Ленінський районний суд м.Харкова
08 лютого 2017 року Справа 642/3372/16 Провадження №2/642/238/17
Суд у складі: Головуючого судді Євтіфієв В.М.;
Секретаря Бондаренко В.П.;
За відсутності позивача ОСОБА_1 акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_2 банк», представник якого заявив про розгляд справи за їх відсутності, відповідача ОСОБА_3;
розглянув у відкритому судовому засіданні, справу за заявою ОСОБА_1 акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_2 банк» до ОСОБА_3, про звернення стягнення боргу за договором кредиту та іпотеки, -
18 травня 2010 відбулася зміна найменування позивача - Відкритого акціонерного товариства Всеукраїнський ОСОБА_2. Нове повне офіційне найменування: Публічне акціонерне товариство Всеукраїнський ОСОБА_2» (нове скорочене офіційне найменування: ПАТ «ВіЕйБі Банк»),
З серпня 2008 року Відповідач не виконує умов Кредитного договору належним чином, а саме не повертає кредитні кошти у вигляді чергових погашень відповідної частини кредиту, порушує терміни й обсяги сплати процентів за користування отриманими ним кредитними коштами.
Відповідача, про існуючу заборгованість та її розміри, належним чином було повідомлено, а також запропоновано її погасити. Але, всупереч умов кредитного договору та вимог щодо погашення заборгованості, Відповідач не реагує на пропозиції Позивача та продовжує невиконання умов кредитного договору.
Станом на 20.05.2016 року заборгованість позичальника за кредитним договором № 71/08 від 18.01.2008 року складає 2433704,10 грн. (два мільйона чотириста тридцять три тисячі сімсот чотири гривні, 10 копійок), з яких:
367116,42 грн. (два мільйона триста шістдесят сім тисяч сто шістнадцять гривень, 42 копійки);
З метою забезпечення належного виконання зобовязань за Кредитним договором між Банком та ОСОБА_3 було укладено Іпотечний договір, посвідчений 18.01.2008 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі за № 161, відповідно до умов якого в іпотеку Банку було передано нерухоме майно, а саме: однокімнатну квартиру № 8 (вісім) зі всіма обєктами, функціонально повязаними з цим нерухомим майном, згальною площею 36,3 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Котлова, 232 (двісті тридцять два), корп. 2 (два).
Тому позивач заявляє вимоги:
Заборгованість за тілом та відсотками по кредиту - 93 711,66 дол. США (девяносто три тисячі сімсот одинадцять доларів США 66 центів), еквівалент за курсом НБУ 25,259572 на 20.05.2016 року - 2 367 116,42 грн. (два мільйона триста шістдесят сім тисяч сто шістнадцять гривень, 42 копійки);
Заборгованість по штрафах/пенею за несвоєчасне погашення кредиту (неустойка) - 14 316,22 (чотирнадцять тисяч триста шістнадцять гривень, 22 копійки).
Відповідачка заперечень, щодо позовних вимог не надала.
Представник позивача на позові наполягав, що вказав в заяві наданої суду.
Дослідивши і оцінивши в сукупності докази матеріалів справи, судом встановлено:
Статтями 10, 11 ЦПК України зазначено, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Кредит було видано, відповідно до п. 1.2. Кредитного договору у безготівковій формі шляхом оплати договору купівлі-продажу.
Отже, між сторонами виникли права та обовязку на підставі договору визначені ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша кредитна установа (кредитодавець) зобов'язується надати кредитні кошти (кредит) - позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
За вимогами ст.ст. 11, 13 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав і обовязків, зокрема, є договори і інші правочини. Особа здійснює цивільні права і обовязки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.
Тому, позивач зобов'язання за договором виконав належним чином у вигляді наданого кредиту.
18 травня 2010 відбулася зміна найменування позивача - Відкритого акціонерного товариства Всеукраїнський ОСОБА_2. Нове повне офіційне найменування: Публічне акціонерне товариство Всеукраїнський ОСОБА_2» (нове скорочене офіційне найменування: ПАТ «ВіЕйБі Банк»),
З серпня 2008 року Відповідач не виконує умов Кредитного договору належним чином, а саме не повертає кредитні кошти у вигляді чергових погашень відповідної частини кредиту, порушує терміни й обсяги сплати процентів за користування отриманими ним кредитними коштами.
Відповідача, про існуючу заборгованість та її розміри, належним чином було повідомлено, а також запропоновано її погасити. Але, всупереч умов кредитного договору та вимог щодо погашення заборгованості, Відповідач не реагує на пропозиції Позивача та продовжує невиконання умов кредитного договору.
, Взяті на себе зобовязання Банком було виконано в повному обсязі. ОСОБА_5 ОСОБА_6 за Кредитним договором належним чином виконані не були, що підтверджується заочним рішенням Дзержинського районного суду Харківської області від 07.05.2009 року у справі № 2-2714/09, яке набрало законної сили.
Згідно із ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Таким чином, факт надання кредитних коштів та порушення Боржником умов Кредитного договору № 71/08 від 18.01.2008 року щодо своєчасного повернення кредиту та відсотків встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили.
Відповідно до положень ст. 1049 Цивільного кодексу України Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, і одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.
У відповідності до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.
У відповідності до договору, позичальник зобов'язаний повертати кредит щомісяця в строки визначені договором, тобто вчиняти дії в межах виконання договірних зобовязань.
Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Згідно статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі: 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Статтею 625 ЦК України визначено, що Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Станом на 20.05.2016 року заборгованість позичальника за кредитним договором № 71/08 від 18.01.2008 року складає 2433704,10 грн., з яких:
Заборгованість за тілом та відсотками по кредиту - 93 711,66 дол. США (девяносто три тисячі сімсот одинадцять доларів США 66 центів), еквівалент за курсом НБУ 25,259572 на 20.05.2016 року - 367116,42 грн.;
Заборгованість по штрафу/пенею за несвоєчасне погашення кредиту (неустойка) - 14 316,22грн.
З метою забезпечення належного виконання зобовязань за Кредитним договором між Банком та ОСОБА_3 було укладено Іпотечний договір, посвідчений 18.01.2008 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі за № 161, відповідно до умов якого в іпотеку Банку було передано нерухоме майно, а саме: однокімнатну квартиру № 8 (вісім) зі всіма обєктами, функціонально повязаними з цим нерухомим майном, загальною площею 36,3 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Котлова, 232 (двісті тридцять ова), корп. 2 (два).
Статтею 575 Цивільного кодексу України визначено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що втишається у володінні заставодавця або третьої особи.
Відповідно до ст. 589 Цивільного кодексу України у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобовязань, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у звязку із предявленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.
У ч. 2 ст. 590 Цивільного кодексу України зазначено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобовязання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 3 Закону України „Про іпотеку передбачено, що у разі порушення боржником основного зобовязання іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.
Відповідно до ст. 33 Закону України „Про іпотеку у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Згідно з п. 7.1 Іпотечного договору та ч. 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу, а також витрат, повязаних з предявленням вимоги за основним зобовязанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки, витрат на утримання і збереження Предмета іпотеки, витрат на страхування предмету іпотеки, збитків, завданих внаслідок порушення умов цього Договору та умов Кредитного договору. витрати на здійснення оцінки предмета іпотеки субєктом оціночної діяльності, які поніс Іпотекодержатель.
Пунктом 7.3. Іпотечного договору передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, шляхом переходу до Іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобовязання або шляхом продажу Іпотекодержателем від свого імені Предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку» та умовами цього договору.
Пунктом 7.4. Іпотечного договору закріплено право вибору Іпотекодержателем способу задоволення своїх вимог в межах переліку, визначеного п. 7.3. Іпотечного договору.
Статтею 36 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.
Відповідно до Розділу 7 Іпотечного договору Сторони погодились, що умови цього розділу є застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя та вважаються повним укладеним договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Так, згідно п. 7.4.2. Договору іпотеки, у випадку набуття права звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодержатель набуває право від свого імені продати предмет іпотеки будь якій особі з дотриманням умов, визначених в Законі України «Про іпотеку».
Статтею 7 Закону України «Про іпотеку» визначено, за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині.
Статтею 33 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Статтею 33 ч.1 Закону України «Про іпотеку» визначено, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
Відповідно до статті 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання іпотекодержатель надсилає письмову вимогу про усунення порушення. Положення цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку .
Відповідно до ст.36 ЗУ «Про іпотеку», сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.
Відповідно до ст.37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності.
Крім того, відповідно до вимог ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. - тобто такий спосіб реалізації предмета іпотеки чітко регламентований діючим законодавством.
Пунктом 42 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» (далі - Постанова пленуму) передбачено, що резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України "Про іпотеку", так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись в тому числі початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при ньому суд може зазначити, що початкова иіна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні иіни на цей вид майна, на підставі иінки. проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під лс проведення виконавчих дій).
11.03.2016 року відповідно до положень статті 35 Закону України «Про іпотеку» Банком на адресу ОСОБА_3 було направлено вимоги про усунення порушення зобовязань за Кредитним договором, згідно яких Відповідач мав повністю погасити кредит, проценти за користування коштами кредиту, штрафні санкції, інші збитки за неналежне виконання взятих на себе зобовязань, у тридцяти денний строк з моменту її отримання.
З аналізу встановлених обставини, відповідачкою дійсно порушені права позивача за договором кредиту. Позивачем надано суду оцінка майна, на підставі якої позивач вимагає про забезпечення право вимоги. Проте, вартість мана на право яке претендує позивач нижче ніж загальна сума заборгованості за кредитним договором. Крім того, відповідно до договору іпотеки, безпосередньо викладено право позивача набути право власності на предмет іпотеки, а тому правова позиція представника відповідача, що права позивача в частині умов договору іпотеки не порушена нє знайшла свого підґрунтя в обґрунтування правової позиції викладених в запереченнях. Т.я. законом і договором надано право позивачу задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки шляхом визнання на вказаний предмет право власності.
Керуючись ст.11, 15, 62,81, 169, 203, 213, 215, 226, ЦПК України, ст..37 Закону «Про іпотеку», -
Позовні вимоги ОСОБА_1 акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_2 банк» до ОСОБА_3, про звернення стягнення боргу за договором кредиту та іпотеки, задовольнити повністю.
Заборгованість за тілом та відсотками по кредиту - 93 711,66 дол. США (девяносто три тисячі сімсот одинадцять доларів США 66 центів), еквівалент за курсом НБУ 25,259572 на 20.05.2016 року - 2 367 116,42 грн. (два мільйона триста шістдесят сім тисяч сто шістнадцять гривень, 42 копійки);
Заборгованість по штрафах/пенею за несвоєчасне погашення кредиту (неустойка) - 14 316,22 (чотирнадцять тисяч триста шістнадцять гривень, 22 копійки).
Рішення суду може бути переглянуто судом який його ухвалив, за заявою ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення, яка повинна бути подана до Ленінського районного суду м.Харкова, протягом 10ти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції, шляхом подачі апеляційної скарги у 10-денний строк з дня його проголошення або отримання копії рішення особами, які беруть участь у справі але не були присутні у судовому засіданні.

Суддя: В.М.Євтіфієв