233 № 233/1978/17
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
20 вересня 2017 року м.Костянтинівка
Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області
головуючої судді Бєлостоцької О.В.,
при секретарі Теліціній О.О.,
представника позивача -,
відповідача -,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Костянтинівка цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -
04 квітня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки зазначивши, що 26 березня 2012 року між ПАТ «ВТБ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 4/2012-86 від 26 березня 2012 року, відповідно до умов якого банк надав відповідачці кредит в сумі 130300 грн на строк до 24 березня 2017 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 21,5% на рік. За умовами укладеного договору ОСОБА_1 зобов*язалась повернути кредит та сплатити проценти за користуванням ним у розмірі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором.
В забезпечення виконання зобов*язань за зазначеним кредитним договором між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір № 4з/2012-86 від 26 березня 2012 року, відповідно до п.2.1 якого відповідач передала банку в іпотеку належну їй на праві власності трикімнатну квартиру загальною площею 76,7 кв.м., розташовану за адресою: Донецька область, м.Макіївка, вул.301 Донецької дивізії, 11/14. Відповідно до п.2.2 договору іпотеки вказану квартиру сторонами договору оцінено в сумі 265533 гривні.
Починаючи з 01 липня 2014 року ОСОБА_1 припинила виконувати свої зобов*язання щодо повернення кредитних коштів.
08 липня 2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено договір відступлення прав вимоги грошових зобов*язань за фінансовими кредитами № 080715нв, відповідно до якого позивач по справі набув прав нового кредитора до відповідача за укладеним кредитним договором.
08 липня 2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено договір відступлення прав вимоги за договорами іпотеки № 080715 ін, відповідно до якого позивач по справі - ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» набув прав іпотекодержателя за договором іпотеки №4з/2012-86 від 26 березня 2012 року.
Позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки трикімнатну квартиру загальною площею 76,7 кв.м., житловою площею 52 кв.м., розташовану за адресою: Донецька область, м.Макіївка, вул.301 Донецької дивізії, 11/14, належну ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 21 червня 2002 року в рахунок погашення заборгованості в розмірі 164531 гривня 11 копійок за кредитним договором № 4/2012-86 від 26 березня 2012 року шляхом надання ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» права продажу будь-яким способом від імені ТОВ «Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія» предмета іпотеки будь-якій особі покупцеві на підставі договору купівлі-продажу за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки проведеної суб*єктом оціночної діяльності / незалежним експертом із наданням позивачу права усіх повноважень, необхідних для здійснення продажу; судові витрати покласти на відповідача.
В судове засідання представник позивача не з*явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій не висловив заперечень проти ухвалення заочного рішення у справі.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з*явилась, про час і місце його проведення була повідомлена належним чином шляхом публікації оголошення про виклик відповідача в газеті «Урядовий кур*єр», з огляду на що та зважаючи відсутність заперечень з цього приводу з боку позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
З*ясувавши позицію позивача по справі, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Судовим розглядом встановлено, що 26 березня 2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 4/2012-86, відповідно до п.1.1 якого банк зобов*язався надати позичальнику ОСОБА_1 грошові кошти в порядку та на умовах, зазначених в договорі, а позичальник зобов*язалась прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, повернути кредит та сплатити проценти, комісійну винагороду та інші платежі, встановлені договором (а.с.5-12).
Відповідно до п.п.3.1, 3.2, 3.3 зазначеного кредитного договору позичальник зобов*язалась повернути кредит в розмірі 130300 гривень 00 копійок в повному обсязі 24 березня 2017 року та сплатити проценти за користування ним в розмірі 21,5% річних з урахуванням можливості автоматичного збільшення або зменшення процентної ставки.
26 березня 2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки, відповідно до якого остання з метою забезпечення виконання зобов*язань за кредитним договором № 4/2012-86 з повернення кредитних коштів в розмірі 130300 гривень передала в іпотеку банку належну їй на праві власності трикімнатну квартиру загальною площею 76,7 кв.м., житловою площею 52 кв.м., розташовану за адресою: Донецька область, м.Макіївка, вул. 301 Донецької дивізії, 11/14 (а.с.18-20).
08 липня 2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» було укладено договір про відступлення права вимоги грошових зобов*язань за фінансовими кредитами № 080715нв, відповідно до п. 2.1 якого ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» набуло права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення згідно Реєстрів прав вимоги (а.с.21-23).
08 липня 2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» було укладено договір про відступлення права вимоги за договорами іпотеки № 080715ін, відповідно до якого до позивача по справі перейшло право вимоги від боржників сплати грошових коштів в розмірі заборгованості за кредитними договорами та у випадку невиконання умов кредитних договорів право звернення стягнення на предмет іпотеки, перелік яких наведено у додатку № 1 до договору, в тому числі, і за кредитним договором № 4/2012-86 від 26 березня 2012 року, договором іпотеки № 4з/2012-86, укладеним 26 березня 2012 року із ОСОБА_1 (а.с.24-26).
Відповідно до п.4.2.3 іпотечного договору № 4з/2012-86 від 26 березня 2012 року у разі невиконання/неналежного виконання іпотекодавцем/позичальником умов основного зобов*язання та/або умов цього договору, іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки і задовольнити за рахунок його вартості свої вимоги в повному обсязі відповідно до п.1.3 договору переважно перед іншими кредиторами.
