АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2293/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : на ухвалу Гончаренко Т. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоГончар Н. І.
суддівСіренка Ю. В., Ювшина В. І.
при секретаріНаконечній М. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Українська факторингова компанія" на ухвалу Звенигородського районного суду Черкаської області від 11 жовтня 2017 року у справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю "Українська факторингова компанія" про заміну стягувача , -

в с т а н о в и л а :

В жовтні 2017 року ТОВ «Українська факторингова компанія» звернулося до суду із заявою, в якій просило замінити стягувача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на правонаступника ТОВ «Українська факторингова компанія» у справі за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування своєї заяви зазначає, що 23 жовтня 2013 року Звенигородським районним судом Черкаської області було винесене рішення про стягнення з ОСОБА_7 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Кіровоградської обласної дирекції ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" заборгованості за кредитним договором № 014-09.5-78010 від 18.09.2007 року в сумі 97843,56 грн.

24.07.2017 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» було укладено договір відступлення права вимоги № 114/43, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 014-09.5-78010 від 18.09.2007 року, укладеним між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_7 перейшло до ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк».

Також 24.07.2017 року між ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» та ТОВ «Українська факторингова компанія» було укладено договір відступлення права вимоги № 114/43-УФК, згідно якого право грошової вимоги за кредитним договором №014-09.5-78010 від 18.09.2007 року, що був укладений між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_7 перейшло до ТОВ "Українська факторингова компанія".

ТОВ «Українська факторингова компанія» вказує на те, що ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» вже позбавлено можливості користуватися своїми правами в якості стягувача у виконавчому провадженні, оскільки змінився кредитор у зобов'язанні, та саме до нового кредитора ТОВ «Українська факторингова компанія» перейшли всі права та обов'язки первісного кредитора, в тому числі право бути стороною виконавчого провадження - стягувачем згідно до ЗУ "Про виконавче провадження".

Заявник просив суд замінити стягувача з виконання рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 23.10.2013 року відносно ОСОБА_7 з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на ТОВ «Українська факторингова компанія» у зв'язку з переходом до ТОВ «Українська факторингова компанія» прав кредитора відповідно до Договору про відступлення права вимоги № 114/43-УФК від 24.07.2017 року.

Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 11 жовтня 2017 року в задоволенні заяви ТОВ «Українська факторингова компанія» відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду представник ТОВ «Українська факторингова компанія» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись, що вона є незаконною, постановлена з порушенням норм процесуального права, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву ТОВ «Українська факторингова компанія» про заміну стягувача.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції прийшов до висновку, що суд позбавлений можливості вирішувати питання про заміну сторони виконавчого провадження відповідно до ст. 378 ЦПК України, оскільки немає даних про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом, що був виданий на підставі рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 23 жовтня 2013 року.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, враховуючи наступне.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонастунництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до ст. 512 ЦК України, ст. 378 ЦПК України та ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов'язанні він замінюється правонаступником.

Згідно із п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

Згідно ч. 5. ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов'язковими тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

За змістом правової позиції, висловленої Верховним Судом України у справі № 6-122цс13, та виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, ст. 378 ЦПК України, ст. 8 Закону "Про виконавче провадження" заміна кредитора у зобов'язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача. У таких випадках заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження.

Суд першої інстанції постановляючи оскаржувану ухвалу не дотримався порядку вирішення питання про заміну стягувачу. А саме не перевірив, чи відкрито виконавче провадження за виконавчим листом, що був виданий на підставі рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 23.10. 2013 року про стягнення з ОСОБА_7 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Кіровоградської обласної дирекції ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" заборгованості за кредитним договором № 014-09.5-78010 від 18.09.2007 року в сумі 97843,56 грн., в зв»язку з чим прийшов до передчасного висновку про відмову в задоволенні заяви.

Також при вирішенні питанні про заміну стягувача не було враховано принцип обов'язковості виконання судових рішень, які набрали законної сили, що закріплений в ч. 5 ст. 124 Конституції України, ч. 1 ст. 14 ЦПК України.

Колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Звенигородського районного суду Черкаської області від 11 жовтня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні заяви ТОВ «Українська факторингова компанія» про заміну стягувача була постановлена з порушенням порядку встановленого для вирішення даного питання, тому відповідно до положень ст. 312 ЦПК України, апеляційна скарга ТОВ «Українська факторингова компанія» підлягає до часткового задоволенню, а ухвала суду підлягає скасуванню з переданням питання про заміну стягувача на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 303, 307, 312, 315 ЦПК України колегія суддів судової палати,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Українська факторингова компанія" - задовольнити частково.

Ухвалу Звенигородського районного суду Черкаської області від 11 жовтня 2017 року у справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю "Українська факторингова компанія" про заміну стягувача - скасувати.

Питання заміни сторони виконавчого провадження направити на новий розгляд до Звенигородського районного суду Черкаської області.

Ухвала суду набирає чинності з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий :

Судді :