АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №22ц/796/1429/17 Головуючий у 1 інстанції - Бобровник О.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2017 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м.Києва у складі:

головуючого - Панченка М.М.

суддів - Ратнікової В.М., Борисової О.В.

при секретарі - Куркіної І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Солом»янського районного суду м.Києва від 22 червня 2016року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, треті особи Державна архітектурно-будівельна інспекція України, Департамент містобудування та архітектури Київської міської державної адміністрації, Публічне акціонерне товариство «Київгаз», Солом»янська районна у м.Києві державна адміністрація, Прокуратура м.Києва, ОСОБА_4 про знесення самочинного будівництва,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 і, з урахуванням уточнень до позову, просив винести рішення, яким знести самочинну прибудову до літньої кухні, яка визначена в технічному паспорті на житловий будинок під літерою «В», що знаходиться на земельній ділянці (код земельної ділянки НОМЕР_1) за адресою АДРЕСА_1. Позивач просив знесення самочинного будівництва покласти за рахунок особи, що здійснила самочинне /т.1а.с.1-3,174, т.2 а.с.98/.

Позивач послався на те, що спірна прибудова до літньої кухні розташована над газовою трубою, яка проходить у землі, що є порушенням правил користування газовим обладнанням.

Заочним рішенням Солом»янського районного суду м.Києва від 22 червня 2016 року позов задоволено /т.2 а.с.101-107/.

Ухвалою Солом»янського районного суду м.Києва від 26.09.2016 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 у перегляді заочного рішення /т.2 а.с.154/.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у позові /т.2 а.с.174-179/.

Скаржник послався на те, що позивачем не доведено порушення відповідачем будь-яких прав позивача.

Заслухавши доповідь по справі, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги ОСОБА_1, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги. Рішення суду першої інстанції належить скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у позові з таких підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак зазначеним вимогам закону ухвалене у справі рішення першої інстанції не відповідає, оскільки судом не доведені обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими.

Як слідує з матеріалів справи, зокрема, архівної довідки за 1986-1989 роки, виданої Архівним відділом Києво-Святошинського району Київської області від 2004 року за № 882, приватним будинком АДРЕСА_1 1952 року побудови, користується ОСОБА_5 та члени його родини /т.1 а.с.99/.

Відносно власника указаного будинку, за будь-який період існування цього будинку, сторони доказів суду не надали.

Також сторони не надали суду будь-яких підтверджень порядку користування земельною ділянкою, на якій розташований указаний будинок.

Відповідно до заповіту складеного ОСОБА_6 від 25.03.1997 року та посвідченим Сімнадцятою Київською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 5-993, спадкодавець заповів ОСОБА_3 та ОСОБА_7 в рівних частках належну спадкодавцю частину будинку АДРЕСА_1 а літню кухню, що знаходиться на указаній присадибній ділянці заповів ОСОБА_1 /т.1 а.с.158/.

Згідно повторного заповіту складеного ОСОБА_6 від 16.04.1997 року, посвідченим Сімнадцятою Київською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 1-807, спадкодавець ОСОБА_6 заповів ОСОБА_3, ОСОБА_7 та ОСОБА_1 в рівних частках кожному, належну спадкодавцю на праві власності частину будинку АДРЕСА_1

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 помер /т.1 а.с.97/.

Сторони по справі позивач ОСОБА_3 та ОСОБА_1, які згідно родинних стосунків, є, відповідно, дядьком та племінником спадкодавця ОСОБА_6, пояснили, що на час смерті ОСОБА_6, проживали у вище зазначеному будинку, а тому, враховуючи також наявність заповіту, складеного спадкодавцем ОСОБА_6, звернулись до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини і видачу свідоцтва про право спадкування указаного приватного будинку.

Згідно листа Дев»ятої Київської державної нотаріальної контори від 04.08.2015 року за №2550/01-16 адресованого до компетентних органів, слідує, що указаною нотаріальною конторою заведена спадкова справа після смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Свідоцтво про право на спадщину спадкоємцям буде видане після уточнення всіх обставин спадкової справи та пред»явлення спадкоємцями документів, необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину /т.2 а.с.69/.

В судовому засіданні апеляційної інстанції сторони суду пояснили, що у зв»язку з відсутністю правовстановлюючого документа у спадкодавця на спадкове майно у видачі свідоцтв про право на спадщину відмовлено. При цьому зазначили, що до суду про визнання за ними права власності на спадковий будинок АДРЕСА_1 вони не звертались.

