АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 641/5112/17 Головуючий І інстанції - Григор'єв Б.П.
Провадження № 22ц/790/5931/17 Головуючий ІІ інстанції - Кісь П.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2017 року Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого: - Кіся П.В.

суддів: - Бровченко І.О.,

-Хорошевського О.М.,

за участю секретаря - Пузікової Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 30 серпня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа: Одинадцята Харківська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним, -

встановив:

08.08.2017 року ОСОБА_5 звернулася до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_4, третя особа Одинадцята Харківська державна нотаріальна контора (далі - 11 ХДНК) про визнання заповіту недійсним.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_5 вказувала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її двоюрідний брат ОСОБА_6 1948 року народження, який не мав дітей, його батьків і дружини не було в живих. Смерть дружини у молодому віці на дев'ятому місяці вагітності негативно відобразилася на його психоемоційному стані, він не міг влаштувати особисте життя, зловживав спиртними напоями, мав слабке здоров'я, як учасник ліквідації аварії на ЧАЕС.

Декілька років брат проживав без реєстрації шлюбу з громадянкою ОСОБА_4, яка підтримувала його в зловживанні спиртними напоями, що негативно відобразилося на стані його здоров'я, а після смерті брата вона з донькою серед його речей в квартирі знайшли копію складеного від його імені заповіту на ім'я ОСОБА_4, посвідченого нотаріусом 11-ї ХДНК.

Посилаючись на ці та інші, викладені в позовній заяві обставини, ОСОБА_5 стверджувала про неможливість вільного волевиявлення ОСОБА_6 таким чином розпорядитися своїм майном на випадок смерті і просила визнати вказаний заповіт недійсним.

Ухвалою судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28 серпня 2017 року за позовною заявою ОСОБА_5 відкрито провадження, справа призначена до розгляду в судовому засіданні.

30 серпня 2017 року ОСОБА_5 звернулася до Комінтернівського районного суду м. Харкова із заявою про вжиття заходів забезпечення позову в якій просила заборонити Одинадцятій Харківській державній нотаріальній конторі видавати свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_6 до набрання законної сили судовим рішенням по цій цивільній справі та заборонити її відчуження, вказуючи, що передбачений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 закінчується 14 вересня 2017 року, після чого нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом відповідачу і це унеможливиться виконання судового рішення по цій справі, оскільки відбудеться спадкування за заповітом, дійсність якого вона оспорює.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м.Харкова від 30.08.2017 року заява ОСОБА_5 задоволена частково. Суд заборонив 11 ХДНК видавати свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_6, а в іншій частині викладених в заяві ОСОБА_5 вимог щодо вжиття заходів забезпечення позову, тобто у забороні відчуження квартири, відмовив.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_7 просять скасувати вказану ухвалу від 30.06.2017 року у повному обсязі, вважаючи її незаконною, і постановити нову ухвалу з цього питання, яким у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову відмовити.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач та її представник вказують, що в ухвалі суду від 30.08.2017 року відсутнє обґрунтування вжиття заходів забезпечення позову, що позивач не надав доказів на підтвердження вказаних у заяві доводів про необхідність вжиття таких заходів, а суддя не вказав в ухвалі на докази, які б свідчили про наявність підстав задоволення заяви, що вимоги ОСОБА_5 безпідставні, так як ОСОБА_6 і ОСОБА_4 по день смерті спадкодавця проживали однією сім'єю, були пов'язані спільним побутом та мали взаємні прав і обов'язки. Вважає, що позивач не надала доказів на підтвердження своїх доводів про те, що ОСОБА_6 при укладенні заповіту не усвідомлював значення свого вчинку. Крім того, провадження у справі відкрито з порушенням правил підсудності.

В поданих апеляційному суду запереченнях, ОСОБА_5 просила відхилити апеляційну скаргу, вказуючи, що доводи апелянта безпідставні, що суд постанови законну і обґрунтовану хвалу, що у протилежному випадку вона була б позбавлена передбаченого законом права на реальний захист судом її законних прав.

Сторони в судове засідання апеляційного суду не з'явилися, хоча належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи, причину неявки не повідомили. З огляду на приписи ст.303-1 та ч.2 ст. 305 ЦПК України апеляційний суд розглядає справу за їх відсутністю.

Представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_7 апеляційну скаргу підтримала у просила задовольнити.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали Комінтернівського районного суду м.Харкова від 30.08.2017 року в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Постановляючи 30.08.2017 року ухвалу про часткове забезпечення позову і вжиття заходу забезпечення позову лише шляхом заборони 11-ій ХДНК видавати свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_6 та відмовляючи у забороні відчуження квартири, суд першої інстанції виходив з того, що заборони видачі свідоцтва про право на спадщину буде достатнім способом забезпечення так як унеможливить переоформити право власності на спірну квартиру на відповідача та передачі її у власність третіх осіб.

Колегія суддів погоджується з ухвалою суду, так як суд вирішив поставлене перед ним у заяві ОСОБА_5 питання про забезпечення позову у відповідності із законом.

Так, ст.151 ЦПК України передбачено, що суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч.3 ст.153 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із зявленими позивачем вимогами.

Аналіз змісту позовних вимог і вжитих судом заходів свідчить, що суд вжив передбачений п.2 ч.1 ст.152 ЦПК України вид забезпечення позову, який є співмірним із позовними вимогами, оскільки забезпечує можливість виконання рішення у разі задоволення позовних вимог і усуває можливість створення відповідачем та іншими особами на час вирішення спору ускладнень у захисті порушених прав позивача.

Посилання відповідача на недоведеність зазначених у позові доводів про відсутність вільного волевиявлення ОСОБА_6 при укладенні заповіту колегія суддів відхиляє, оскільки вказані апелянтом обставини, тобто недоведення позовних вимог, може бути підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, а не підставою для відмови у вжитті заходів забезпечення позову.

Також колегія суддів відхиляє і посилання відповідача в апеляційній скарзі на порушення правил підсудності, оскільки цю обставину, зважуючи на часткове задоволення апеляційної скарги на ухвалу від 28.08.2017 року про відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_8, належить ще встановити суду при виконанні зазначеної ухвали.

Згідно роз'яснень, які містяться в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.12.2006 року, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Отже, заходи забезпечення позову мають дію, обмежену у часі та існують на період розгляду справи в суді, його вирішенню та виконанню у разі задоволення позову.

У разі, якщо суд при виконанні у цій справі вимог, передбачених ст.121 ЦПК України, зазначених в ухвалі апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_9 на ухвалу від 28.08.2017 року, дійде до висновку про повернення позовної заяви ОСОБА_5, заходи забезпечення позову суд скасовує у відповідності до ст.154 ЦПК України.

Інші доводи апеляційної скарги не є суттєвими і також не свідчать про наявність передбачених законом підстав для скасування чи зміни ухвали суду від 30.08.2017 року.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.2 ст.307, п.1 ст.312, ст.ст.313-315, 307, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 30 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, касаційному оскарженню, згідно вимог ст.324 ЦПК України, не підлягає.

Головуючий - П.В. Кісь

Судді: І.О. Бровченко

О.М. Хорошевський