Пунктами 4.2.6, 4.2.10 іпотечного договору № 4з/2012-86 від 26 березня 2012 року передбачено, що іпотекодержатель має право обрати порядок звернення стягнення на предмет іпотеки на власний розсуд. Передбачено право іпотеко держателя здійснити від свого імені продаж предмета іпотеки відповідно до чинного законодавства України та цього договору.
Відповідно до п.2.2 іпотечного договору № 4з/2012-86 від 26 березня 2012 року за домовленістю сторін на момент укладення договору вартість предмету іпотеки - трикімнатної квартири АДРЕСА_1 оцінено у сумі 266533 гривні 00 копійок (а.с.18-20).
Статтею 512 ЦК України передбачено, що у зобов'язанні може бути замінений ін-шою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення прав вимоги).
Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного креди-тора у зобов'язані в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За змістом ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.
Згідно зі ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання або не виконав його у строк встановлений договором.
Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених до-говором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути пози-кодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодав-цем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустой-кою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
Відповідно до ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залиша-ється у володінні заставодавця або третьої особи.
Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульований статтею 39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.
Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.
В роз*ясненнях які викладено у постанові Верховного Суду України від 02.11.2016р. по справі №6-1907 цс16 зазначено, що оскільки рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки дає право на примусовий продаж іпотечного майна, то викладаючи резолютивну частину рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд повинен обовязково врахувати вимоги ст. 39 Закону України «Про іпотеку», тобто встановити у грошовому вираженні початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації, визначену за процедурою, передбаченою частиною шостою ст. 38 Закону України «Про іпотеку».
Згідно із частиною шостою ст. 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Виходячи з змісту поняття «ціна» як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо у розумінні норми статті 39 цього Закону встановлення початкової ціни предмета іпотеки означає встановлення її в рішенні суду в грошовому вираженні, визначеної за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону .
Така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 04 лис-топада 2015 року у справі №6-1120цс15.
Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що позов ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» підлягає частковому задоволенню.
Враховуючи, що позичальником ОСОБА_1 порушені умови кредитного договору № 4/2012-86 від 26 березня 2012 року в частині своєчасного погашення заборгованості, суд вважає за необхідне звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 4з/2012-86 від 26 березня 2012 року - належну ОСОБА_1 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 21 червня 2002 року трикімнатну квартира загальною площею 76,7 кв.м., житловою площею 52 кв.м., розташовану за адресою: Донецька область, м.Макіївка, вул.301-ої Донецької дивізії, 11/14 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 4/2012-86 від 26 березня 2012 року, загальний розмір якої станом на 20 березня 2017 року становить 164 531 гривня 11 копійок .
Враховуючи позицію, викладену у постанові Верховного суду України від 02 листопада 2016 року по справі № 6-1907 цс16, суд вважає задовольнити частково позов і встановити початкову ціну іпотечного майна в розмірі 266533 гривні 00 копійок, оскільки саме така ціна узгоджена сторонами в п. 2.2 іпотечного договору № 4з/2012-86 від 26 березня 2012 року.
Квартира, на яку звертається стягнення, розташована в м.Макіївка Донецької області, на території проведення антитерористичної операції.
Відповідно до розпорядження КМУ «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» від 30 жовтня 2014 року № 1053-р м. Макіївка було включено до зазначеного переліку. Розпорядженням КМУ від 2 грудня 2015 року № 1275-р до «Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» віднесено м. Макіївку Донецької області.
Відповідно до ст. 9 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» протягом терміну дії цього Закону щодо нерухомого майна, розташованого на території проведення антитерористичної операції, що належить громадянам України (у тому числі фізичним особам - підприємцям) або юридичним особам та перебуває в іпотеці, зупиняється, у тому числі дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки) Закону України «Про іпотеку».
Таким чином, право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки зупинено на час дії мораторію, встановленого Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».
Відповідно до ст. 88 ЦПК України слід стягнути із ОСОБА_1 на користь позивача витрати, пов*язані зі сплатою судового збору (а.с.1) в розмірі 2467 грн 97коп.
Керуючись ст.ст. 512, 514, 546, 547, 610, 612, 1049, 1054 ЦК України, ст. 33, 38, 39 Закону України „Про іпотеку, ст.9 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» ст.ст.10, 11, 209, 212, 214, 215, 224-226 ЦПК України,
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити частково.
Звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 26 березня 2012 року № 4з/2012-86 належну ОСОБА_1 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 21 червня 2002 року трикімнатну квартиру загальною площею 76,7 кв.м., житловою площею 52 кв.м., розташовану за адресою: Донецька область, м.Макіївка, вул.301-ої Донецької дивізії, 11/14 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 4/2012-86 від 26 березня 2012 року, загальний розмір якої станом на 20 березня 2017 року становить 164531 (сто шістдесят чотири тисячі п*ятсот тридцять одна) гривня 11 копійок шляхом продажу вказаної квартири ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» від свого імені будь- якій особі покупцю за початковою ціною, визначеною п.2.2 іпотечного договору від 26 березня 2012 року № 4з/2012-86 в розмірі 266533 гривні 00 копійок з наданням ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія»витрати, пов*язані із сплатою судового збору у розмірі 2467 (дві тисячі чотириста шістдесят сім) гривень 97 копійок.
Рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки трикімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: Донецька область, м.Макіївка, вул.301-ої Донецької дивізії, 11/14 та належить ОСОБА_1, не підлягає виконанню на час дії мораторію, встановленого Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Вступна та резолютивна частини рішення проголошені в судовому засіданні 20 вересня 2017 року, повний текст рішення виготовлений 25 вересня 2017 року.

Суддя