Категорія 27Доповідач Шемета Т. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючої судді Шемети Т.М.,

суддів: Панасюка О.С., Зайцева А.Ю.,

з участю: секретаря судового засідання Куленко О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 Апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19.09.2017 року,-

в с т а н о в и л а :

В вересні 2016 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи його тим, що 14.12.2006 р. між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку Укрсоцбанк (тепер ПАТ «Укрсоцбанк») та ОСОБА_2 укладено договір кредиту №050/25-875 на купівлю автотранспортних засобів, за яким ОСОБА_2 надано у користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання кредит в розмірі 9732,00 дол. США, зі сплатою 13,2 % річних. Відповідач ОСОБА_2 належним чином не виконувала умови договору, в звязку з чим станом на 21.07.2016 р. утворилась заборгованість в розмірі 480 970,71 грн., з яких 167 230,16 грн. - заборгованість за кредитом, 167 863,69 - заборгованість по процентах, 75 815,65 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 70 061,21 грн. - пеня за несвоєчасне повернення процентів, - які позивач просив стягнути із відповідача.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 19.09.2017 року позов задоволено частково: стягнено з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Укрсоцбанк" 51 992 (пятдесят одну тисячу девятсот девяносто дві) грн. 48 коп. пені за несвоєчасне погашення тіла кредиту за кредитним договором № 050/25-875 від 14.12.2006 р., яка склалася станом на 09.06.2017 р.. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено, вирішено питання судових витрат.

З таким рішенням суду в частині часткового задоволення позовних вимог не погодилась ОСОБА_2, подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалене по справі рішення в оскаржуваній частині скасувати та відмовити в стягненні пені. В частині відмови в задоволенні позову рішення не оскаржується, а тому не є предметом апеляційного перегляду. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд невірно застосував норми закону щодо наслідків пропуску позовної давності стосовно пені: не врахував, що оскільки сплив строк позовної давності щодо тіла кредиту, то не можуть бути стягнені і штрафні санкції, оскільки відсутня база їх нарахування. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України та про це йдеться в п.29 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року.

В судове засідання апеляційного суду сторони по справі не зявилися, про день та час розгляду повідомлені належним чином.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову в частині стягнення тіла кредиту, взяв до уваги наявність рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 02.08.2010 року, яким з відповідача було стягнуто тіло кредиту. Відмовляючи в задоволенні позову в частині стягнення процентів за користування кредитом та пені за прострочення їх виплати, виходив з того, що проценти нараховані за період з квітня 2010 року по грудень 2012 року, позов предявлено в вересні 2016 року, тому строк позовної давності пропущений до цієї вимоги, а відтак не підлягає стягненню і пеня, нарахована за порушення строку сплати процентів (ст. 266 ЦК України). Задовольняючи вимоги про стягнення пені за неповернення тіла кредиту, виходив з того, що оскільки сплата неустойки (пені) (ст. 611 ЦПК) настає у разі порушенні зобовязання, а тіло кредиту досі не повернуто, пеня нарахована за період з 09.06.2016 року по 26.05.2017 року, тобто в межах річного строку позовної давності до моменту звернення в суд з позовом, тому її слід стягнути з відповідача в розрахованому позивачем розмірі 51 992 грн..

Такий висновок суду в оскаржуваній частині не відповідає вимогам закону, що підлягає застосуванню до даних правовідносин.

По справі встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини:

-14.12.2006 р. між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку Укрсоцбанк (тепер ПАТ «Укрсоцбанк») та ОСОБА_2 укладено договір кредиту №050/25-875 на купівлю автотранспортних засобів, за яким ОСОБА_2 надано у користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання кредит в розмірі 9 732,00 дол. США, зі сплатою 13,2 % річних, з кінцевим терміном повернення кредиту до 10.12.2012 р. Позичальник зобовязалась повернути отриманий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати зобовязання згідно кредитного договору, а саме здійснювати платіж щомісяця до 10 числа, починаючи з січня 2007 р., рівними частинами в сумі 136,00 дол. США та з кінцевим терміном повернення основної заборгованості в сумі 76,00 дол. США до 10.12.2012 р. Згідно п. 7.3 договору договір діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобовязань. Відповідно до п. 4.1. кредитного договору у разі прострочення позичальником строків сплати відсотків, а також прострочення строків повернення кредиту, позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення, що діє у період прострочення.(а.с. 4-6);

-22.10.2008 року додатковою угодою №050/25-1884 внесені зміни до кредитного договору та з 20.10.2008 р. встановлено процентну ставку за користування кредитом на рівні 13,5%. (а.с. 7);

-рішенням Замостянського райсуду м. Вінниці від 02.08.2010 р. (справа №2-2804/2010, архів Вінницького міського суду Вінницької області) стягнуто з ОСОБА_2 на користь АКБ Укрсоцбанк (ПАТ «Укрсоцбанк») заборгованість за кредитним договором №050/25-875 від 14.12.2006 р. на купівлю автотранспортних засобів, яка склалася станом на 17.05.2010 р. в сумі 8 014,26 доларів США (еквівалент 63 520,22 грн.), з яких 6 740,00 дол. США (еквівалент 53420,56 грн.) тіло кредиту, 1 274,26 дол. США (еквівалент 10 099,66 грн.) - заборгованість по процентах, 4 372,80 грн. - пеня, а також стягнуто 678,93 грн. судового збору, 120,00 грн. витрат на ІТЗ. Рішення набрало законної сили 13.08.2010 року. (а.с. 87-88);

