Справа № 750/9272/17 Провадження № 22-ц/795/2217/2017 Головуючий у I інстанції -Рахманкулова І. П. Доповідач - Висоцька Н. В.
Категорія - цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2017 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Бобрової І.О., Мамонової О.Є.

із секретарем - Зіньковець О.О.,

за участю: представника Деснянського відділу державної виконавчої служби міста Чернігова Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області - Титарчука М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 31 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Деснянського відділу державної виконавчої служби міста Чернігова Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про зняття арешту з майна,

В С Т А Н О В И В :

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 31.10.2017, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 до Деснянського відділу ДВС міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про зняття арешту з майна - відмовлено, та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

За доводами апеляційної скарги рішення місцевого суду є неповним, неправильно встановлені обставини справи, суд вийшов за межі позовних вимог.

Незаконність оскаржуваного рішення суду заявник обґрунтовує тим, що суд не прийняв до уваги багато численні порушення ПАТ «Дельта-Банк» при реалізації права вимоги боргу, фактичне ігнорування рішення суду, виконання якого забезпечене арештом. Пропущено строк пред»явлення до виконання виконавчого листа.

ОСОБА_2 та представник третьої особи - ПАТ «Дельта Банк» у судове засідання не з`явилися, про час і місце апеляційного розгляду справи їх представники повідомлені належним чином.

Зважаючи на вимоги ч.2 ст.305 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку позивача та третьої особи такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника Деснянського відділу ДВС м. Чернігова Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області - Титарчука М.О., дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що постановою головного державного виконавця Сидоренко С.В. від 16.11.2009, на підставі виконавчого листа № 2-2150/09 від 14.10.2009 виданого Деснянським районним судом м. Чернігова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Український промисловий банк» заборгованості у розмірі 348387,68 грн, відкрито виконавче провадження, надано боржнику строк для добровільного виконання виконавчого документу, накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 (а.с. 5).

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 23.12.2010 замінено стягувача у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа, виданого Деснянським районним судом м. Чернігова 14.10.2009 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Український промисловий банк» заборгованості у розмірі 348387,68 грн з ТОВ «Український промисловий банк» на правонаступника - ПАТ «Дельта Банк» (а.с. 6).

18.04.2012 постановою державного виконавця Деснянського відділу ДВС Чернігівського міського управління юстиції від 18.04.2012, виконавчий лист № 2-2150/09 було повернуто стягувачу на підставі п. 4 ч. 1 ст. 47, ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження», який діяв на момент винесення постанови, у зв'язку з тим, що стягувач не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій. Крім того, у вказаній постанові зазначено, що виконавчий документ може бути повторно пред»явлений для виконання в строк до 18.04.2013 (а.с. 7).

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції прийшов до висновку, що правові підстави для задоволення позову відсутні, рішення суду про стягнення з позивача заборгованості у повному обсязі не виконано, повернення виконавчого документа стягувачу і не пред'явлення його до виконання не є підставою для зняття арешту з майна.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд, оскільки судом першої інстанції обставини справи з"ясовані в обсягу, відповідно до заявлених вимог.

Як вбачається, рішення Деснянського районного суду м. Чернігова № 2-2150/09, на підставі якого було видано виконавчий лист виданий 14.10.2009, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Український промисловий банк» заборгованості у розмірі 348387,68 грн, не виконане.

Відповідно до частини 5 статті 124 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України.

Умови і порядок виконання рішень судів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, чітко визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно зі ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Звертаючись до суду із даним позовом, ОСОБА_2 посилався на норми ст. 316, 317, 321, 391 ЦК України та зазначав, що у зв'язку із накладенням арешту на нерухоме майно він обмежений у здійснені права власності.

Разом з тим, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна щодо суб»єкта ОСОБА_2 щодо майна, а саме квартири АДРЕСА_1, вбачається, що окрім арешту нерухомого майна, накладеного постановою про відкриття виконавчого провадження від 16.11.2009 Деснянським відділом ДВС Чернігівського міського управління юстиції, 23.01.2015 Деснянським відділом державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції накладено арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, крім того зазначена квартира обтяжена іпотекою зареєстрованою 04.11.2012 приватним нотаріусом Хара Н.С., на підставі Договору про передачу активів та кредитних зобов»язань Укрпромбанку на користь ОСОБА_4 (а.с. 8-9).

Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції належним чином перевірив доводи позивача, на які він посилався, як на підставу подання даного позову до суду, та з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України правильно визначившись з характером спірних правовідносин і нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги щодо не прийняття судом першої інстанції до уваги численних порушень ПАТ «Дельта-Банк» при реалізації права вимоги боргу, фактичне ігнорування рішення суду, виконання якого забезпечене арештом, пропуск строку пред»явлення до виконання виконавчого листа, не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, та не можуть бути підставою для скасування правильного по суті рішення суду першої інстанції.

Завданням цивільного судочинства є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 1 ЦПК України).

Судом першої інстанції правильно здійснено посилання на ч. 4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження», в якій зазначено підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частин, крім того у разі повернення виконавчого документа стягувачу виконавче провадження не є закінченим.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у постанові від 18.12.2009 № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (ч. 1,2 ст. 3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Суд не має права вирішувати питання про права та обов'язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права, які тягнуть за собою безумовне скасування рішення суду.

Також у п. 2 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» судам роз'яснено, що відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (ст. 3 ЗУ від 21.04.1999 «Про виконавче провадження», у редакції ЗУ від 04.11.2010).

У силу наданих чинним ЦПК України повноважень апеляційний суд позбавлений можливості залучити особу до участі у справі з належним оформленням цієї процесуальної дії, що можливо лише під час розгляду справи в суді першої інстанції. Разом з тим, стягувач ПАТ «Дельта Банк» був залучений до участі у справі, як третя особа, що з врахуванням обставин справи не призвело до неправильного вирішення справи по суті та не призвело до порушення прав та обов»язків осіб не залучених до участі у справі, крім того відповідно до ч. 2 ст. 308 ЦПК України не може бути скасовано правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Місцевий суд розглянув справу відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, встановивши всі обставини справи та надавши їм належну правову оцінку (ст. 212 ЦПК України), постановивши оскаржуване рішення, місцевий суд виходив з того, що позивач не довів суду на підставі належних і допустимих доказів наявності підстав для задоволення заявлених позовних вимог.

Враховуючи вищезазначене та беручи до уваги, що позивач не довів своїх вимог, а доводи скарги не спростовують правильності висновків суду, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 31 жовтня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: