Справа № 357/6449/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2017 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Цуранова А. Ю. ,

при секретарі - Вікторов О. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Біла Церква позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Білоцерківської міської ради про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки над малолітньою дитиною, встановлення піклування над повнолітньою дитиною та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В :

В червні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом про позбавлення батьківських прав.

Вказувала, що відповідачі по справі являються батьками, а вона бабусею неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Посилаючись на ухилення відповідачів від виконання батьківських обов'язків, позивач просила позбавити батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо їх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, встановити опіку над малолітньою ОСОБА_5 та піклування над неповнолітньою ОСОБА_4, призначивши позивача опікуном та, відповідно, піклувальником її онуків, а також стягнути з відповідачів аліменти на утримання дітей.

В судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, позовні вимоги про стягнення аліментів просила залишити без розгляду.

25.08.2017 року ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дітей залишено без розгляду.

Відповідачі в судове засідання не з'явились, подали до суду заяви з проханням розглядати справу у їх відсутності, в яких позовні вимоги визнали в повному обсязі.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась ОСОБА_4, батьками якої згідно копії свідоцтва про народження являються ОСОБА_2 та ОСОБА_6.

ІНФОРМАЦІЯ_7 народилась ОСОБА_5, батьками якої згідно копії свідоцтва про народження являються ОСОБА_2 та ОСОБА_6.

Виконавчий комітет Білоцерківської міської ради у своєму висновку від 24.04.2017 року № 1428/1-7 вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_6 щодо їх неповнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2

Висновок виконавчого комітету мотивовано тим, що батьки не працюють, зловживають спиртними напоями, умов для проживання дітей за адресою їх проживання немає, про що свідчить акт складений працівниками школи, батьки не цікавляться навчанням та вихованням дітей, не забезпечують матеріально, ведуть аморальний спосіб життя.

09.02.2017 року працівниками Білоцерківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 6 складено акт обстеження умов проживання, з метою здійснення контролю за умовами проживання ОСОБА_5, яка проживає разом зі своєю бабусею ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1, яким встановлено, що в даний час ОСОБА_5 разом зі своєю сестрою ОСОБА_4 тимчасово проживають у матері їх батька ОСОБА_1, де мають окрему кімнату, місце для навчання та відпочинку, бабуся забезпечує їх матеріально, створила належні умови для проживання, навчання та виховання. Діти не проживають з батьками тому, що ті постійно пиячать, не створили належних умов для проживання. Стосунки між бабусею та дітьми довірливі. Батьки належним чином не займаються вихованням своїх дітей.

Згідно довідки про місце проживання та склад сім`ї № 1475 від 21.03.2017 року виданої Управлінням адміністративних послуг Білоцерківської міської ради ОСОБА_1, остання проживає і місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1. У даному житловому приміщенні крім неї проживають: ОСОБА_2 (син) та ОСОБА_7 (донька).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 на території України станом на 06.04.2017 року до кримінальної відповідальності не притягувалася, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває.

Крім того, позивач отримає пенсію за віком у розмірі 949 грн.

20.03.2017 року Комунальним вищим навчальним закладом КОР «Білоцерківський гуманітарно-педагогічний коледж» видано довідку № 88 ОСОБА_1 про те, що бабуся студентки дійсно виховує дитину сама, відвідує батьківські збори, здійснює оплату за навчання студентки (станом на 20.03.2017 року заборгованості по оплаті за навчання немає), ОСОБА_4 проживає з бабусею, батько та мати навчанням та вихованням дитини не цікавляться і не займаються.

Згідно висновку про стан здоров`я від 29.03.2017 року виданого КЗ БМР «Білоцерківська міська лікарня № 1» ОСОБА_1 - "за станом здоров`я бути опікуном не протипоказано".

Згідно даних медичного обстеження ОСОБА_4 - має остаточний діагноз викривлення перетинки носа № 34.2.

Згідно даних медичного обстеження ОСОБА_5 - має остаточний діагноз викривлення перетинки носа № 34.2.

Викладені обставити підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України (далі СК України), батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Статтею 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (ст.9 Конвенції).

Згідно роз'яснень п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Таким чином, сукупність зібраних по справі доказів свідчить про те, що відповідачі самоусунулися від виконання своїх батьківських обов'язків, а саме: не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчанням, не забезпечують за ними необхідного догляду: харчування, медичного догляду та лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надають дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу, тому суд дійшов висновку, що в інтересах дітей необхіднім є позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Щодо вирішення спору в частині встановлення опіки над малолітньою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та неповнолітньою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, суд виходить в наступного.

Згідно ч. 4 ст. 167 СК України, якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим.

Відповідно ст. 243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України.

Опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини (ст. 244 СК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Частиною четвертою ст. 63 ЦК України передбачено, що опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника.

Судом встановлено, що малолітня ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та неповнолітня ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживають в сім'ї позивача, яка являється їхньою бабусею, при цьому з висновку виконавчого комітету Білоцерківської міської ради вбачається доцільним встановлення піклування над неповнолітньою ОСОБА_4 та опіку над малолітньою ОСОБА_5 з боку їх баби ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, в разі позбавлення батьків дітей батьківських прав.

Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне встановити опіку над малолітньою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та піклування над неповнолітньою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, призначивши позивача опікуном ОСОБА_5 та піклувальником ОСОБА_4

Таким чином, заявлені позивачем вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, тому підлягають до задоволення у повному обсягу.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6 відносно їх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Встановити піклування над неповнолітньою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та призначити її піклувальником ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Встановити опіку над малолітньою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та призначити її опікуном ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя А. Ю. Цуранов