Справа № 311/3011/17
Провадження № 2/311/1276/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

29 листопада 2017 року м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Задорожка Д.А.

при секретарі Васюковій М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Лугівської сільської ради Василівського району Запорізької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

В позові ОСОБА_1 зазначила, що вона з 17 червня 1967 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, з яким вони постійно проживали після одруження у будинку по вул. Гагаріна, 1 в селі Лугове Василівського району Запорізької області.

Вона з 03 червня 1967 року зареєстрована за вказаною адресою. 11 листопада 2013 року її чоловік ОСОБА_2 помер та після його смерті відкрилася спадщина у вигляді вказаного житлового будинку. Єдиним спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину, є позивач. Спільні діти - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від прийняття спадщини відмовилися, подавши нотаріусу відповідні заяви.

Після звернення до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний вище житловий будинок, нотаріусом позивачці було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23 серпня 2017 року у зв'язку з ненаданням правовстановлюючих документі на вказаний житловий будинок, які б посвідчували право власності спадкодавця ОСОБА_2 на цей будинок.

Позивач вказала, що відповідно до архівного витягу з рішення Василівського райвиконкому Запорізької області від 20 грудня 1990 року № 250 та архівного витягу з додатку до нього, за ОСОБА_2 було визнано право власності на житловий будинок по вулиці Гагаріна ?, а за його матір'ю - ОСОБА_5 - на житловий будинок по вулиці Гагаріна 1/1 у селі Лугове Василівського району Запорізької області. Видача свідоцтва про право власності на житлові будинки покладалася на відповідну сільську раду, однак це рішення в частині видачі власникам свідоцтва про право власності виконано не було. Рішення районної ради було прийнято за списками, які подавалися на той час сільською радою.

ОСОБА_1 зазначає, що хоча у вказаному рішенні районної ради вказані будинки по вулиці Гагаріна, №1/1 та № 1/2 в селі Лугове, фактично це був і є один житловий будинок, в якому проживали позивачка, її чоловік та її свекруха. Вказана нумерація будинку № 1/1 та № 1/2 була змінена з №1 відповідно до по-господарського обліку сільської ради у період 1986-2000 років для отримання окремо вугілля та земельних ділянок у користування. Після смерті 30 квітня 1998 року ОСОБА_5 нумерація будинку відповідно до по-господарських книг змінена на №1. Єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після її смерті був її син - ОСОБА_2, тобто чоловік позивачки, бо він проживав однією сім'єю та був зареєстрований з матір'ю.

Відповідно до довідки Лугівської сільської ради ОСОБА_2 був зареєстрований та постійно проживав у ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1941 року по день смерті 11 листопада 2013 року. На день його смерті з ним проживала та була зареєстрована дружина - ОСОБА_1; зареєстрована, але не проживає дочка - ОСОБА_3 (яка від прийняття спадщини відмовилася).

У посвідці про народження ОСОБА_2, який народився 26 липня 1941 року в селі Верхня Криниця Василівського району Запорізької області невірно вказано ім'я його матері - «Надія» замість вірного «Анастасія». Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 26 грудня 2000 року у справі №2/3051, було встановлено факт родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 є рідним сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка померла 30 квітня 1998 року. ОСОБА_2 був єдиним спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину після смерті матері - ОСОБА_5 та отримав свідоцтво про право на спадщину за законом АВО № 818446 на спадкове майно у вигляді права на земельну частку (пай).

Земельна ділянка площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, а також 0,46га - для ведення особистого селянського господарства по вулиці Гагаріна, 1 в селі Лугове, згідно записів у земельно-кадастровій книзі, загальними зборами колгоспу «Восток», відповідно до протоколу №2 від 28 лютого 1981 року було виділено ОСОБА_2, що підтверджено довідкою Лугівської сільської ради. На теперішній час земельні ділянки не приватизовані.

Величина ринкової вартості вказаного вище житлового будинку становить - 65 335 грн., що підтверджено звітом про його оцінку, складеним суб'єктом оціночної діяльності.

З огляду на вказане слідує, що за життя ОСОБА_5 була співвласницею вказаного житлового будинку, проте документально своє право власності не оформила та не здійснювала його державної реєстрації в БТІ.

Позивач наголошує, що, зважаючи на реєстрацію вказаного житлового будинку за померлим на теперішній час ОСОБА_2, за його життя у виконкомі сільської ради та визнання за ним та його спадкодавцем - ОСОБА_5 права власності на вказаний будинок рішенням виконкому Василівської районної ради, обидва мали вказаний будинок на праві особистої (часткової) власності, відповідно до діючих на той час законодавчих актів. Спадщину за законом після ОСОБА_5 прийняв спадкоємець за законом - ОСОБА_2, який разом з ОСОБА_5 проживав, фактично вступив у володіння та управління спадковим майном, що відповідало положенням діючих на той час норм ЦК УРСР. Проте ОСОБА_2 не оформив та не отримував свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно у вигляді вказаного вище житлового будинку, бо не мав документів, які б посвідчували його право власності на спадкове майно - вказаний житловий будинок та не здійснив державної реєстрації права власності на нерухоме майно. З цих причин позивачка не може оформити спадщину в нотаріальній конторі після смерті чоловіка, а тому просить суд визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2, який помер 11 листопада 2013 року, на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: вул. Гагаріна, 1 в с. Лугове Василівського району Запорізької області.

Позивач в судове засідання не зявилась, проте надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримує позовні вимоги.

Представник позивача в судове засідання не зявилась, проте надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримує позовні вимоги.

Представник відповідача Лугівської сільської ради Василівського району Запорізької області в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи було повідомлено своєчасно та належним чином.