-На підтвердження наявності заборгованості позивачем надано довідку (а.с. 12), з якої вбачається, що станом на 21.07.2016 р. відповідач заборгувала 480 970,71 грн., з яких: 167 230,16 грн. - заборгованість за кредитом, 167 863,69 грн. - заборгованість по процентах, 75 815,65 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 70 061,21 грн. - пеня за несвоєчасне повернення процентів. (а.с. 12)

-З наданих позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 09.06.2017 року існує наступна заборгованість:

-6 740 доларів США заборгованість за кредитом;

-6 566, 45 доларів США, що еквівалентно 171 707,51 грн. заборгованість за процентами за період з 12.04.2010 року по 11.12.2012 року включно;

-51 992 грн. 48 коп. заборгованості по пені за несвоєчасне повернення кредиту за період з 09.06.2016 року по 26.05.2017 року включно;

-46 930 грн. 78 коп. заборгованості по пені за несвоєчасне погашення процентів за кредитом за період з 09.06.2016 року по 26.05.2017 року включно.

-Позивачем подано заяву про застосування наслідків спливу строку позовної давності (а.с.63).

Висновок суду першої інстанції щодо відмовив в задоволенні позову про стягнення тіла кредиту в звязку з наявністю рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 02.08.2010 року, щодо відмовив в задоволенні позову про стягнення процентів за користування кредитом та пені, нарахованої за їх несвоєчасну сплату на підставі пропуску строку позовної давності, - є вірним та сторонами не оспорюється.

Стосовно оскаржуваної частини рішення про стягнення 51 992 (пятдесят одну тисячу девятсот девяносто дві) грн. 48 коп. пені за несвоєчасне погашення тіла кредиту за кредитним договором № 050/25-875 від 14.12.2006 р., яка склалася станом на 09.06.2017 р., - слід зазначити наступне:

В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що банком пропущений строк позовної давності до тіла кредиту, а тому, відповідно, не повинні стягуватись і пеня, нарахована за прострочення терміну повернення кредитних коштів ( ст. 266 ЦК України).

Згідно із статтею 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

У статті 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Так, п. 4.1 договору передбачено, що за прострочення повернення кредитних ресурсів позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, що діє у період прострочення.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Як уже зазначалося вище, рішенням Замостянського райсуду м. Вінниці від 02.08.2010 р. (справа №2-2804/2010, архів Вінницького міського суду Вінницької області) стягнуто з ОСОБА_2 на користь АКБ Укрсоцбанк (ПАТ «Укрсоцбанк») заборгованість за кредитним договором №050/25-875 від 14.12.2006 р. на купівлю автотранспортних засобів, яка склалася станом на 17.05.2010 р. , в тому числі і 6 740,00 дол. США (еквівалент 53 420, 56 грн.) тіла кредиту.

Отже, наразі не можна говорити про пропуск позивачем строку позовної давності для предявлення вимоги про стягнення тіла кредиту, оскільки тіло кредиту стягнено з відповідача судовим рішенням, яке набрало законної сили. Тому суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що з відповідачки на користь банку підлягає стягненню штрафна санкція, передбачена договором за неналежне виконання його умов, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту.

Саме така правова позиція міститься в постанові судових палат у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі за № ? 6-1206цс15, постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 25 травня 2016 року у справі № 6-157цс16, від 21 вересня 2016 року у справі № 6-1252цс16, від 21 вересня 2016 року у справі № 6-2631цс15, від 25 вересня 2016 року у справі № 6-2739цс15, та ін.

Ураховуючи викладене, суд першої інстанції, не врахував вимог матеріального закону щодо наслідків спливу строку позовної давності щодо основної вимоги ( ст. 266 ЦК України) та дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для стягнення пені за період з 09.06.2016 року по 26.05.2017 року включно, яка нарахована на тіло кредиту, тобто поза межами позовної давності.

За таких обставин суди апеляційної та касаційної інстанцій дійшли неправильного висновку про те, що

За таких обставин рішення суду апеляційної інстанції та ухвалу касаційного суду необхідно скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Ураховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що нарахування пені після ухвалення судового рішення до його фактичного виконання, - є правомірним, та задоволення позову в цій частині відповідає вимогам матеріального закону, про який йшлося вище.

Таким чином, розглядаючи справу за апеляційною скаргою на оскаржуване рішення, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив і оцінив фактичні обставини у справі, подані сторонами докази, вірно визначився з характером правовідносин. Судом першої інстанції виконані вимоги ст. 212 ЦПК України, судове рішення мотивовано, наведене в апеляційній скарзі не дає підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 19.10.2017 року ОСОБА_2 було відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 7 936, 02 грн. до ухвалення судового рішення судом апеляційної інстанції. Оскільки подана ОСОБА_2 апеляційна скарга підлягає відхиленню, судовий збір слід стягнути з ОСОБА_2 на користь держави.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19 вересня 2017 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 7 936 (сім тисяч девятсот тридцять шість) гривень 02 коп. судового збору.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуюча підпис ОСОБА_3

Судді: підпис ОСОБА_4

підпис ОСОБА_5

Згідно з оригіналом

Головуючий суддя Т. М. Шемета