Справа №639/4265/16-ц
Провадження №2/639/173/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2017 рокуЖовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Труханович В.В.,

за участю секретаря Антохіної О.С., Кричевської В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Жовтневого районного суду м. Харкова цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ-Ре», треті особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніверсал Асістанс», Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «УНІКА» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, по зустрічному позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ-Ре», Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «УНІКА» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП,

ВСТАНОВИВ:

26 травня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Жовтневого районного суду м. Харкова із позовною заявою до ОСОБА_2, ТДВ «Страхова компанія «Київ-Ре», треті особи: ТОВ «Юніверсал Асістанс», ПрАТ СК «УНІКА» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, яка в подальшому була уточнена. Відповідно до уточненої позовної заяви позивач просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь відшкодування завданої матеріальної шкоди (франшизи) у розмірі 1 000 грн. та різницю між сумою матеріального відшкодування встановленою експертизою та лімітом, встановленого полісом ОСЦПВВНТЗ АЕ/2666887 в сумі 17 517,30 грн.; стягнути з ТОВ «СК Київ-Ре» суму страхового відшкодування у розмірі ліміту, встановленого полісом ОСЦПВВНТЗ АЕ/2666887 у розмірі 49 000 грн.; стягнути з ОСОБА_2 вартість експертно-оціночної послуги в сумі 2 040 грн.; стягнути з відповідачів судові витрати пропорційно до задоволених вимог.

В обґрунтування своїх позовних вимог,позивач посилається на те, що 26 травня 2015 року на перехресті вул. Полтавський Шлях та вул. Наріманова у м. Харкові сталося ДТП за участю автомобіля «Toyota RAV 4», реєстраційний номер НОМЕР_1, власником якого є ОСОБА_1 та автомобілем Opel, реєстраційний номер НОМЕР_2, яким керував на законних правових підставах відповідач ОСОБА_2

Постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 червня 2015 року провадження у справі відносно водія ОСОБА_1 за ст. 124 КпАП України закрито, за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постановою Апеляційного суду Харківської області від 18 серпня 2015 року зазначену постанову залишено без змін.

В наслідок ДТП автомобіль ОСОБА_1 зазнав значних технічних ушкоджень, чим позивачу заподіяну матеріальну шкоду. Всі ушкодження були зафіксовані інспектором відділу Державної автоінспекції Харківського міського управління ГУМВС України в Харківській області від 26 травня 2015 року та Аварійним комісаром товариства з обмеженою відповідальністю «Юніверсал Асістанс», яка була повіреним від відповідача ТДВ «Страхова компанія «Київ-Ре» згідно договору про надання асистентських послуг по врегулюванню страхових випадків, так як цивільна відповідальність ОСОБА_2 була застрахована саме ТДВ «Страхова компанія «Київ-Ре», згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ/2666887 від 26 березня 2015 року.

10 червня 2015 року повіреним було передано до страхової компанії звіт Аварійного комісара, складеного за результатом виїзду по вищевказаній ДТП. Зазнана обставини підтверджуються відповіддю ТОВ «Юніверсал Асістанс» від 13 квітня 2016 року за вихідним №088.

Однак, ТДВ «Страхова компанія «Київ-Ре» відмовляється від здійснення відшкодування позивачу шкоди, завданої відповідачем ОСОБА_2, зазначаючи, що представник ТОВ «Юніверсал Асістанс» вперше провів огляд автомобілю лише 29 вересня 2015 року, тоді, коли його вже було відновлено. Зазначають, що не мають можливості скласти калькуляцію по відновленню автомобілю, зазначаючи, що не має можливості встановити факт ДТП, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

Позивач зазначає, що оскільки спочатку адміністративний протокол було складено відносно неї, то саму заяву про повідомлення страхової компанії про ДТП вона подала лише 28 вересня 2015 року, однак, сам факт подання такої заяви не перешкодив Страховику здійснити у день ДТП, 26 травня 2015 року огляд її автомобілю та скласти звіт щодо відновлюваного ремонту.

Згідно висновку судової авто-товарознавчої експертизи №0139/16 від 11 січня 2017 року, вартості матеріального збитку завданого автомобілю Toyota RAV 4, реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 83 146,61 грн. в т.ч. ПДВ, чиста матеріальна шкода, без урахування ПДВ 66 517,30 грн.

Розмір матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, позивач визначила у межах висновку судової авто-товарознавчої експертизи №0139/16 від 11 січня 2017 року - у сумі 66517,30 грн. без урахування ПДВ. яка підлягає стягненню з: ТДВ «Страхова компанія «Київ-Ре» у розмірі ліміту встановленого полісом ОСЦПВВНТЗ АЕ/2666887 у сумі 49 000,00 грн., з урахуванням франшизи у розмірі 1 000,00 грн.; з ОСОБА_2 у розмірі 17 517,30 грн., яка складає різницю між сумою матеріального відшкодування встановленою експертизою та суми ліміту з ТДВ «Страхова компанія «Київ-Ре» (66517,30-49000); з ОСОБА_2 сума франшизи у розмірі 1 000,00 грн.

01 серпня 2017 року на адресу суду від ТДВ «Страхова компанія «Київ-Ре» надійшли письмові заперечення, відповідно до яких вони просять суд відмовити ОСОБА_1 у задоволені її позовних вимог в повному обсязі з огляду на наступне.

28 вересня 2015 року до ТДВ «Страхова компанія «Київ-Ре» ОСОБА_1 було подано повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, стосовно події, яка мала місце 26 травня 2015 року на перехресті вул. Полтавський шлях та вул. Наріманова у м. Харкові, за участю автомобіля Toyota RAV 4, реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобілем Opel Veсtra, реєстраційний номер НОМЕР_2, в результаті якої автомобілі отримали механічні пошкодження.

На момент ДТП цивільна-правова відповідальність водія автомобіля Opel Veсtra, реєстраційний номер НОМЕР_2, ОСОБА_2, була застрахована за полісом №АЕ/2666887 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в Страховій компанії «ОСОБА_3 Ре».

28 вересня 2015 року страховик, з метою встановлення розміру збитків, не оглядав автомобіль Toyota RAV 4, державний номер НОМЕР_3 через відсутність відповідного повідомлення від ОСОБА_1, як те вимагає норма Закону (тим більш, що протокол про адміністративне правопорушення було складено саме на ОСОБА_1О.), з метою визначення розміру збитку, заподіяного внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди та на виконання обовязку, направив свого представника аварійного комісара ТОВ «Юніверсал Асістанс» ОСОБА_4 для огляду пошкодженого транспортного засобу та складення відповідного ОСОБА_4 огляду пошкодженого колісного транспортного засобу Toyota RAV4, д.р.н.з. АХ6495АХ (дефектної відомості).

Після огляду вказаного колісного транспортного засобу та складення ОСОБА_4 огляду транспортного засобу від 08.10.2015 р. аварійний комісар ОСОБА_4 встановив, що автомобіль на момент огляду було відновлено. Тому, керуючись п. 8.5. «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 р. за №1074/8395, згідно якого якщо КТЗ на момент технічного огляду відновлено повністю або частково, то калькуляція відновлювального ремонту не складається, а надається повідомлення замовнику оцінки про неможливість проведення дослідження, ТОВ «Юніверсал Асістанс» повідомило ТДВ «СК «ОСОБА_3 Ре» про неможливість проведення дослідження з метою визначення матеріального збитку, завданого власнику КТЗ.

Відповідно до п. 37.1. ст. 37 Закону України «Про загальнообовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: 37.1.3. невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов'язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МГСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

Оскільки ОСОБА_1, як власник пошкодженого транспортного засобу, не виконала обовязки, передбачені Законом щодо збереження пошкодженого майна для огляду страховиком, а встановлення розміру та характеру збитків, завданих пошкодженому транспортному засобу, в свою чергу Законом покладено саме на страховика цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу, а не на будь-яку іншу установу, організацію чи фізичну особу-підприємця (ст. 34 Закону), і розмір збитків Страховику встановити неможливо, підстав для здійснення ОСОБА_1 страхового відшкодування не вбачається.

Що стосується Звіту аварійного комісара, на який посилається позивач у своїй позовній заяві, то дійсно 26.05.2015 року аварійний комісар ОСОБА_4 за телефонним викликом оглянув місце ДТП та склав Звіт про результати огляду місця події. Вказаний Звіт містить в собі відомості тільки про факт та загальні обставини ДТП (відомості про водіїв та власників транспортних засобів, про укладені ними договори страхування, розташування транспортних засобів на проїжджій частині, пояснення водіїв, загальні відомості про пошкодження.). Тобто, даний Звіт є попереднім документом аварійного комісара, який стосується факту ДТП та встановлює тільки зовнішні пошкодження транспортних засобів без урахування ремонтних операцій, у тому числі заміни, ремонту пошкоджених деталей, вартості їх відновлення або заміни, що визначається оцінювачем у відповідності до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» на підставі саме ОСОБА_4 огляду пошкодженого транспортного засобу (дефектної відомості), а не на підставі Звіту про результати огляду місця події. Тому, Звіт про результати огляду місця події, складений аварійним комісаром, не є ОСОБА_4 огляду пошкодженого транспортного засобу (дефектною відомістю), на підставі якого надалі складається Звіт про оцінку майна (висновок автотоварознавчого дослідження) та не може бути документом, на підставі якого можливо встановити розмір збитків від ДТП.

Також відповідач зазначає, що ст. 6 Закону встановлено порядок відшкодування шкоди, завданої забезпеченим транспортним засобом, а цивільно-правові наслідки настають лише за наявності вини особи, що підлягає страхуванню, що доводиться у порядку встановленому чинним законодавством України про адміністративні правопорушення, а також кримінальним Кодексом України.

Позивачем не надано доказів в підтвердження визнання ОСОБА_2, який під час ДТП керував автомобілем Opel Vectra, д.р.н.з. АХ4558СВ, винним у скоєнні адміністративного правопорушення, ані страховику, ані суду.

Відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1, ТДВ «Страхова компанія «Київ-Ре», ПрАТ СК «УНІКА» про відшкодування шкоди, завданої в наслідок ДТП. Згідно уточненого зустрічного позову, ОСОБА_2 просить суд визнати винною особою в ДТП ОСОБА_1, стягнути з ПрАТ СК «УНІКА» на його користь страхове відшкодування в сумі 23 809,65 грн.

В обґрунтування позову позивач посилається на те що, до суду від ПрАТ СК «УНІКА» надійшов Звіт №169254 від 22.06.2015 року, згідно якого матеріальна шкода, яка завдана автомобілю Opel Vectra, д.р.н.з. АХ4558СВ, який належить позивачу ОСОБА_2, складає 53 809,65 грн. Згідно пропозиції на аукціоні залишки автомобіля Opel Vectra, д.р.н.з. АХ4558СВ складають 30 000,00 грн.

Страхове відшкодування складає: 53 809,65 30 000,00 = 23 809,65 грн.

Саме таке страхове відшкодування встановила ПрАТ СК «УНІКА» у своєму листі до Жовтневого районного суду №7052 від 28.09.2017 р.

Позивача вважає, що сума страхового відшкодування в розмірі 23 809,65 грн. повинна бути стягнута зі Страховика (ПрАТ СК «УНІКА»).

Представник позивачаОСОБА_3, яка діє на підставі договору про надання правової допомоги від 25.05.2016 року, в судовому засіданні позов ОСОБА_1 підтримала в повному обсязі, просила суд його задовольнити. Проти задоволення зустрічного позову заперечувала.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_5, який діє на підставі довіреності від 21.06.2016 рокув судовому засіданні проти задоволення позову ОСОБА_1 заперечували, підтримали зустрічний позов.

Представники відповідачів ТДВ «Страхова компанія «Київ-Ре», ПрАТ СК «УНІКА», 3-тя особа ТОВ «Юніверсал Асістанс», в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні було встановлено, що 26 травня 2015 року на перехресті вул. Полтавський шлях та вул. Наріманова у м. Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Toyota, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керування водія ОСОБА_1 та автомобілем Opel, реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2

На момент вказаної дорожньо-транспортної пригоди, як вбачається з полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/2125981, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1, як власника автомобілю Toyota RAV 4, номерний знак НОМЕР_1, була застрахована у ПрАТ «СК Уніка» на суму за шкоду, заподіяну майну 50 000, 00 грн., з розміром франшизи 00, 00 грн. (т. 1, а.с. 223)

Відповідно до полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/2666887, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2, як власника автомобілю Opel Vectra, державний номер НОМЕР_2, була застрахована у ТДВ СК «Київ-Ре» на суму за шкоду, заподіяну майну 50 000, 00 грн., з розміром франшизи 1 000, 00 грн. (т. 1, а.с. 9)

В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди, як вбачається з довідки Відділу Державтоінпекції ХМУ ГУМВС України в Харківській області від 26.05.2015 року, транспортний засіб Toyota RAV 4, номерний знак НОМЕР_1, отримав механічні ушкодження: передній бампер, панель спереду, решітка радіатора, капот, переднє крило, передній блок фари, накладка капоту, лобове скло, передні протитуманні фари. (т. 1, а.с. 7)

Згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи № 0139/16, складеного 11.01.2017 року судовим експертом ТОВ «Центр експертних досліджень «Професіонал» - ОСОБА_6 величина вартості матеріальних збитків, завданих власнику автомобіля Toyota RAV 4, реєстраційний номер НОМЕР_1, у наслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 26 травня 2015 року, в цінах на момент виконання ремонтних робіт (02 вересня 2015 року), за матеріалами справи, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, без урахування величини втрати товарної вартості, складає 83 146, 61 в т.ч. ПДВ, без урахування ПДВ 66 517,30 грн. (т. 1, а.с. 142-188)

Відповідно до звіту № 169254 дослідження спеціаліста автотоварознавця автомобіля Opel Vectra, державний номер НОМЕР_2, складеного 22.06.2015 року субєктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_7, матеріальний збиток, завданий власникові Opel Vectra, державний номер НОМЕР_2, в результаті його пошкодження при ДТП складає: 53 809, 65 грн. Вказаним звітом також було встановлено, що відновлювати вище зазначений транспортний засіб є недоцільним.(т.2, а.с. 19-27)

Згідно пропозицій на аукціонні залишки автомобілю Opel Vectra, державний номер НОМЕР_2 складають 30 000, 00 грн. (т. 2, а.с. 29)

Постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 червня 2015 року провадження у справі відносно водія ОСОБА_1 за ст. 124 КпАП України закрито, за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. ( т.1, а.с. 5)

Постановою Апеляційного суду Харківської області від 18 серпня 2015 року зазначену постанову залишено без змін. ( т.1 а.с. 6)

Згідно вимог ч.4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини (ч.3 ст. 61 ЦПК України).

Згідно із ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

При цьому, пунктом 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» визначено, що обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Це означає, що у справах, що стосуються відшкодування шкоди, завданої внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (внаслідок ДТП), обовязок відшкодування шкоди виникає за наявності наступних умов: 1) дії завдавача шкоди були неправомірними; 2) між діями завдавача шкоди та шкодою є безпосередній причинний зв'язок.

Підставою звільнення особи від відповідальності в деліктних правовідносинах є відсутність будь-якої складової цивільного правопорушення.

П. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» також визначено, що «відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У зв'язку із цим у разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне порушення, наприклад, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення (стаття 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення), суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода, та чи сталася вона з вини відповідача.

Відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінальної справи за правилами Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року чи закриття кримінального провадження за правилами Кримінального процесуального кодексу України 2012 року не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК.

Згідно з ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використання, зберігання хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утримання диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

Разом із тим, за положеннями ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Отже, за змістом зазначених норм матеріального права, положення ст. 1187 ЦК України регулюють правовідносини зі спричинення шкоди джерелом підвищеної небезпеки іншій особи, і у цьому випадку особа, яка є володільцем джерела підвищеної небезпеки звільняється від відповідальності у випадках визначених зазначеною нормою.

На відміну від зазначених положень, ст. 1188 ЦК України регулює правовідносини щодо шкоди спричиненої взаємодією декілька джерел підвищеної небезпеки та спричинення шкоди кожному з них і при цьому враховують дії кожного володільця джерела підвищеної небезпеки, зокрема, порушення ним Правил дорожнього руху, наявність причинного зв'язку не тільки з дорожньо-транспортною пригодою, а і її наслідками.

Частиною 3 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 59 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 3 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи те, що постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 червня 2015 року провадження щодо ОСОБА_1 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП - закрито за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, а постанова суду про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності внаслідок ДТП на сьогодні надана не була, то суд приходить до висновку що встановити ступень вини сторін у вказаній дорожньо-транспортній пригоді є неможливим.

Щодо посилання позивача на постанову Апеляційного суду Харківської області від 18.05.2015 року, в мотивувальній частині якої зазначено, що можливість виїзду на перехрестя автомобіля під керуванням ОСОБА_2 на сигнал світлофора, який би дозволяв йому рух, виключається, не є належним та допустимим доказам, адже у вказаній постанові безпосередньо не встановлено наявність порушення ОСОБА_2 будь-яких правил дорожнього руху та не визнано його винним у адміністративному правопорушенні і не було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_2 також не було надано суду жодних належних та допустимих доказів того, що саме ОСОБА_1 є винною у дорожньо-транспортній пригоді та що внаслідок саме її протиправних дій була завдана шкода.

Окрім того, судом неодноразово розяснювалося сторонам їх право на заявлення клопотання про проведення експертизи для встановлення наявності ступеню вини та протиправності дій кожного з учасників дорожньо-транспортної пригоди, але представниками сторін вказане клопотання заявлене не було.

Враховуючи все вище викладене, суд не знаходить підстав для задоволення позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ-Ре», треті особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніверсал Асістанс», Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «УНІКА» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, та зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ-Ре», Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «УНІКА» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати не розподіляються.

На підставі викладеного та керуючись, ст. ст. 10, 11, 57, 58, 59, 60, 61, 88, 143, 179, 212, ЦПК України, ст. ст. 16, 22, 256, 257, 1166, 1187, 1188 ЦК України, п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ-Ре», треті особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніверсал Асістанс», Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «УНІКА» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ-Ре», Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «УНІКА» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами які не були присутні в судовому засіданні у той же строк з моменту одержання його копії.

Суддя В.В. Труханович