Справа №702/903/17
Провадження №2/702/336/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2017 року м.Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді: Чорненької Д.С.

при секретарі: Шковирі А.М.

позивача: ОСОБА_1,

відповідачі: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не з"явилися,

відповідача: ОСОБА_4,

третя особа: приватний нотаріус Жашківського районного нотаріального округу ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Монастирище цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третьої особи на стороні відповідачів-приватного нотаріуса Жашківського районного нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

Позивач 13.10.2017 року звернулася в суд із позовом до відповідачів, третьої особи на стороні відповідачів про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та стягнення коштів. Підставою звернення із позовом вважає те, що 18 жовтня 2016 року між нею, ОСОБА_1, та ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_7 (далі за текстом-відповідачі) укладено договір купівлі продажу квартири №28, що знаходиться у м.Монастирище вул.Гагаріна будинок №9. Відчужена, на підставі вказаного договору купівлі-продажу квартира має загальну площу 69,2 кв. метри, житлову площу 31,5 кв. метри та дві кімнати. Продаж квартири вчинено за 414 250 гривень 00 коп. Договір купівлі-продажу у день його укладення, посвідчено приватним нотаріусом Жашківського районного нотаріального округу Черкаської області ОСОБА_8, робоче місце якої знаходиться в Жашківському районі Черкаської області за адресою: АДРЕСА_1. Вважає, що укладений 18 жовтня 2017 року між нею та відповідачами, посвідчений приватним нотаріусом Жашківського районного нотаріального округу Черкаської області ОСОБА_5, договір купівлі-продажу квартири підлягає визнанню недійсним, відповідно до наступного нормативно-правового обґрунтування. Посвідчення правочинів є однією з нотаріальних дій, які вчиняють нотаріуси (п.1 ч.1 ст.34 Закону України «Про нотаріат»). У силу п.1 глави 1 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджений наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року та зареєстрований в Міністерстві юстиції 22.02.2012 року за №282/20595, нотаріальні дії можуть вчинюватися будь-яким нотаріусом на всій території України, за винятком обмежень у праві вчинення нотаріальних дій, установлених ст.ст.9,53,55,60,66,72,73,94 Закону України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Згідно зі ст.13-1 Закону України «Про нотаріат» нотаріальний округ-територіальна одиниця, в межах якої нотаріус здійснює нотаріальну діяльність і в межах якого знаходиться державна нотаріальна контора, в якій працює державний нотаріус, або робоче місце (контора) приватного нотаріуса. Нотаріальні округи визначаються відповідно до адміністративно-територіального устрою України. У містах з районним поділом округом діяльності нотаріуса є вся територія міста. У разі зміни адміністративно-територіального поділу України, в результаті якого розташування робочого місця (контори) приватного нотаріуса увійшло до іншого нотаріального округу, нотаріальна діяльність відповідних нотаріусів повинна бути зареєстрована в цьому нотаріальному окрузі. Нотаріус не вправі здійснювати нотаріальну діяльність за межами свого нотаріального округу, за винятком заміщення інших нотаріусів у випадках, передбачених цим Законом. Статтею 41 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріальні дії можуть вчинятися будь-яким нотаріусом чи посадовою особою органів місцевого самоврядування, за винятком випадків, передбачених ст.ст.9,55, 60,65,66,70-73, 85, 93 і 103 цього Закону, та інших випадків, передбачених законодавством України. Згідно з п.2 глави 1 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджений наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року та зареєстрований в Міністерстві юстиції 22.02.2012 за №282/20595, нотаріальні дії вчиняються у приміщенні державної нотаріальної контори, у державному нотаріальному архіві, приміщенні, яке є робочим місцем (конторою) приватного нотаріуса. В окремих випадках, коли фізична особа не може з'явитися в зазначене приміщення, а також коли того вимагають особливості посвідчуваного правочину, такі нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаними приміщеннями, але в межах нотаріального округу. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що нотаріальна діяльність здійснюється нотаріусом у межах свого нотаріального округу та за місцем знаходження приміщення державної нотаріальної контори, в якій працює державний нотаріус, або приміщення, яке є робочим місцем приватного нотаріуса. Законодавством заборонено нотаріусу здійснювати нотаріальну діяльність за межами свого нотаріального округу. Пункт 1 глави 1 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України унормовує, що посвідчення правочинів щодо відчуження або застави житлового будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна, а також майна, на яке поширено режим нерухомої речі, управління нерухомим майном, а також правочинів щодо відчуження та застави транспортних засобів, що підлягають державній реєстрації, провадиться за місцезнаходженням (місцем реєстрації) цього майна або за місцезнаходженням (місцем реєстрації) однієї із сторін відповідного правочину. Предмет оспорюваного договору купівлі-продажу знаходиться в м.Монастирище Монастирищенського району Черкаської області, місцем проживання одного з відчужувачів квартири ОСОБА_6 також є м.Монастирище Монастирищенського району Черкаської області. Два інші продавці квартири проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1. Вона, позивач ОСОБА_1, з 23 січня 2009 року постійно проживає і зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується відомостями паспорта громадянина України серії НЕ №552263, який виданий 09.12.2008 року Монастирищенським РВ УМВС України в Черкаській області. Таким чином, правом посвідчити оспорюваний правочин законодавець наділив нотаріусів, які здійснюють діяльність в межах Монастирищенського районного нотаріального округу або Уманського міського нотаріального округу. Безпідставне зазначення приватним нотаріусом Жашківського нотаріального округу ОСОБА_5 недостовірних відомостей про її реєстрацію в с.Тетерівка Жашківського району Черкаської області не наділяє її правом посвідчувати, укладений між нею та відповідачами договір купівлі-продажу квартири №28, яка знаходиться у м.Монастирище вул.Гагаріна будинок №9. Окрім того, за умовами п.2.1 Договору продаж квартири вчинено за 414 250, 00 гривень, які вона продавцям сплатила до підписання договору купівлі-продажу. Спосіб проведення оплати оспорюваний договір купівлі-продажу не визначає. Правління Національного Банку України постановою №210 від 06.06.2013 «Про встановлення граничної суми розрахунків готівкою» (в редакції на день укладення оспорюваного правочину) в імперативному порядку визначило, що фізичні особи мають право здійснювати розрахунки на суму, яка перевищує 150 000 гривень, шляхом перерахування коштів з поточного рахунку на поточний рахунок, внесення та/або перерахування коштів на поточні рахунки (у тому числі у депозит нотаріуса на окремий поточний рахунок у національній валюті). Відповідно до ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. У відповідності до ст.ст.4,10 та 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та Цивільного кодексу, міжнародним договорам, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (ст.ст.1,8 Конституції України). Частиною 1 ст.215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлена частинами 1-3,5,6 ст.203 Цивільного кодексу України. Згідно з ч.3 ст.215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Таким чином, оскільки, укладений між нею та відповідачами договір купівлі-продажу квартири посвідчено нотаріусом поза межами нотаріального округу та без дотримання визначеного Національним Банком України порядку проведення розрахунків між фізичними особами при укладенні ними договорів купівлі-продажу, такий договір підлягає визнанню недійсним. Відповідно до ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі,-відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. В п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначено, що відповідно до статей 215 та 216 ЦК суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним. Згідно з ч.1 ст.114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Вона звільнена від сплати судового збору. Просить визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2, що укладений 18 жовтня 2016 року між нею, ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1)та ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2),ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3)і ОСОБА_7 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4),і посвідчений приватним нотаріусом Жашківського районного нотаріального округу Черкаської області ОСОБА_5; стягнути з відповідачів : ОСОБА_6, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 на її, ОСОБА_1 користь 414 250 гривень 00 копійок та судові витрати.

15.11.2017 року на адресу суду від приватного нотаріуса ОСОБА_5 надійло заперечення, відповідно до якогопроти позовної заяви заперечує повністю, виходячи із наступного. Посвідчуючи оспорюваний правочин-договір купівлі-продажу квартири, нею дотримані всі вимоги ст.203 ЦК України. Власники квартири, відповідачі за даною справою, мали намір продати квартиру за певну суму, а покупець (позивач) проявив свою волю шляхом укладення та підписання договору купівлі-продажу, тобто внутрішня воля позивача придбати нерухоме майно дістала свій вираз зовні. І продавці, і покупець мали повний обсяг цивільної дієздатності. Зміст правочину не суперечить чинному ЦК України. Правочин вчинений на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У відповідності з вимогами законодавства такі правочини мають вчинятися у письмовій формі з послідуючою державною реєстрацію нерухомого майна в Реєстрі речових прав. Нею це дотримано. Посвідчений нею договір купівлі-продажу квартири був спрямований на реальне настання правових наслідків-покупець (позивач у справі) бажав придбати нерухоме майно-житлову квартиру. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення вимог, які встановлені ч.ч.1-3, 5 та 6 ст.203 ЦК України. Вище вона надала суду пояснення, як вчинявся оспорюваний правочин. Але, позивач намагається визнати правочин недійсним з тих підстав, що нею було внесено недостовірно місце реєстрації покупця за оспорюваним договором. За спливом часу вона не може пояснити, чому саме місце проживания позивача було вказано с.Тетерівка Жашківського району, але в архівних документах знаходиться копія паспорта позивача, де вказано місце реєстрації-с.Тетерівка Жашківського району. Але і цей факт не є підставою для визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним. Позивач звинувачує її також у неправомірних діях щодо способу проведення оплати за придбану квартиру. Так, дійсно, на день вчинення оспорюваного правочину Постанова правління Національного банку України №210 від 06.06.2013 року визначає, що фізичні особи мають право здійснювати розрахунки на суму, що не перевищує 150 000 гривень. При цьому, позивач констатує факт передачі суми за придбану квартиру-414 250 гривень. Просить суд звернути увагу на той факт, що договір купівлі-продажу укладався позивачем з трьома продавцями, які в рівних долях мали право на відчужувану квартиру в цілому, а значить і кошти розподілялися порівну між всіма співвласниками, про що зазначено в п.2.1 договору. Такий спосіб розрахунків регулюється Положенням про ведення касових операцій у національній валюті України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року №637, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 січня 2005 року за №40/10320, яке розроблено відповідно до ст.33 Закону України від 20 травня 1999 року №679/XIV «Про національний банк України. Відповідно до вищевказаного Положення (п.2.3) кількість підприємств (підприємців) та фізичних осіб, з якими здійснюються розрахунки, протягом дня не обмежуються. То ж, якщо за продану квартиру покупець (позивач у справі) сплатила загальну суму 414 250 гривень, то кожний продовець-співвласник отримав по 138 083 гривні, що не перевищує суму граничного розміру з однією особою. Але, це також не є підставою про визнання договору купівлі-продажу недійсним. Просить суд звернути увагу на той факт, що при укладенні даного договору до його посвідчення нею, сторони читали, знайомилися з правами та обов'язками сторін за цією угодою, нею розяснювалися положення статей, які регулюють дані правовідносини. При посвідченні оспорюваного договору у сторін не виникало ніяких претензій ні майнового, ні правового характеру, про що відповідно було оговорено в п.4.6 оспорюваного договору. Договір підписувався у певній послідовності: спочатку квартира була оглянута покупцем (позивачем у справі), також покупець перевірила наявність заборгованості по комунальних платіжках (про що було також відмічено в договорі в п.1.4 ), надалі покупець передала кошти за квартиру кожному із співвласників в рівних долях-п.2.1, надалі укладений договір був прочитаний, як продавцями, так і покупцем, і тільки тоді проставлялися підписи під оспорюваним договором. Про яку недійсність може іти мова, коли покупець грамотна особа, вміє читати, особисто знайомилася із умовами договору, своїми правами та обовязками, що випливали із договору, і лише через рік вирішила, що цей договір є недійсним тому, що нотаріус вказав інше місце проживання покупця, позивача у справі. Вважає, що не має жодних підстав визнавати недійсним договір купівлі- продажу квартири №28, що знаходиться в будинку №9 по вул.Гагаріна в м.Монастирище Черкаської області, який посвідчений нею, приватним нотаріусом ОСОБА_5 18.10.2016 року, а тому просить суд відмовити позивачу ОСОБА_1 у позовних вимогах повністю.

У судовому засіданні позивач позов підтримала повністю, просить його задоволити та додатково пояснила, що вона спочатку віддала кошти та паспорт, щоб підготовили документи для підписання договору. Коли вона договір підписувала, вона його не читала та надіялась, що там все записано вірно. Необхідності в його прочитанні не було, так як вона вже віддала кошти за квартиру. Про розбіжності, які є в договорі дізналася вже вдома, коли його уважно прочитала. У договорі невірно зазначено її місце проживання та сума коштів, які вона сплатила. Вона постійно, з народження , проживала в с.Шарнопіль, лише виїжджала на час навчання. Ці факти можуть підтвердити свідки. Таке оформлення договору її не влаштовує, так як він є незаконним. Їй на даний час потрібні кошти для лікування дитини, яка має онкозахворювання. Надала суду документи про сплату витрат за надання їй правової допомоги в сумі 1 300 гривень. Просить позов задоволити.

У судові засідання 24.11.2017 року та 30.11.2017 року відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не з"явилися, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, згідно яких заперечують проти задоволення позову.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_7 позов не визнав та пояснив, що він не перевіряв документи позивача, так як ці дії не входили в його обов"язки. Вважає, що нотаріус не міг допустити помилки, а тому без дослідження документів по договору, справу розглянути неможливо. Вони ніяких претензій до позивача не мають, квартиру не забирають, кошти отримали згідно договору.

У судовому засіданні третя особа на стороні відповідачів-приватний нотаріус Жашківського районного нотаріального округу ОСОБА_5 підтримала надане заперечення та додатково пояснила, що не може пояснити, чому в матеріалах судової справи міститься сторінка поспорту позивача з реєстрацією в с.Шарнопіль, якщо в її документах копія сторінки з пропискою в с.Тетерівка. Позивач має неповнолітню дитину та задоволення позову може порушити права дитини. Просить відмовити у задоволенні позову, так як вона нічиїх прав не порушила, договір може бути задоволено, але і з інших підстав.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, архівну справу приватного нотаріуса ОСОБА_5 № 02-03 том № 7 "Договори відчудження квартир та документи", суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1 ст.59 ЦПК суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Позивачем на підставу задоволення позову суду для дослідження надано паспорт громадянина України ОСОБА_1, виданий 09.12.2008 року Монастирищенським РВ УМВС України в Черкаській області, Серії НЕ 552263 згіно якого на аркуші 11 зазначено місце реєстрації - с.Шарнопіль Черкаської області з 23.01.09 року (а.с.7).

Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу квартири ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_7 (продавці) передали у власність ОСОБА_1 (покупця) квартиру №28, що знаходиться в м.Монастирище вул.Гагаріна, будинок 9 Черкаської області, загальною площею 69,2 кв.метри, житловою площею 31,5 кв.метри, кількість кімнат: дві, ринковою вартістю 414 250,00 грн. (а.с.9,10).

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України) та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства.

Згідно п.1 глави 1 розділу I Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» №296/5 від 22.02.2012 року нотаріальні дії можуть вчинюватися будь-яким нотаріусом на всій території України, за винятком обмежень у праві вчинення нотаріальних дій, установлених статтями 9, 53, 55, 60, 66, 72, 73,94 Закону України „Про нотаріат (далі-Закон) та іншими актами законодавства України.

Відповідно до ч.1 ст.41 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року №3425-XII нотаріальні дії можуть вчинятися будь-яким нотаріусом чи посадовою особою органів місцевого самоврядування, за винятком випадків, передбачених ст.ст.9,55,60,65,66,70-73,85,93 і 103 цього Закону, та інших випадків, передбачених законодавством України.

Згідно п.4 глави 1 розділу I Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених наказом Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» №296/5 від 22.02.2012 року нотаріус не вправі здійснювати нотаріальну діяльність за межами свого нотаріального округу, за винятком заміщення інших нотаріусів у випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до ст.13-1 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року №3425-XII нотаріальний округ-територіальна одиниця, в межах якої нотаріус здійснює нотаріальну діяльність і в межах якого знаходиться державна нотаріальна контора, в якій працює державний нотаріус, або робоче місце (контора) приватного нотаріуса.

Нотаріальні округи визначаються відповідно до адміністративно-територіального устрою України. У містах з районним поділом округом діяльності нотаріуса є вся територія міста. У разі зміни адміністративно-територіального поділу України, в результаті якого розташування робочого місця (контори) приватного нотаріуса увійшло до іншого нотаріального округу, нотаріальна діяльність відповідних нотаріусів повинна бути зареєстрована в цьому нотаріальному окрузі.

Нотаріус не вправі здійснювати нотаріальну діяльність за межами свого нотаріального округу, за винятком заміщення інших нотаріусів у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до п.1 глави 1 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» №296/5 від 22.02.2012 року посвідчення правочинів щодо відчуження або застави житлового будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна, а також майна, на яке поширено режим нерухомої речі, управління нерухомим майном, а також правочинів щодо відчуження та застави транспортних засобів, що підлягають державній реєстрації, провадиться за місцезнаходженням (місцем реєстрації) цього майна або за місцезнаходженням (місцем реєстрації) однієї із сторін відповідного правочину.

Згідно ч.3 ст.55 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року №3425-XII посвідчення правочинів щодо відчуження, іпотеки житлового будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна, а також правочинів щодо відчуження, застави транспортних засобів, що підлягають державній реєстрації, провадиться за місцезнаходженням (місцем реєстрації) цього майна або за місцезнаходженням (місцем реєстрації) однієї із сторін відповідного правочину.

Відповідно доПравової позиції Верховного Суду України у справі за № 6-2цс13 від 20.02.2013 року у силу статті 13-1 Закону України Про нотаріат, пункту 11Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 3 березня 2004 року за № 283/8882, нотаріальний округ-територіальна одиниця, в межах якої нотаріус здійснює нотаріальну діяльність і в межах якого знаходиться державна нотаріальна контора, в якій працює державний нотаріус, або робоче місце приватного нотаріуса. Нотаріальні округи визначаються відповідно до адміністративно-територіального устрою України. У містах з районним поділом округом діяльності нотаріуса є вся територія міста. У разі зміни адміністративно-територіального поділу України, в результаті якого розташування робочого місця приватного нотаріуса увійшло до іншого нотаріального округу, нотаріальна діяльність відповідних нотаріусів повинна бути зареєстрована в цьому нотаріальному окрузі. Нотаріальні дії вчиняються в приміщенні державної нотаріальної контори, у державному нотаріальному архіві, приміщенні, яке є робочим місцем приватного нотаріуса. В окремих випадках, коли фізична особа не може зявитися в зазначене приміщення, а також коли того вимагають особливості посвідчуваного правочину, такі нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаними приміщеннями, але в межах нотаріального округу. Нотаріус не вправі здійснювати нотаріальну діяльність за межами свого нотаріального округу, за винятком заміщення інших нотаріусів у випадках, передбачених Законом.

Нотаріальна діяльність здійснюється нотаріусом в межах свого нотаріального округу незалежно від того, де знаходиться приміщення, яке є робочим місцем нотаріуса: в межах нотаріального округу або поза його межами.

Згідно ч.2 ст.214 ЦПК України зазначена постанова Верховного Суду України підлягає обовязкову врахуванню судом при вирішенні справи.

Таким чином, предмет договору купівлі-продажу квартира знаходиться в м.Монастирище, місцем реєстрації ОСОБА_6 станом на дату укладення договору було м.Монастирище, інші відповідачі-Задорожна О.В. та ОСОБА_7 зареєстровані та жителі м.Умані Черкаської області, позивач із 21.01.2009 року зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_2, а тому нотаріусом було вчинено нотаріальну дію щодо посвідчення договору купівлі-продажу з порушенням вимог законодавства щодо місця вчинення нотаріальної дії.

Суд вважає, що надана приватним нотаріусом копія паспорта позивача, посвідчена цим же приватним нотаріусом, де зазначена адреса проживання позивача на а.с.11 с.Тетерівка, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки дана копія не відповідає оригіналу паспорта, наданого суду позивачем. Жоден з учасників судового розгляду не заявив клопотання про проведення експертизи наданих документів, суд з власної ініціативи позбавлений права призначати експертизу, а тому розглядає справу на підставі наданих суду доказів.

Крім того, у договорі купівлі-продажу квартири місце реєстрації позивача ОСОБА_1 зазначено с.Тетерівка Жашківського району Черкаської області. Станом на дату винесення рішення у справі суду не надано доказів того, що станом на дату посвідчення договору позивач дійсно була зареєстрована за вказаною вище адресою, тому суд вважає, що договір в частині зазначення місця проживання позивача містить неправдиві відомості, а тому в цій частині підлягає визнанню недійсним.

Відповідно до ст.217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Разом з тим, включення недійсної частини договору у даному випадку потягло за собою незаконне укладення договору в цілому у м.Жашків, оскільки таке укладення за обставин, встановлених судом, суперечить вимогам ст. 55 Закону України "Про нотаріат".

Тому суд вважає, що позов у частині визнання недійсним договору підлягає до задоволення.

Суд вважає, що доводи нотаріуса про відсутність порушення прав сторін договору, не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки суд не може легалізовувати порушення закону нотаріусом чи іншою посадовою особою при внесенні ними у офіційні документи недостовірної інформації, лише з тої підстави, що сторони ознайомились із текстом договору, та розцінює такі дії нотаріуса як намагання виправдати свої протиправні дії - встановлення особи - сторони договору не у відповідності до оригіналу паспорта чи внесення недостовірної інформації та посвідчення договору за межами нотаріального округу.

Суд вважає, що пояснення третьої особи в частині, що визнання недійсним договру порушить права дитини позивача на житло, не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову, є намаганням затягнути розгляд справи, оскільки позивач з 2009 року проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3, місцем проживання неповнолітньої дитини є місце проживання його батьків, а тому визнання договору купівлі - продажу недійним квартири, яка розташована в м.Монастирище не позбавляє дитину позивача права на житло.

Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі,-відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» реституція як спосіб захисту цивільного права (ч.1 ст.216 ЦК) застосовується лише в разі

наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв'язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред'явлена тільки стороні недійсного правочину.

Тому суд вважає, що позовні вимоги про стягнення із відповідачів коштів в сумі 414 250,00 грн. підлягають до задоволення.

Крім цього, суд вважає, що для повної реституції є необхідним повернення квартири відповідачам позивачем та скасування реєстрції права власності позивача на дану квартиру, зареєстроване за реєстраційним № 34.

Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому судові витрати підлягають стягненню із відповідачів в рівних долях на користь держави в сумі 4 782,50 грн. ( 4142,50 + 640) та на користь позивача в сумі 433,33 гривень з кожного ( 1300 : 3 = 433,334).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.3,5,6,7,8,10,11,14,59,60,61,88,158-159, 213-215 ЦПК України, ст.ст.203,215,216 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, наказом Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» №296/5 від 22.02.2012 року, Законом України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року №3425-XII, Правовою позицією Верховного Суду України у справі за № 6-2цс13 від 20.02.2013 року, суд

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Визнати договір купівлі-продажу квартири №28, що по вул.Гагаріна,9 в м.Монастирище Черкаської області, що укладений 18 жовтня 2016 року між ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, та ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, ОСОБА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 і ОСОБА_7, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4, посвідчений приватним нотаріусом Жашківського районного нотаріального округу Черкаської області ОСОБА_5, недійсним.

Скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, на квартиру №28, що по вул.Гагаріна,9 в м.Монастирище Черкаської області, реєстраційний номер об"єкта нерухомості 34.

Стягнути із ОСОБА_6,ОСОБА_3 і ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 414 250 гивень 00 коп : по 138 083 гривні 33 коп з кожного та по 433 гривні 33 коп судових витрат, а всього по 138 516 ( сто тридцять вісім тисяч п"ятсот шістнадцять) гривень 66 коп з кожного.

Стягнути із ОСОБА_6, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в сумі 4 782 гривні 50 коп : по 1 594 ( одній тисячі п"ятсот дев"яносто чотири) гривні 16 коп з кожного.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано протягом 10 днів через Монастирищенський районний суд Черкаської області до апеляційного суду Черкаської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання скарги, якщо скаргу не було подано.

Суддя Д. С. Чорненька