Справа № 288/1109/17
Провадження № 2/288/581/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2017 року смт. Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Рудника М. І.,

при секретарі - Добрянській В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Попільня Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного Держгеокадастру у Житомирській області про зобовязання поновити строки договору оренди земельної ділянки з укладенням до нього додаткової угоди,

ВСТАНОВИВ:

Попільнянським районним судом розглядається цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного Держгеокадастру у Житомирській області про зобовязання поновити строки договору оренди земельної ділянки з укладенням до нього додаткової угоди .

В судовому засіданні до початку зясування обставин у справі та перевірки їх доказами суддя Рудник М.І. заявив самовідвід, з тих підстав, що позивач по справі ОСОБА_1 є батьком чоловіка ОСОБА_2, яка працює в Попільнянському районному суді Житомирської області на посаді помічника судді.

З наведеного вбачається, що є обставини, які можуть викликати сумніви в обєктивності та неупередженості судді.

Відповідно до статті 15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обовязком судді. Згідно положень Кодексу суддівської етики, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

Неупередженість є необхідною умовою належного виконання суддею своїх обовязків, яка виявляється у змісті судових рішень та під час судового процесу і суддя має дбати про те, щоб його поведінка сприяла збереженню і поглибленню переконання суспільства у неупередженості судді при здійсненні ним своїх професійних обовязків.

Обґрунтований самовідвід свідчить про сумлінне виконання суддею своїх обовязків. Обґрунтування самовідводу не може піддаватися сумніву.

Відповідно до частини першої статті шостої Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Згідно пункту 12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Європи «Про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів» - незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів.

Так, при винесенні судових рішень у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від любих зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що можуть впливати на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватись довірою не тільки з боку сторін в конкретному розгляді, але й з боку суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

З аналізу наявної практики ЄСПЛ, можна констатувати, що він визначивши концептуальні підходи до тлумачення статті 6 ЄКПЛ, представив не лише змістовні характеристики неупередженості, але й її суб'єктивні та об'єктивні компоненти.

Стосовно об'єктивної неупередженості у справі «Фей проти Австрії» ЄСПЛ вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об'єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

Норма про самовідвід гарантує неупередженість та об`єктивність здійснення правосуддя.

Згідно розяснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених в інформаційному листі «Про деякі питання застосування норм ЦПК» №10-72/0/4-13 від 16 січня 2013 року, з метою уникнення сумніву в об'єктивності та неупередженості судді питання про його самовідвід може бути вирішено до відкриття провадження у справі, якщо з матеріалів справи, що передана судді, вбачається наявність підстав для самовідводу, передбачених статтями 20, 21 ЦПК України, з урахуванням принципу цивільного процесуального права - процесуальної економії (звільнення від невиправданих формальностей і процедур) - питання про самовідвід судді може бути вирішено до відкриття провадження у справі як шляхом постановлення ухвали про самовідвід судді, якому розподілено справу для розгляду, так і шляхом подання відповідної заяви. Після цього справа підлягає повторному автоматичному розподілу без участі цього судді (стаття 25 ЦПК).

За даних обставин, з метою унеможливлення виникнення різного роду сумнівів у об'єктивності та неупередженості судді при розгляді дійсної справи, у відповідності до правил суддівської етики, з урахуванням принципу цивільного процесуального права процесуальної економії, яка дає можливість вирішити питання про самовідвід на даній стадії, самовідвід підлягає задоволенню.

Інші обставини, які б викликали сумнів в об'єктивності та неупередженості судді, відсутні.

Відповідно до ст. 20 ч. 1 п.4 ЦПК України, суддя не може брати участь в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо є обставини, які викликають сумніви в обєктивності та неупередженості судді.

З наведеного вбачається, що є обставини, які можуть викликати сумніви в обєктивності та неупередженості судді.

Керуючись статтями 20, 23, 24, 25 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Задовольнити самовідвід судді Рудника Миколи Івановича.

Дану справу передати до канцелярії суду для визначення головуючого судді у справі в порядку, встановленому ст. 11-1 ЦПК України.

Ухвала в частині вирішення питання про самовідвід не підлягає окремому оскарженню.

Суддя Попільнянського

районного суду ОСОБА_3