Встановлено, що на час розгляду справи у житловому приватному будинку АДРЕСА_1 проживають у двох відокремлених частках цього будинку сім»ї позивача та відповідача. Порядок користування будинком здійснюється за домовленістю між його користувачами.

Оскільки порядок користування земельною ділянкою площею 0,07 га, на якій розташований спірний будинок не визначений, ні в установленому законом порядку, ні добровільно її користувачами, сторони по справі самочинно здійснюють її забудову на власний розсуд /т.2 а.с.53/.

Так, в листі Солом»янської районної у м.Києві державної адміністрації від 17.06.2014 року за №108-0-3056-1050 слідує, що в Солом»янській районній у м.Києві державній адміністрації відсутня інформація щодо законності зведення будівель в садибі на АДРЕСА_1

Сторони до Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об»єкти нерухомого майна про складання технічного паспорту на всі будівлі, що розташовані за указаною адресою, не звертались, а тому сторонами суду наданий технічний паспорт на домоволодіння по АДРЕСА_1

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Підставою для звернення до суду з позовною заявою ОСОБА_3 послужило те, що самочинна прибудова до літньої кухні, яку звів відповідач ОСОБА_1 розташована на газовій трубі, що проведена до будинку. Інших підстав порушення його прав позивач не висував.

Колегія суддів вважає, що при зверненні позивача до суду його вимоги були правомірними, оскільки зведення капітальної споруди над розташованою у землі газовою трубою по АДРЕСА_1 було небезпечним для мешканців будинку, зокрема і для позивача, у зв»язку з чим він звернувся до суду з цим позовом.

Усвідомлюючи неправомірність своїх дій, якими чиниться перешкода позивачу у користуванні помешканням по АДРЕСА_1 відповідач ОСОБА_1 після звернення позивача до суду вжив заходи для усунення цього порушення.

Так, із листа ПАТ»Київгаз» від 10.03.2015 року за №34/15 на адресу суду слідує, що 19.06.2014 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ»Київгаз» з приводу винесення газопроводу з-під будівлі літньої кухні. Монтажні роботи з виносу підземного газопроводу з-під будинку шляхом прокладання їх по фасаду даної будівлі, виконані спеціалізованою організацією філією «Спецгазбудмонтаж» ПАТ «Київгаз» з дотриманням вимог нормативних актів 09.01.2015 року. Таким чином, на цей час відповідачем повністю усунені порушення Правил безпеки систем газопостачання /т.1 а.с.14-29/.

Отже, як встановлено судом, на час розгляду справи відсутні порушення прав позивача ОСОБА_3, на які він посилався у позовній заяві від 18.12.2014 року.

Однак, суд першої інстанції не врахував вище зазначеної обставини та ухвалив рішення про зобов»язання знести прибудову до літньої кухні.

Згідно з ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

У відповідності із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України при розгляді справи №6-84цс14 слідує, що при зверненні особи за захистом порушеного її права чи інтересу суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

На підставі викладеного, з урахуванням того, що відповідач ОСОБА_1 в ході розгляду справи добровільно виправив перешкоду, з позовом про усунення якої звернувся позивач ОСОБА_3, у суду першої інстанції не було правових підстав задовольняти позов і зобов»язувати зносити самочинну прибудову до літньої кухні.

Між тим, у суді апеляційної інстанції позивач ОСОБА_3 висунув іншу підставу знесення самочинної прибудови до літньої кухні, пославшись на те, що ця прибудова розташована близько до вхідних дверей частини будинку, якою користується він та його сім»я.

Однак, апеляційна інстанція не вважає за правомірне розглядати цю додаткову підставу, яка не була предметом розгляду у суді першої інстанції і яка була лише усно заявлена позивачем у суді апеляційної інстанції.

У відповідності з вимогами ч.2 ст.31 ЦПК України позивач має право змінити предмет чи підставу позову лише до початку розгляду справи по суті шляхом подання письмової заяви.

Відповідно до ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції, як постановленого з порушенням вимог матеріального та процесуального права, та ухвалення нового рішення про відмову у позові.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, вирішуючи питання розподілу судових витрат, та враховуючи, що скаржник ОСОБА_1, як інвалід другої групи, звільнений від сплати судового збору, колегія суддів дійшла висновку про стягнення з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір у сумі 267 грн.96коп.

Керуючись ст.ст.307,309 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати заочне рішення Солом»янського районного суду м.Києва від 22 червня 2016року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у позові ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про знесення самочинного будівництва.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір у сумі 267 (двісті шістдесят сім) грн.96коп.

Рішення набирає чинності негайно, але може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня проголошення до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий

Судді