квартири) згодні на проживання дитини в їхній квартирі та взагалі знають про існування цієї справи, суду надано не було. Також суду не було надано доказів стосовно того, з ким із близьких родичів і за якою адресою буде перебувати та ночувати дитина під час знаходження ОСОБА_1 на роботі, яка, як було зазначено раніше, працює за графіком «доба/троє».

ОСОБА_2 також періодично перебуває у закордонних тривалих відрядженнях. Але під час цих відряджень, як встановлено судом, дитина перебуває зі своєю рідною бабусею (матірю ОСОБА_2, яка також виховує дитину), у квартирі, яка належить на праві власності ОСОБА_2

Наразі дитина відвідує Запорізьку гімназію № 31, має коло своїх друзів за місцем свого нинішнього проживання (яке має місце з моменту народження), за висновками психологів спілкування з матірю наразі має деструктивний та психотравмуючий характер для дитини.

Згідно висновку органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району про визначення місця проживання дитини від 27.11.2017 року № 01-17/0924, керуючись ч. 1 ст. 161 Сімейного кодексу України, враховуючи думку малолітньої, яка на засіданні комісії заявила, що бажає проживати з батьком, враховуючи висновки психологічних досліджень щодо психотравмуючого впливу матері на дитину, враховуючи відсутність житла та належних умов для дитини за місцем проживання матері, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання ОСОБА_3, 09.09. ІНФОРМАЦІЯ_2, з батьком, ОСОБА_2, за адресою: АДРЕСА_5 (а.с.208).

Можливість визначення місця проживання дитини із батьком у подібній ситуації підтверджена рішенням ЄСПЛ «М.С. проти України». Так, здійснюючи оцінку стабільності середовища проживання дитини, ЄСПЛ звернув увагу на те, що дитина від народження жила не лише зі своїми батьками, а й разом з бабусею і дідусем, які піклувалися про неї. При цьому суд першої інстанції, визначаючи місце проживання із матірю, не взяв до уваги той факт, що батьки заявника відігравали значну роль у житті дитини. Цікавим є аналіз про те, що до конфлікту між батьками дитина завжди проживала в квартирі заявника, де у неї була стабільна обстановка. Подальший переїзд дитини порушив стабільність повсякденного життя дитини: їй довелось жити в новому будинку в іншому житловому районі, і їй довелось відвідувати нову установу й спілкуватися з новими людьми, що оточували її. У момент цивільного спору мати знову переїхала, де вона жила в іншій квартирі, що знов було новим середовищем, яке дитина мала прийняти. Важливо, що Європейський Суд звернув увагу, що рішення судів не свідчать, що будь-яке з цих питань було належним чином розглянуто

Окрім того, ЄСПЛ неодноразово наголошував, що батьки повинні мати рівні права у спорах про опіку над дітьми, і жодні презумпції, які ґрунтуються на ознаці статі, не повинні братись до уваги (рішення у справі « Зоммерфельд проти Німеччини», «Цаунеггер проти Німеччини»).

Отже, з огляду на рівність прав позивача та відповідачки, які вони мають відповідно до національного законодавства України у питанні визначення місця проживання дітей, враховуючи, що проживання дитини з батьком є більш сприятливим, оскільки не змінюватиме місце їх проживання та навчання і виключить необхідність пристосовуватися до організації життя за новим місцем проживання, позивач не має протипоказань щодо проживання з дітьми, працює, має стабільний дохід, має можливість утримувати дитину матеріально, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 обґрунтовані та підлягають задоволенню, а у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 необхідно відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10, 11, 88, 130, 209, 212-215, ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимогОСОБА_1 - відмовити.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, разом з її батьком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, за адресою: АДРЕСА_4.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 640 грн. на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Запорізької області через Заводський районний суд м. Запоріжжя.

Повний текст рішення 01 грудня 2017 року.

Суддя Р.В. Сінєльнік