Справа № 324/992/17
Провадження № 2/324/502/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2017 року Пологівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Каретник Ю.М.,

при секретарі Савченко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Пологи

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання малолітніх дітей та стягнення аліментів,

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, відзначаючи, що вона зі своїм чоловіком, відповідачем по справі, 01 червня 2013 року зареєстрували шлюб. Від шлюбу вони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Між сторонами останнім часом постійно виникають непорозуміння та сварки, вони перестали розуміти один одного з більшості питань сімейного життя. Відповідач нехтує сімейними цінностями, зловживає алкоголем та грає в азартні ігри. Така поведінка відповідача, на думку позивача, у подальшому може негативно вплинути на психіку малолітніх дітей, їхні погляди на життя, у тому числі й на формування їх ставлення до відносин між чоловіком та жінкою в родині. Сторони неодноразово намагалися вирішити сімейні проблеми та дійти примирення, однак їх спроби не дали позитивних результатів. Позивач подальше спільне життя вважає неможливим, тому просить суд розірвати шлюб і після розірвання шлюбу залишити їй теперішнє прізвище «Бадло». Окрім того, враховуючи, що між сторонами не досягнуто згоди про те, з ким будуть проживати діти, і щодо участі відповідача у витратах на утримання дітей, а також зважаючи на непостійні та мінливі заробітки відповідача позивач просить визначити місце проживання малолітніх дітей з нею та стягнути з відповідача аліменти на утримання двох дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн. щомісячно, починаючи з дати звернення до суду та до досягнення дітьми повноліття.

Про місце, дату і час розгляду справи сторони повідомлені належним чином.

У судове засідання позивач не зявилася, але надала письмову заяву, в якій просить справу розглянути за її відсутності, на позовних вимогах наполягає.

Відповідач надав суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, справу просив розглянути за його відсутності.

У звязку із заявами осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх відсутності, на підставі ст.197 ч.2 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що визнання позову відповідачем не суперечать вимогам законодавства України і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є підстави для ухвалення рішення про задоволення позову.

Так, у судовому засіданні судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01 червня 2013 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ЖС № 123862 від 01 червня 2013 року.

Від подружнього життя вони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією його свідоцтва про народження серії І-ЖС № 261923 від 03 вересня 2014 року, та доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією її свідоцтва про народження серії І-ЖС № 311696 від 29 червня 2016 року.

Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Згідно із ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Із матеріалів справи і заяв сторін вбачається, що між ними склалися напружені стосунки, сторони шлюбні відносини не підтримують і не мають бажання дійти примирення, оскільки позивач на розірванні шлюбу наполягає, а відповідач не заперечує проти цього.

Відповідно до ст.111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Із позовної заяви та заяв сторін вбачається, що вони не виявили бажання зберегти сімю. Тому суд приходить до висновку про недоцільність надання сторонам часу для примирення.

Згідно з ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Судом зясовано, що волевиявлення позивачки, яка наполягає на задоволенні позову, і відповідача, який позов визнає, є їх свідомим вибором, зробленим без будь-якого зовнішнього впливу чи примусу.

За таких обставин суд вважає, що сім'я розпалася остаточно і подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них, а також їхніх дітей, що має істотне значення.

Вирішуючи позовні вимоги про визначення місця проживання малолітніх дітей, судом враховано таке.

У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, вказано, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матірю.

Частиною 1 ст. 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Згідно ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Судом враховано, що часті конфліктні ситуації у сімї сторін дали позивачеві підстави вважати, що вони з відповідачем не досягли згоди щодо місця проживання дітей.

У той же час, зважаючи на те, що відповідач визнав заявлені до нього позовні вимоги у повному обсязі, враховуючи і вимоги щодо визначення місця проживання дітей, суд вбачає підстави для задоволення вказаних позовних вимог ОСОБА_1

Вирішуючи позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей, судом враховано таке.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоровя та матеріальне становище дитини;

2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Із позовної заяви і доданих до неї матеріалів судом встановлено, що витрати на утримання двох малолітніх дітей несе восновному позивачка, відповідач у справі працездатний, за віком і станом здоровя може сплачувати аліменти на утримання дитини, визнає у повному обсязі заявлені до нього позовні вимоги, у тому числі й заявлений розмір аліментів.

Судом також враховано положення абз. 4 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року № 3, у якому наголошується, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України (у редакції, чинній на час розгляду справи) мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У звязку з цим суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивачки шляхом стягнення з відповідача аліментів на утримання двох малолітніх дітей у розмірі 2000,00 грн. щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову, тобто з 10 липня 2017 року, і до досягнення дітьми повноліття.

На підставі ст.88 ЦПК України і Закону України «Про судовий збір» з відповідача суд стягує на користь позивача судовий збір у сумі 1280,00 грн. за подання позову про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітніх дітей, розмір якого підтверджено квитанціями № 79 від 07 липня 2017 року та № 64 від 24.07.2017 року, а також суд стягує із відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 640,00 грн. за подання позову про стягнення аліментів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 60, 88, 174 ч.4, 197 ч.2, 209, 213-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання малолітніх дітей та стягнення аліментів, задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 01 червня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Пологівського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис №09, між Бадло (дошлюбне прізвище Демченко) ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, і ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, розірвати.

Після розірвання шлюбу позивачу ОСОБА_1 залишити прізвище «Бадло».

Місце проживання малолітніх дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, визначити разом з матірю - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, аліменти на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок щомісячно, починаючи з 10 липня 2017 року, і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, судовий збір на користь держави у розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, судовий збір у сумі 1280 грн. 00 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до Пологівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Запорізької області через Пологівський районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: