Номер провадження: 22-ц/785/6873/17
Номер справи місцевого суду: 521/448/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Кононенко Н. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого: Кононенко Н.А.

суддів: Цюри Т.В., Гірняк Л.А.

при секретарі: Цихиселі Л.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та стягнення витрат за комунальні послуги, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 12 липня 2017 року, -

встановила:

11 січня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та стягнення витрат за комунальні послуги.

Посилаючись на те, що з відповідачкою у справі перебував у шлюбі, зареєстрованому 31 травня 1997 року відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневої райадміністрації виконкому Одеської міської ради народних депутатів, актовий запис №124. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 09 вересня 2013 року шлюб між сторонами був розірваний. Позивач зазначав, що йому на праві власності на підставі договору дарування від 21 лютого 2002 року належить квартира АДРЕСА_1, в який крім нього зареєстрована також відповідачка у справі. Вказував, що відповідачка вселилася та зареєструвалася в даній квартирі, як член його родини. Стверджував, що після розірвання шлюбу, відповідачка пообіцяла, що переїде до власної квартири, але, в подальшому відмовилася залишити його квартиру та змінила замки у ній. Більш того, відповідачка відмовилася сплачувати комунальні послуги за квартиру. В результаті, він лишився можливості користуватися власною квартирою, але повинен повністю нести всі витрати по утриманню квартири.

На підставі викладеного позивач просив суд винести рішення, яким припинити сервітут на квартиру №72, що розташована по вул. Скісній,78 в м. Одесі, шляхом визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право користування квартирою№72 по вул. Скісній,78 в м. Одесі, стягнути з відповідачки на його користь 5961,88 грн. витрати на СДПТ та опалення вказаної вище квартири, судовий збір в розмірі 1102,42 коп. та послуги банківської установи в розмірі 16,54 грн.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 12 липня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму витрат за комунальні послуги в розмірі 911 грн. 75 коп.

В інший частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовій збір в розмірі 106 грн. 66 коп.

Не погоджуючись з вказаним рішенням представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4подала до суду апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм права.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що зявилися, перевіривши матеріали справи й обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги, районний суд виходив з того, що відповідачка в спірній квартирі проживає та зареєстрована у встановленому законом порядку, вона є колишнім членом сімї позивача, отже, у законний спосіб набула право користування житловим приміщенням у спірній квартирі.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, апеляційним судом встановлено, підтверджено матеріалами справи та не спростовується сторонами, що сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому 31 травня 1997 року відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневої райадміністрації виконкому Одеської міської ради народних депутатів, актовий запис №124, що підтверджується штампом у паспорті.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 09 вересня 2013 року шлюб між сторонами був розірваний, що підтверджується штампом у паспорті та не заперечуються сторонами.

ОСОБА_2 на праві власності на підставі договору дарування від 21 лютого 2002 року належить квартира АДРЕСА_2. Право власності позивача на спірну квартиру зареєстровано в КП «МБТІ та РОН», що підтверджується штампом про реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Відповідно до довідки про склад сімї та реєстрацію в зазначеній квартирі зареєстровані позивач ОСОБА_2, відповідачка ОСОБА_3, та їх рідний неповнолітній син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_3 за згодою позивача вселилася та зареєструвалася в квартирі АДРЕСА_1, як член сімї власника, та проживає на теперішній час.

Згідно ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Оскільки позивач за 2015-2016 рік поніс витрати за опалення квартири АДРЕСА_1та СДПТ в розмірі 6036,22 грн., що підтверджується квитанціями (а.с.14-27) , а відповідачка на утримання квартири за період 2015-2017 рік понесла витрати в розмірі 4212,72 грн.

Сторони за комунальні послуги разом сплатили 10248,94 грн. Оскільки сторони повинні сплачувати комунальні послуги в рівних частках, то кожен з них повинен сплатити по 5124,47 грн.

Оскільки, відповідачка сплатила усього 4212,72 грн., а повинна сплатити 5124,47 грн., то різницю в розмірі 911,75 грн, остання повинна повернути позивачу.

Відповідно до ст.160 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Згідно ст.162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Судом встановлено, що відповідачка у період шлюбу проживала у спірній квартирі як член сімї власника і продовжує там постійно проживати після розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Встановивши вказані обставини, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у цій частині позову.

Відмовляючи у позові про припинення сервітуту на квартиру № 72 у будинку № 78 по вул Скісній у м. Одесі, районний суд виходив з того, що такий сервітут у визначеному законом порядку не встановлювався, а тому і не підлягає припиненню.

Посилання апеляційної скарги на те, що позивач є власником спірної квартири і діями відповідачки не може реалізувати свої права власника користуватись, володіти та розпоряжатись на власний розсуд належним йому майном, не можуть бути підставою для скасування правильного по суті і справедливого рішення суду, оскільки позивач на власний розсуд розпорядився належним йому майном, вселивши у спірну квартиру відповідачку.

Викладені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

При таких обставинах, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені фактичні обставини по справі, рішення суду відповідає вимогам ст. ст. 213, 215 ЦПК України, а тому не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись: ст. 304; п. 1 ч. 1 ст. 307; ст. 308; 315; 317; 319 ЦПК України, колегія суддів ,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 12 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції України.

Судді апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_6

ОСОБА_7

ОСОБА_8