Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/645/17 Головуючий у 1-й інст. Зосименко О. М.
Категорія 27 Доповідач Павицька Т. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Трояновської Г.С., Миніч Т.І.,

секретаря Ковальської Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 14 вересня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У січні 2017 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПиватБанк») звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 28452 грн., з них: 1998 грн. 10 коп. заборгованість за кредитом, 21335 грн. 21 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 3287 грн. 64 коп. заборгованість по пені та комісії, а також штраф у сумі 500 грн., штраф (процентна складова) 1331 грн. 05 коп. та судові витрати. Позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» обґрунтовувало тим, що між Банком та ОСОБА_1 20.05.2009 року було укладено договір № б/н у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач зазначав, що відповідач умови договору належним чином не виконував, щомісячно кредит не погашав, внаслідок чого станом на 31.12.2016 рік виникла заборгованість у сумі 28452 грн.

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 14 вересня 2017 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 20.05.2009 року у сумі 25331 грн. 41 коп. У задоволенні решти вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір в сумі 1424 грн. 48 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк». На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим, та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Судом однобічно, не обєктивно було досліджено та встановлено обставини по справі.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 20.05.2009 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір у формі анкети-заяви, та позичальнику надано кредит у розмірі 3 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Вказані обставини підтверджуються копією анкети-заяви, зміст якої свідчить, що ця заява разом із Пам'яткою клієнта та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між відповідачем та банком Договір про надання банківських послуг. Своїм підписом позичальник засвідчив факт ознайомлення із вказаними умовами та Правилами, наданими у письмовому вигляді і взяв на себе зобов'язання їх виконувати та регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті Банку (а.с. 6, 81).

Свій підпис на анкеті-заяві відповідач не оспорює.

Також судом встановлено, що 24.05.2012 року на ім'я ОСОБА_1 оформлено та видано кредитну карту № 747009, строком дії до 05/2012.

Згодом карта відповідача була перевипущена, термін її дії встановлено до 06/15.

Під перевипуском карти розуміється випуск та приєднання карти з новим строком дії до раніше відкритого клієнту карткового рахунку, а тому вся сума заборгованості за кредитним лімітом буде відображатися та враховуватися в тому числі і на перевипущеній картці.

Відтак, оскільки строком дії картки визначено червень 2015 року, а позов пред'явлено банком до суду у січні 2017 року, тобто не пропущено загального строку позовної давності.

Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

ОСОБА_1 отримав кредитну картку та користувався нею, однак умови договору не виконував належним чином.

Згідно розрахунку заборгованості за договором б/н від 20.05.2009 року станом на 31.12.2016 року утворилась заборгованість у розмірі 28 452 грн., яка складається з 1 998 грн. 10 коп. заборгованість за кредитом; 21 335 грн. 21 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 287 грн. 64 коп. заборгованість по пені та комісії; 500 грн. штраф (фіксована частина); 1 331 грн. 05 коп. штраф (процентна складова).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що на відповідача слід покласти обов'язок погасити заборгованість по кредиту в сумі 1998 грн. 10 коп.

При цьому, судом враховано, що згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Визначення поняття зобов'язання міститься у ч.1 ст.509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов'язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

При цьому, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Отже, підстав для скасування рішення суду в частині стягнення заборгованості за самим кредитом апеляційний суд не вбачає.

Разом з тим колегія суддів вважає, що проведений позивачем розрахунок процентів за користування кредитом не відповідає умовам укладеного сторонами договору та проведений банком всупереч умов кредитного договору.

Так, умови договору передбачають нарахування відсотків у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості. Між тим, нарахована заборгованість в цій частині значно завищена, оскільки розрахунок зроблений таким чином, що відсотки нараховувалися не лише на суму кредиту, а і на відсотки за попередній період.

За таких обставин, колегія суддів вважає за можливе зменшити розмір заборгованості в цій частині до 1 751 грн. 79 коп.

Заявлена банком до стягнення сума пені підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ч.2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Згідно ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем в суді першої інстанції було подано заяву про застосування строків позовної давності.

Стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Тобто з відповідача підлягає стягненню пеня в розмірі 1200 грн. за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року (дата заборгованості визначена банком на час подачі позову до суду).

Рішення суду в частині відмови в задоволенні вимог про стягнення 500 грн. штрафу (фіксована частина); 1331 грн. 05 коп. штрафу (процентна складова) відповідає вимогам закону.

Так, зі змісту Умов та Правил надання банківських послуг вбачається, що неустойка (пеня і штраф) нараховуються за одне і те ж порушення несвоєчасне виконання зобов'язань.

Окрім нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості позивач нарахував також 500 грн. - штраф (фіксована частина) та 1331 грн. 05 коп. - штраф (процентна складова) за таке ж саме порушення.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

З огляду на ведене, суд пешої інстанції обгрутовано відмовив у стягненні штрафів фіксованої частини (500 грн.) та процентної складової (1331 грн. 05 коп.), оскільки діючим законодавством не передбачена подвійна відповідальність за несвоєчасне виконання зобов'язань.

За таких обставин рішення суду першої інстанції не може вважатись законним і обґрунтованим та в силу положень п.1 ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає зміні із зменшенням стягнутої суми заборгованості за кредитним договором з 25 331 грн. 41 коп. до 4 949 грн. 89 коп., з яких 1998 грн. 10 коп. заборгованість за кредитом, 1 751 грн. 79 коп. заборгованість за відсотками, 1 200 грн. пеня.

За правилами ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При пред'явленні позову позивачем сплачений судовий збір в сумі 1600 грн. Тому з відповідача на користь банку підлягає стягненню судовий збір в сумі 278 грн. 08 коп. (4 949 грн. 89 коп. х 100% : 28 452 грн. = 17,38% ; 1600 грн. х 17,38% = 278 грн. 08 коп.).

Відповідач сплатив судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 1 760 грн. У зв'язку з цим з позивача на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати в сумі 1 454 грн. 11 коп.(100% - 17,38% = 82,62%; 1760 грн. х 82,62% = 1 454 грн. 11 коп. Відповідно до положень ст.88 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених вимог банку та вимог апеляційної скарги, шляхом взаємозаліку, колегія суддів покладає на позивача обов'язок відшкодувати витрати відповідача по сплаті судового збору в сумі 1 176 грн. 03 коп. ( 1454 грн. 11 коп. 278 грн. 08 коп.).

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 14 вересня 2017 року змінити, зменшити розмір стягнутої з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором з 25 331 грн. 41 коп. до 4 949 грн. 89 коп., з яких 1998 грн. 10 коп. заборгованість за кредитом, 1 751 грн. 79 коп. заборгованість за відсотками, 1 200 грн. пеня.

Рішення суду в частині стягнення судових витрат з ОСОБА_1 скасувати.

Стягнути з публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1 176 грн. 03 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом 20 днів.

Головуючий

Судді