УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючогоІзмайлової Т.Л.
суддів: Євграфової Є.П., Євтушенко О.І., Карпенко С.О., Мостової Г.І.

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі територіально відокремленого без балансового відділення № 10001/0160 філії Вінницького обласного управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про стягнення грошових коштів, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Вінницького обласного управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на рішення апеляційного суду Вінницької області від 12 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що між ним та Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі територіально відокремленого без балансового відділення № 10001/0160 філії Вінницького обласного управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі - ПАТ «Державний ощадний банк України») існує ряд взаємних зобов'язань за договорами депозитів та договором поточного рахунку, які не виконуються належним чином ПАТ «Державний ощадний банк України», наслідком чого є наявність заборгованості відповідача перед ним, зокрема:

- 30 травня 2015 року між ним та відповідачем було укладено договір № 201 на вклад «Депозитний» на ім'я фізичної особи, в сумі 60 тис. дол. США, строком на 1 місяць 1 день, днем повернення депозиту є 01 липня 2015 року, процентна ставка встановлюється розміром 10,5 % річних. 01 липня 2015 року позивач отримав у відповідача за таким договором депозитні кошти у розмірі 5 тис. дол. США та нараховані відсотки у розмірі 406,48 дол. США. Заборгованість відповідача перед позивачем становить 55 111,32 дол. США, з них: 55 тис. дол. США депозитні кошти, 111,32 дол. США нараховані відсотки;

- 01 липня 2015 року між ним та відповідачем було укладено договір № 419 на вклад «Депозитний» на ім'я фізичної особи, в сумі 55 тис. дол. США, строком на 1 місяць 1 день, днем повернення депозиту є 02 серпня 2015 року, процентна ставка встановлюється розміром 10,5 % річних. 03 серпня 2015 року позивач отримав у відповідача за таким договором депозитні кошти у розмірі 10 тис. дол. США та нараховані відсотки у розмірі 372,61 дол. США. Заборгованість відповідача перед позивачем становить 45 117,81 дол. США, з них 45 тис. дол. США депозитні кошти, 117,81 дол. США нараховані відсотки;

- 03 серпня 2015 року між ним та відповідачем було укладено договір № 658 на вклад «Депозитний» на ім'я фізичної особи, в сумі 45 тис. дол. США, строком на 1 місяць 1 день, днем повернення депозиту є 04 вересня 2015 року, процентна ставка встановлюється розміром 10,5 % річних. 04 вересня 2015 року позивач отримав у відповідача депозитні кошти у розмірі 10 тис. дол. США та нараховані відсотки у розмірі 305,04 дол. США. Заборгованість відповідача перед позивачем становить 35 096,10 дол. США, з них: 35 тис. дол. США - депозитні кошти, 96,10 дол. США - нараховані відсотки;

- 04 вересня 2015 року між ним та відповідачем було укладено договір № 703 на вклад «Депозитний» на ім'я фізичної особи в сумі 35 тис. дол. США, строком на 1 місяць 1 день, днем повернення депозиту є 05 жовтня 2015 року, процентна ставка встановлюється розміром 10,5 % річних. Після закінчення строку дії договору позивач звернувся до відповідача з вимогою повернути депозитні кошти у розмірі 35 тис. дол. США та нараховані відсотки у розмірі 311,86 дол. США, а всього 35 311,86 дол. США. Однак, відповідач в строк, передбачений договором, депозитні кошти та нараховані відсотки за даним договором та вищезазначеними договорами не повернув.

Окрім того, вказував на те, що у відділенні відповідача ним було відкрито поточний рахунок в іноземній валюті за НОМЕР_1. На даний поточний рахунок ним як перераховувались, так і знімались кошти. Всього рахунок було поповнено на загальну суму 30 тис. дол. США, знято загалом 14 800 дол. США, заборгованість відповідача перед позивачем по даному рахунку становить 15 200 дол. США, які відповідач також відмовляється повертати йому у добровільному порядку.

Зазначав, що його права як споживача банківських послуг порушено внаслідок невиконання банком своїх зобов'язань.

З урахуванням зазначеного та уточнених позовних вимог, ОСОБА_6 просив стягнути з відповідача на його користь загальну суму заборгованості за договорами депозитів та договором банківського рахунку в розмірі 185 837,09 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 27 жовтня 2015 року становить 4 255 669 грн 36 коп.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 26 квітня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 12 грудня 2016 року рішення суду першої інстанції в частині відмови у позові про стягнення з ПАТ «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_6 заборгованості за депозитом та відсотками за договором від 04 вересня 2015 року за № 703 на вклад «Депозитний» на ім'я фізичної особи скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення.

Позов ОСОБА_6 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_6 заборгованість в сумі 35 321,92 дол. США, що еквівалентно 808 871 грн 97 коп., яка складається з 35 тис. дол. США та відсотків в сумі 321,92 дол. США за договором від 04 вересня 2015 року за № 703 на вклад «Депозитний» на ім'я фізичної особи.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ «Державний ощадний банк України» просить скасувати рішення апеляційного суду Вінницької області від 12 грудня 2016 року в частині часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_6 та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в сумі 35 321,92 дол. США, що еквівалентно 808 871 грн 97 коп., яка складається з 35 тис. дол. США та відсотків у сумі 321,92 дол. США за договором від 04 вересня 2015 року за № 703 на вклад «Депозитний» на ім'я фізичної особи, та залишити в силі рішення міського суду.

Вимоги касаційної скарги заявник обґрунтовує порушенням апеляційним судом при розгляді справи норм матеріального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Зокрема, ПАТ «Державний ощадний банк України» посилається на помилковість висновків апеляційного суду про наявність між сторонами взаємних зобов'язань за вказаним вище договором від 04 вересня 2015 року за № 703, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження виконання умов такого договору щодо внесення на рахунок коштів позивачем у справі, що виключає обов'язок відповідача по поверненню таких коштів позивачеві та сплату відсотків за користування ними у відповідності до умов договору. ПАТ «Державний ощадний банк України» зазначає, що судом першої інстанції вказані вище обставини досліджено належним чином та зроблено обґрунтовані висновки про безпідставність позову в цій частині.

З вимог та обґрунтованості касаційної скарги вбачається, що предметом касаційного перегляду в даному випадку є перевірка та законність висновків судів попередніх інстанцій в частині вирішення позову про стягнення грошових коштів за договором № 703 на вклад «Депозитний» на ім'я фізичної особи, укладеним 04 вересня 2015 року між сторонами у справі. В іншій частині законність та обґрунтованість судових рішень у справі судів першої та апеляційної інстанцій не переглядається.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню у зв'язку з наступним.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

З наявних у матеріалах справи документів (а. с. 14-16, т. 1) вбачається, що 04 вересня 2015 року між відповідачем та позивачем було укладено договір № 703 на вклад «Депозитний» на ім'я фізичної особи. За таким договором вкладник ОСОБА_6 вносить, а банк приймає на вкладний (депозитний рахунок) кошти в сумі 35 тис. дол. США під 10,5 % річних по 05 жовтня 2015 року. Пунктом 4.4. договору передбачено, що у разі ненадходження 35 тис. дол. США на рахунок (№ НОМЕР_2) протягом 3 робочих днів з моменту підписання сторонами договору, договір вважається припиненим і рахунок при цьому закривається. 04 вересня 2015 року (того ж дня) ОСОБА_6 поповнив рахунок (№ НОМЕР_2) згідно договору № 703 від 04 вересня 2015 року на суму 35 тис. дол. США, що вбачається із заяви на переказ готівки від 04 вересня 2015 року (а. с. 15 - зворот, т. 1). У жовтні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до ПАТ «Державний ощадний банк України» з вимогою про повернення депозитних коштів за вказаним договором та процентів за користування ними у зв'язку із закінченням строку зберігання депозиту.

Із заперечень на позов ПАТ «Державний ощадний банк України» вбачається, що вказаний договір за № 703 від 04 вересня 2015 року з позивачем не укладався, рахунок за № НОМЕР_2 не відкривався і не існує взаємних прав чи обов'язків між сторонами у справі за вказаним вище договором.

Ухвалюючи у справі судове рішення про відмову в позові щодо стягнення грошових коштів за договором № 703 від 04 вересня 2015 року, суд першої інстанції виходив з того, що заява на переказ готівки від 04 вересня 2015 року, надана позивачем на підтвердження поповнення ОСОБА_6 рахунку № НОМЕР_2 згідно договору № 703 від 04 вересня 2015 року на суму 35 тис. дол. США, не є належним доказом на підтвердження наявності між сторонами зобов'язань за таким договором, оскільки наданий позивачем касовий документ встановленим Законом вимогам до оформлення касового документа не відповідає, порядковий номер реєстрації документа відсутній, в касах установ банку він не оформлявся та в автоматизовану банківську систему банку не вводився.

Крім того, міський суд встановив, що спірний договір № 703 від 04 вересня 2015 року від імені банку підписано завідуючою операційної частини ОСОБА_7 яка була звільнена з роботи за угодою сторін з 05 липня 2013 року, до моменту укладення договору в 2015 році, а тому вона не є посадовою особою банку, наділеною повноваженнями на підписання вкладних (депозитних) договорів, і такий договір не створює правових наслідків для відповідача у справі.

Також, судом встановлено, що на договорі банківського вкладу проставлено відбиток печатки з реквізитами «Каса № 6», яка не використовується відповідачем для завірення таких договорів, оскільки договори банківського вкладу завіряються печаткою з реквізитами «Для операцій».

Оцінивши в сукупності вказані встановлені обставини, міський суд відмовив в позові про стягнення грошових коштів за договором № 703 від 04 вересня 2015 року за його недоведеністю та безпідставністю.

Апеляційний суд з такими висновками суду першої інстанції не погодився, пославшись на доведеність та обґрунтованість позову ОСОБА_6 у цій частині.

Такі висновки апеляційний суд мотивував тим, що на правовідносини у справі поширюються норми Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки ОСОБА_6 є споживачем фінансової послуги (п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»), а тому тягар по доведенню факту надання такої відповідної послуги у спосіб та розмірі відмінному ніж підтверджено наданими позивачем документами, слід покласти на відповідача у справі.

Грошові позовні вимоги ОСОБА_6 до ПАТ «Державний ощадний банк України», що випливають з вказаного договору за № 703 від 04 вересня 2015 року, ґрунтуються на умовах такого договору та відповідного касового документа на підтвердження внесення коштів позивачем на рахунок. Такі документи посвідчено печатками відповідача, а тому апеляційний суд дійшов висновків про обґрунтованість підстав позову щодо наявності у відповідача зобов'язань перед позивачем за вказаними договірними зобов'язаннями. При цьому, апеляційний суд послався на те, що позивач при укладенні договору не був зобов'язаний перевіряти документи працівників банку та їх повноваження, відбитки яких печаток проставлено на договорі та касових документах, оскільки будь-яка особа, як клієнт банку фактично впевнена в тому, що працівники банку усі операції вчиняють вірно та у відповідності до чинного законодавства.

Такі висновки апеляційного суду є законними та обґрунтованими.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

З огляду на визначення договору банківського вкладу, що закріплене в ЦК України та інших нормативно-правових актах, банківський вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку, які підлягають виплаті вкладнику відповідно до законів України та умов договору (ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність»).

Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).

Положення ст. 1059 ЦК України врегульовує питання форми банківського вкладу та наслідки недодержання письмової форми договору. Так, за змістом цієї статті договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Згідно з пунктом 1.4 Положення залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 (далі - Інструкція № 492), банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (пункт 1.8 Інструкції); договір банківського рахунку укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов'язаний надати клієнту під підпис (пункт 1.9 Інструкції); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (пункт 1.10 Інструкції).

Пункт 10.1 Інструкції № 492 передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред'явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

Згідно з пунктом 2.9 глави 2 «Приймання готівки» розділу ІV «Касові операції банків філій, відділень з клієнтами» Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженою Постановою Правління Національного банку України 01 червня 2011 року № 174 банк (далі - Інструкція № 174) (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірня» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.

Позивачем надано докази укладення з відповідачем договору банківського вкладу та докази на підтвердження внесення грошової суми за договором.

Апеляційний суд дійшов переконливих висновків про відповідність таких доказів положенням ст. ст. 58-59 ЦПК України і вказаним вище вимогам Закону та, оцінивши їх, дійшов обґрунтованих висновків про доведеність вимог позовної заяви до відповідача про стягнення грошових коштів за договором № 703 від 04 вересня 2015 року.

Доводи касаційної скарги зводяться до необхідності переоцінки зібраних у справі доказів при касаційному перегляді справи, що не передбачено нормами чинного процесуального законодавства України, а тому колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, рішення апеляційного суду в оспорюваній його частині залишити без змін.

У зв'язку з наведеним та керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Вінницького обласного управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» відхилити.

Рішення апеляційного суду Вінницької області від 12 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийТ.Л. Ізмайлова
Судді:Є.П. Євграфова О.І. Євтушенко С.О. Карпенко Г.І. Мостова