Суд, згідно ст.ст.76, 169, 224 ЦПК України, враховуючи думку позивача, вважає можливим розглянути справу та ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 17 червня 1967 року позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 (а.с.7), з яким вони постійно проживали після одруження у будинку по вул. Гагаріна, 1 в селі Лугове Василівського району Запорізької області. Вона з 03 червня 1967 року зареєстрована за вказаною адресою. 11 листопада 2013 року ОСОБА_2 помер (а.с.8). Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді вказаного житлового будинку. Єдиним спадкоємцем за законом, яка прийняла спадщину, є вона. Спільні діти: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від прийняття спадщини відмовилися, подавши нотаріусу відповідні заяви (а.с.16, 17).

Після звернення до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за - законом на вказаний вище житловий будинок (а.с.15), нотаріусом позивачці було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23 серпня 2017 року у зв'язку з ненаданням правовстановлюючих документі на вказаний житловий будинок, які б посвідчували право власності спадкодавця ОСОБА_2 на цей будинок (а.с.18).

Відповідно до архівного витягу з рішення Василівського райвиконкому Запорізької області від 20 грудня 1990 року №250 та архівного витягу з додатку до нього за ОСОБА_2 було визнано право власності на житловий будинок по вул. Гагаріна ?, а за його матір'ю - ОСОБА_5 - на житловий будинок по вул. Гагаріна 1/1 у с. Лугове Василівського району Запорізької області (а.с.11). Видача свідоцтва про право власності на житлові будинки покладалося на відповідну сільську раду, однак це рішення в частині видачі власникам Свідоцтва про право власності виконано не було. Рішення районної ради було прийнято за списками, які подавалися на той час сільською радою.

В судовому засіданні встановлено, що, незважаючи на те, що у рішенні районної ради вказані будинки по вул. Гагаріна № 1/1 та № 1/2 в с. Лугове, фактично це був і є один житловий будинок, в якому проживали позивачка, її чоловік та її свекруха. Вказана нумерація будинку № 1/1 та № 1/2 була змінена з №1 відповідно до погосподарського обліку сільської ради у період 1986-2000 років для отримання окремо вугілля та земельних ділянок у користування. Після смерті 30 квітня 1998 року ОСОБА_5 нумерація будинку відповідно до по-господарських книг змінена на №1. Єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після її смерті був її син - ОСОБА_2, тобто чоловік позивачки, бо він проживав та був зареєстрований з матір'ю, вони жили однією сім'єю, що підтверджено довідкою Лугівської сільської ради № 489 від 07.11.2017 (а.с. 19), по-господарською книгою на домоволодіння (а.с. 20-27), довідками Лугівської сільської ради № 459 від 03.10.2017 та 20.11.2000 № 116 (а.с. 28,29)

Відповідно до довідки Лугівської сільської ради Василівського району Запорізької області, ОСОБА_2 був зареєстрований та постійно проживав у ІНФОРМАЦІЯ_4 з 1941 року по день смерті 11 листопада 2013 року. На день його смерті з ним проживала та була зареєстрована дружина - ОСОБА_1; зареєстрована, але не проживає дочка - ОСОБА_3 (яка від прийняття спадщини відмовилася) (а.с.29).

У посвідці про народження ОСОБА_2, який народився 26 липня 1941 року в селі Верхня Криниця Василівського району Запорізької області невірно вказано ім'я його матері - «Надія» замість вірного «Анастасія». Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 26 грудня 2000 року у справі №2/3051, було встановлено факт родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 є рідним сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка померла 30 квітня 1998 року (а.с.12, 14). ОСОБА_2 був єдиним спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину після смерті матері - ОСОБА_5 та отримав свідоцтво про право на спадщину за законом АВО № 818446 на спадкове майно у вигляді права на земельну частку (пай).

Земельна ділянка площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, а також 0,46га - для ведення особистого селянського господарства по вул. Гагаріна, 1 в с. Лугове, згідно записів у земельно-кадастровій книзі, загальними зборами колгоспу «Восток», відповідно до протоколу №2 від 28 лютого 1981 року було виділено ОСОБА_2, що підтверджено довідкою Лугівської сільської ради. На теперішній час земельні ділянки не приватизовані (а.с.31).

Величина ринкової вартості вказаного вище житлового будинку становить - 65 335 грн., що підтверджено звітом про його оцінку, складеним суб'єктом оціночної діяльності (а.с.32-33).

За життя ОСОБА_5 була співвласницею вказаного житлового будинку, проте документально своє право власності не оформила та не здійснювала його державної реєстрації в БТІ.

ОСОБА_2 не оформив та не отримував свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно у вигляді вказаного вище житлового будинку, бо не мав документів, які б посвідчували його право власності на спадкове майно - вказаний житловий будинок та не здійснив державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, які не заборонені законом.

Відповідно до ст.. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (частина 1); кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (частина 2).

Відповідно до ч.1 ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

У відповідності зі ст.125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

З огляду на викладене та приймаючи до уваги, що позивачналежним чином прийняла спадщину, але у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на будинок, позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1, про визнання за нею права власності обґрунтований та підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 328, 331, 392, 1269, 1270 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 88, 208-209, 212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Лугівської сільської ради Василівського району Запорізької області, про визнання права власності в порядку спадкування за законом, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2, який помер 11 листопада 2013 року, на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: вулиця Гагаріна, 1 в селі Лугове Василівського району Запорізької області, а саме: житловий будинок - А, літню кухню - Б, майстерню - В, гараж -Г, сарай - Д, сарай - Є, сарай -Ж, сарай - З, погріб -1, вбиральню - К, огорожу - №1, водогін №2, колодязь №3.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_6