Провадження№2/521/636/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
« 22» листопада 2017 року Малиновський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Целуха А.П.,
при секретарі судового засідання Корнієнко Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -
Заочним рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від « 21» лютого 2013 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено частково.
Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від «28» квітня 2015 року, Заочне рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від« 21» лютого 2013 року скасовано, призначено справу до розгляду в загальному порядку.
Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги позову підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у судове засідання не зявилися, про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, причин своєї неявки суду не повідомили, клопотань щодо розгляду справи у їх відсутності або про відкладення судового засідання не подавали.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для встановлення фактичних відносин сторін, суд, зі згоди представника позивача, відповідно до ст. 224 ЦПК України, вважає можливим постановити рішення при заочному розгляді справи.
У звязку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
У забезпечення виконання зобовязань за даним договором, Банк прийняв в заставу нерухоме майно, а саме: квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1. (Іпотечний договір від 22.03.2007 року)
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобовязання повинне виконуватися належним чином згідно умов договору і вимог Цивільного кодексу України. Прийняті на себе зобовязання по договору не були виконані відповідачем. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
У порушення умов вищевказаного кредитного договору, а також вимог ст. ст. 509, 1054 ЦК України, відповідач ОСОБА_1 прийнятих на себе кредитних зобов'язань, у частині своєчасного погашення заборгованості за кредитом і нарахованим по ньому відсоткам не виконала. Згідно зі ст. 1050 ЦК України, боржник, що не повернув вчасно кредитні кошти, зобов'язаний сплатити кредитору неустойку.
На момент розгляду справи доказів погашення кредиту та сплати відсотків, пені у суду не має.
Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобовязань. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ч.2 ст.ст. 1054, 1050 ЦК України у разі невиконання прийнятих на себе зобовязань позичальником банк отримує право вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту.
Одночасно, суд, приймаючи до уваги письмові заперечення на позов представника відповідача ОСОБА_2, відмовляє у задоволенні позовних вимог відносно стягнення заборгованості з ОСОБА_2, з наступних підстав.
У якості забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором між позивачем, та ОСОБА_2 був укладений Договір поруки №103175 від 22.03.2007 року, згідно якого ОСОБА_2 на добровільних засадах бере на себе зобов'язання відповідати по зобов'язанням ОСОБА_1, які виникають з умов Кредитного договору.
Статтею 258 ЦК України передбачено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).
Статтею 10 ЦПК України встановлено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідженні та доведення перед судом їх переконливості.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи.
В пунктах 2, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість.
Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином згідно умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно п.5.5. кредитного договору у випадку невиконання або неналежного виконання Позичальником своїх зобовязань за даним договором, Банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів, комісій у порядку, встановленому розділом 11 кредитного договору, а Позичальник зобовязується достроково повернути отриманий кредит та плату за кредит у встановлений термін.
Пунктом 11.1. кредитного договору сторони погодили, що у випадку настання обставин, визначених у пунктах 2.3., 4.9., 5.3., 5.5., 5.6., 5.8., 5.10., 7.4., 9.2., 9.14., цього договору та направлення Банком на адресу позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і неусунення Позичальником порушень умов за цим Договором протягом 31 календарного дня з дати одержання вищевказаного повідомлення (вимоги) від Банку, вважати термін повернення кредиту таким, що настав на 32 календарний день з дати одержання позичальником повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від Банку.
Пунктом 2.2. договору поруки також передбачено, що у випадку невиконання Боржником зобовязань перед Банком за кредитним договором, Банк має право предявити свої вимоги безпосередньо до Поручителя, які є обовязковими до виконання Поручителем на 10 й робочий день з дати відправлення йому такої вимоги рекомендованим листом.
З матеріалів справи вбачається (а.с.36), що 13 травня 2009 року Банк направив Позичальнику письмову вимогу про дострокове повернення кредитних коштів, процентів за користування кредитом та сплату пені за несвоєчасне повернення кредиту і сплату процентів.
Зі змісту цієї претензії - вимоги випливає, що загальна сума простроченої заборгованості за кредитом становить 52 301, 50 доларів США.
Згідно наданих позивачем розрахунків зазначена сума заборгованості за кредитом, відсотками та пенею утворилася з 10 вересня 2007 року (а.с.15), отже саме з цього дня згідно пункту 4.9. кредитного договору у Позичальника виникло зобовязання погасити заборгованість за кредитним договором, оскільки згідно наданих позивачем розрахунків саме з цього дня боржником було порушено умови кредитного договору і виникла прострочена заборгованість зі сплати кредиту, процентів та пені.
Пунктом 3.1. договору поруки передбачено, що він набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного припинення всіх зобовязань за основним договором.
Відповідно до ст.252 ЦК України строк визначається роками, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.
Зі змісту пункту 3.1. договору поруки видно, що строк дії цього договору сторонами не вказується конкретно, отже умова договору про дію поруки до моменту повного погашення заборгованості боржника перед позивачем не може розглядатися як встановлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст.252 ЦК України.
Згідно із цією нормою права строк визначається роками, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати, однак цього в договорі поруки не встановлено.
Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.
За змістом положень ч.4 ст.559 ЦК України в разі встановлення такого терміну дії договору поруки як до виконання всіх зобовязань за основним договором, в такому випадку строк дії договору вважається не встановлений і кредитор може звернутися з вимогою до поручителя лише протягом шести місяців з моменту настання терміну виконання зобовязань за основним договором, у противному випадку договір є припиненим.
Згідно пункту 11.1. розділу 11 кредитного договору сторони погодили, що у випадку настання обставин, визначених у пунктах 2.3., 4.9., 5.3., 5.5., 5.6., 5.8., 5.10., 7.4., 9.2., 9.14., цього договору та направлення Банком на адресу позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і неусунення Позичальником порушень умов за цим Договором протягом 31 календарного дня з дати одержання вищевказаного повідомлення (вимоги) від Банку, вважати термін повернення кредиту таким, що настав на 32 календарний день з дати одержання позичальником повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від Банку.
У пункті 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин розяснено, що відповідно до частини 3 статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор у разі предявлення вимоги до поручителя про погашення боргу, не предявить позову до суду протягом наступних шести місяців.
Якщо строк основного зобовязання встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.
13 травня 2009 року Банк направив Позичальнику письмову вимогу про повернення у 30 денний термін отриманих кредитних коштів, сплату процентів за користування кредитними коштами, пеню за несвоєчасне повернення кредиту і несвоєчасну сплату процентів.
Наведені обставини підтверджуються відміткою поштового відділення від 13 травня 2009 року про направлення Позичальнику вимоги Банку про дострокове повернення кредиту та плати за користування кредитом (а.с.36).
Позичальником вимога Банку була залишена без задоволення, проте, після спливу 30 денного строку з моменту предявлення вимоги боржнику та настання строку повернення всієї суми кредиту, процентів та неустойки, тобто після 13 червня 2009 року, Банк не предявив вимоги до Поручителя протягом шести місяців з моменту настання виконання основного зобовязання, отже договір поруки вважається таким, що припинив свою дію.
Крім того, договір поруки укладений між позивачем та поручителем 22 березня 2007 року встановлює такий термін дії договору поруки як до виконання всіх зобовязань за основним договором, в такому випадку строк дії договору поруки вважається не встановлений і кредитор може звернутися із позовом до суду протягом одного року від дня укладення цього договору.
Пунктом 9.5. кредитного договору передбачено, що він набуває чинності і діє до повного погашення кредитної заборгованості, в такому випадку строк дії кредитного договору також вважається не встановлений в силу положень ст.252 ЦК України.
Враховуючи наведене, Банку слід було звернутися із позовом до Поручителя за договором поруки від 22 березня 2007 року протягом одного року від дня укладення цього договору, тобто до 22 березня 2008 року.
Оскільки позивач звернувся до суду із вказаним позовом лише 04 березня 2011 року, ним було пропущено строк на предявлення цього позову до поручителя, визначений ч.4 ст.559 ЦК України, у звязку із чим втрачено право вимоги за договором поруки та зобовязанням поручителя за цим договором.
Відповідно до ч.1 ст.559 ЦК України припинення договору поруки повязується із зміною основного зобовязання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобовязання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобовязань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель.
Відповідно до п.11.1. кредитного договору, укладеного між позивачем та боржником, обовязок позичальника достроково повернути банку у повному розмірі всю суму кредиту, проценти та неустойки виникає в разі застосування банком вимоги дострокового повернення кредиту в порядку, визначеному розділом 11 договору.
Після настання строку негайного повернення кредиту, який настав для Позичальника 13 червня 2009 року згідно письмової вимоги позивача, позивач не предявив вимоги до поручителя, чим порушив пункти 2.2. договору поруки, а саме збільшив обсяг відповідальності поручителя без його згоди, що є окремою підставою для припинення договору поруки.
Відповідно до п.7 ч.16 ЦК України учасник цивільних правовідносин має право звернутися до суду з вимогою про припинення правовідношення, а відтак, обраний поручителем спосіб захисту своїх прав ґрунтується на нормах матеріального права.
За таких обставин, враховуючи принцип обовязковості виконання зобовязання, принцип недопустимості односторонньої відмови від виконання зобовязання, суд частково задовольняє позов, стягує з відповідача ОСОБА_1 суму заборгованості за кредитним договором та судові витрати, а в частині позовних вимог, щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_2 вважає за необхідне відмовити..
Керуючись ст. ст. 11, 524, 525, 526, 530,559, 610, 625, 1054 ЦК України, ст.ст. 15, 31, 88, 213, 214, 217, 224-225 Цивільного процесуального кодексу України, суд,
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Заочне рішення може бути переглянуто у загально порядку до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги до Малиновського районного суду м. Одеси протягом десяти днів з дня його проголошення.
ГОЛОВУЮЧИЙ А.П. ЦЕЛУХ