Справа № 350/1430/16-ц
Номер провадження 2/350/96/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2017 року смт.Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області

у складі : головуючого судді Пулика М.В.,

секретаря судового засідання Стадник О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приват-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості , -

В С Т А Н О В И В:

У своїй позовній заяві представник позивача просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором у сумі 19927 гривень 22 копійки та судові витрати по справі.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Приват Банк» та ОСОБА_1 24 листопада 2008 року був укладений кредитний договір, відповідно до якого банк надав відповідачці кредит у розмірі 3300 гривень у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі платою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно умов договору банк має право у будь-який момент змінити кредитний ліміт.

Відповідачка не надала своєчасно банку кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, передбаченими договором, чим порушила умови договору.

Станом на 31 жовтня 2016 року відповідачка має заборгованість за кредитним договором на загальну суму 19927 гривень 22 копійки, у тому числі: 1157 гривень 29 копійок заборгованість за кредитом, 14481 гривня 62 копійок заборгованість по процентах за користування кредитом, 3101 гривня заборгованість по пені та комісії за користування кредитом, 250 гривень штраф (фіксована частина), 937 гривень 01 копійка штраф (процентна складова).

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задоволити.

Відповідачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позову не визнала та пояснила, що з позовом не згідна, оскільки відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. А відповідно до ст.72 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду. Позивач звернувся з позовом до неї про стягнення заборгованості за кредитним договором 17 листопада 2016 року, отже пропущено строк позовної давності звернення з позовом до суду. У звязку з цим, просить відмовити у задоволенні позову.

Вислухавши пояснення учасників процесу та вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи, сприяє здійсненню прав сторін.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Матеріалами справи підтверджено, що на підставі Анкети-Заяви від 24 листопада 2008 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у «ПриватБанку» (а.с.7-7-зворот) відповідачка стала клієнтом ПАТ КБ «ПриватБанк» та отримала кредит у розмірі 500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3% на місяць на залишок заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

В Умовах та Правилах надання банківських послуг викладено детальний опис всіх умов, які є істотними для договорів про надання банківських послуг, зокрема і договорів кредитування (а.с.8-31).

Таким чином, згода відповідачки на те, що Умови та правила надання банківських послуг є частиною укладеного між ним і банком кредитного договору, свідчить про досягнення сторонами згоди щодо всіх істотних умов договору, як того вимагають положення ст. 638 ЦК України, а підписання відповідачкою анкети - заяви підтверджує укладення договору.

Підписуючи анкету - заяву відповідачка виявила бажання оформити на своє ім'я кредитну картку «Універсальна», таким чином, набула статусу клієнта банку - споживача банківських послуг, та отримала можливість користуватися відкритими банком картковими рахунками.

Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг про зміст яких, як зазначила відповідачка у заяві-анкеті, вона була ознайомлена, договір діє протягом 12 місяців з часу підписання. Карта діє до останнього дня місяця указаного на лицевій стороні картки включно.

У запереченні на позов відповідачка посилається на пропуск строку позовної давності, вважає, що ця обставина є однією з підстав для відмови у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно зі ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому поряду через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Даний позов поступив до суду 28 липня 2016 року. Первинний договір укладено 24 листопада 2008 року, однак 12 лютого 2014 року проведено перевипуск картки, тобто було видано картку з новим строком дії. Згідно інформаційної довідки (а.с.43), термін дії картки відповідачки продовжено на новий строк- до січня 2018 року. З розрахунку заборгованості (а.с.4) вбачається, що останній платіж для погашення заборгованості за договором було здійснено відповідачкою 28 квітня 2015 року, тому підстави для застосування позовної давності відсутні.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У силу ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно матеріалів справи, відповідачка має заборгованість за кредитом в сумі 1157,29 гривень, що в силу вказаних норм закону підлягає до стягнення з неї в повному обсязі.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості (а.с.4) розмір несплачених процентів на поточну заборгованість становить 56 гривні 60 копійок. Розмір несплачених процентів на прострочену заборгованість 14481 гривень 62 копійок. Вказані суми позивачем включено до загальної заборгованості.

Відповідно до ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Вимога позивача про стягнення з відповідачки нарахованих Банком процентів на прострочену заборгованість в сумі 14481 гривень 62 копійки не підлягає до задоволення, оскільки будь-якими доказами позивач не підтвердив умови чи методику їх нарахування.

Суд приходить до висновку, що визначена позивачем заборгованість за процентами, включаючи несплачені проценти на прострочену заборгованість (14481,62 грн.) не відповідає вимогам закону та укладеному між сторонами договору. З відповідачки слід стягнути тільки несплачені проценти на поточну заборгованість в сумі 56 гривень 60 копійок.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідачки на користь банку пені в розмірі 3101.30 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 549 ЦК України, за порушення зобовязань боржник зобовязаний сплатити кредиторові неустойку (тобто штраф або пеню).

Частиною 3 ст. 551 ЦК України визначено, що розмір неустойки може бути зменшений судом, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.1 ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, яка відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Таким чином, у кредитному договорі передбачено подвійну відповідальність позичальника за невиконання зобов'язань, що є неправомірним, тому керуючись принципами справедливості, добросовісності та розумності, суд приходить до висновку, що у задоволенні вимоги про стягнення пені слід відмовити, а з відповідачки слід стягнути тільки штрафи, нараховані за невиконання кредитних зобов'язань.

З таких обставини, суд приходить до висновку, що з відповідачки підлягає стягненню на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованість за кредитним договором, що включає заборгованість по тілу кредиту-1157.29 грн., заборгованість за відсотками на поточну заборгованість-56.60 грн., неустойку у виді штрафу-250 грн.(фіксована частина) та штраф у розмірі 937.01 грн. (процентна складова).

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем документально підтверджено понесені витрати у виді судового збору в розмірі 1378 гривень, що підлягає стягненню з відповідачки у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 197 ч. 2, 209, 212, 214-215, 296 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, жительки смт.Рожнятів, вул.Нафтовиків,10 Рожнятівського району Івано-Франківської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства «Комерціний банк «Приват Банк» заборгованість за кредитним договором без номеру від 24 листопада 2008 року в сумі 2400 гривень 90 копійок, в тому числі: 1157 гривень 29 копійок заборгованість за кредитом, 56 гривень 60 копійок заборгованість по процентах за користування кредитом на поточну заборгованість, 250 гривень штраф (фіксована частина), 937 гривень 01 копійка штраф (процентна складова).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приват Банк» 1378 гривень судових витрат по справі.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Рожнятівський районний суд протягом десяти днів з часу отримання його копії.

Суддя: