Справа № 305/94/17
Провадження по справі № 2/305/353/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

27.01.2017 року. Рахівський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючого - судді Тулик І.І.

за участі секретаря - Шемота М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Великобичківської селищної ради в особі виконавчого комітету про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області в особі виконавчого комітету про визнання права власності на спадкове майно.

В обгрунтування позову зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла його мати, ОСОБА_2, після чого відкрилася спадщина на належний їй житловий будинок АДРЕСА_1. Спадкоємцем майна нині померлої ОСОБА_2 став, він син ОСОБА_1, та який в силу ст.. 549 ЦК УРСР фактично прийняв спадщину, вступивши в управління та володіння спадковим майном - житловим будинком АДРЕСА_1, про що свідчить довідка виконавчого комітету Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області №3240 від 2 червня 2016 року. За життя мати ОСОБА_2 двічі перебувала у зареєстрованому шлюбі, внаслідок чого змінювала прізвища, це з його батьком ОСОБА_3 у період з 26 січня 1949 року по 15 лютого 1969 року, що стверджено Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №8 від 30 липня 2014 року, та з громадянином ОСОБА_7 в період з 18 березня 1969 року по день його смерті, тобто ІНФОРМАЦІЯ_4, підтвердженням чого являється свідоцтво про одруження від 18 березня 1969 року, видане Великобичківською селищною радою та свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_4, видане Великобичківською селищною радою. Як спадкоємець першої черги спадкування за законом він звернувся до Рахівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Під час звернення нотаріус оглянула представлені ним документи і виявила розбіжності в особі матері в його свідоцтві про народження, а саме в графі мати, остання зазначена як «ОСОБА_2», а в свідоцтві про смерть як «ОСОБА_2», у зв"язку з чим йому надано роз"яснення стосовно необхідності підтвердження родинних відносин між ним ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а також встановлення факту належності останній правовстановлюючих документів на житловий будинок. Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області №1233 від 8 вересня 2016 року встановлено факт, що ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 від ІНФОРМАЦІЯ_3) та ОСОБА_2, яка зазначена в графі "мати" в свідоцтві про народження ОСОБА_1, серії НОМЕР_3 від ІНФОРМАЦІЯ_1 , являється матір`ю ОСОБА_1. Отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_2 він не зміг, оскільки державним нотаріусом йому в цьому було відмовлено, через те, що відсутня реєстрація спадкового будинку за спадкодавцем, тобто встановлено відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, про що складено постанову №26 від 6 червня 2016 року про відмову у вчинення нотаріальної дії. Однак з цим він не погоджується, оскільки підтвердженням приналежності будинку АДРЕСА_1 його матері, який знаходиться в сільському населеному пункті, є довідка Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області №12723 від 10 березня 2016 року. Саме відсутність необхідності в реєстрації технічної документації на будинок, на момент його видачі і спричиняє сьогодні подання ним як спадкоємцем позову про визнання права власності, оскільки в нотаріальному порядку оформити своє право власності на спадщину він не може. Майнових спорів з приводу заявлених ним вимог про спадкування зазначеного житлового будинку не існує, що стверджено Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №44079495 від 6 червня 2016 року та оскільки він є єдиним спадкоємцем першої черги спадкування за законом, що також стверджено довідкою виконавчого комітету Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області №3243 від 2 червня 2016 року. Також згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №44078873 від 6 червня 2016 року за життя матір»ю ОСОБА_2 жодних заповітів та спадкових договорів не складалося. На підставі наведеного просив визнати за ним ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканцем АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2, право власності на житловий будинок АДРЕСА_1, загальною площею АДРЕСА_1,69 кв.м., житловою площею 31,64 кв.м., допоміжною площею 25,05 кв.м.

Позивач ОСОБА_1 надав заяву про розгляд справи за його відсутностій й підтримання позовних вимог.

Представник відповідача - Великобичківської селищної ради в судове засідання не з"явився. Селищний голова Божук Й.М. надав заяву про розгляд справи без участі представника сільської ради та визнання позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами суд приходить до наступного висновку.

При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР.

Так, відповідно до ст.. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки

(усиновителі) померлого.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 являється сином спадкодавця ОСОБА_2, а отже є, в силу ст. 529 ЦК УРСР спадкоємцем першої черги спадкування за законом.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла громадянка ОСОБА_2, що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від ІНФОРМАЦІЯ_3.

Після її смерті залишилося спадкове майно, яким є житловий будинок АДРЕСА_1.

Також встановлено, що за життя ОСОБА_2 двічі перебувала у зареєстрованому шлюбі, внаслідок чого змінювала прізвища, це з ОСОБА_3 у період з 26 січня 1949 року по 15 лютого 1969 року, що стверджено Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №8 від 30 липня 2014 року, та з громадянином ОСОБА_7 в період з 18 березня 1969 року по день його смерті, тобто ІНФОРМАЦІЯ_4, підтвердженням чого являється свідоцтво про одруження від 18 березня 1969 року, видане Великобичківською селищною радою та свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_4, видане Великобичківською селищною радою.

Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області №1233 від 8 вересня 2016 року встановлено факт, що ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 від ІНФОРМАЦІЯ_3) та ОСОБА_2, яка зазначена в графі "мати" в свідоцтві про народження ОСОБА_1, серії НОМЕР_3 від ІНФОРМАЦІЯ_1 , являється матір`ю ОСОБА_1

Звернення позивача до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням його права на отримання власності в порядку спадкування згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в його користь.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

При вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно звертається увагу на зміну редакції ч. 4 ст. 331 і ч. 4 ст. 334 ЦК та інших норм цивільного законодавства і застосовується редакція закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини. При цьому, належність правовстановлюючих документів встановлюється відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставінаказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445.

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК таЗаконом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Судом встановлено, що громадянкою ОСОБА_2 в 1973 році збудовано житловий будинок АДРЕСА_1, підтвердженням чого є довідка довідка Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області №12723 від 10 березня 2016 року, а отже його не можна розцінювати як об"єкт самочинного будівництва.

При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки.

Для набуття спадщини необхідна наявність ряду умов. Першою необхідною умовою є відкриття спадщини, під якою розуміють настання таких юридичних фактів, які обумовлюють виникнення у спадкоємця права на набуття спадщини - права на спадкування. До таких юридичних фактів, передусім, відноситься смерть спадкодавця. Але в момент відкриття спадщини спадкоємець набуває лише право на спадкування, але не право власності на саму спадщину. Для виникнення права власності на спадщину спадкоємець повинен належним чином здійснити (реалізувати) право на прийняття спадщини. Здійснення права на спадкування, передусім, полягає в тому, що спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини можливе двома способами: шляхом пасивної поведінки спадкоємця, яка передбачена ст. 549 ЦК УРСР, яка встановлює, що для прийняття спадщини достатньо того факту, що спадкоємець, вступив в оперативне управління та володіння спадковим майном і протягом строку для прийняття спадщини не відмовився від неї. Такі спадкоємці також подають заяву про видачу їм документа, що підтверджує їх право на успадковане майно, але можуть це зробити незалежно від закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини; шляхом активної поведінки, тобто подачі заяви про прийняття спадщини та видачі їм відповідного свідоцтва. Для такого способу прийняття спадщини, який буде стосуватися всіх інших спадкоємців, існує певний строк для подачі заяви.

Судом встановлено, що позивач в силу ст.. 549 ЦК УРСР фактично прийняв спадщину, вступивши в управління та володіння спадковим майном - житловим будинком АДРЕСА_1, про що свідчить довідка виконавчого комітету Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області №3240 від 2 червня 2016 року.

Спору щодо набуття права на спадщину судом не встановлено. Заповіти чи спадкові договори за життя ОСОБА_2 не складалися, що підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №44078873 від 6 червня 2016 року.

Таким чином, враховуючи, що позивач по справі належить до спадкоємців за законом, спадщину прийняв, майнового спору з приводу спадкування не існує, суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Питання відшкодування судових витрат позивачем не ставилось.

Керуючись ст.ст. 10,11,60, 131, 209, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканцем АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2, право власності на житловий будинок АДРЕСА_1, загальною площею АДРЕСА_1,69 кв.м., житловою площею 31,64 кв.м., допоміжною площею 25,05 кв.м.

Судовий збір в сумі 1058,96 гривень залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення до цивільної палати апеляційного суду Закарпатської області через Рахівський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Тулик І.І.

З оригіналом вірно,

Суддя Рахівського районного суду: Тулик І.І.