Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 185/3114/16-ц

Провадження № 2/185/131/17

03 лютого 2017 року м. Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючий суддя Бабій С.О., при секретарі судового засідання Шмик К.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від прав на спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

31.03.2016 р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, яким просив прийняти по справі рішення, яким усунути від права на спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 (спадкова справа № 58690665) його сина - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 народження. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер син позивача ОСОБА_4, після якого відкрилася спадщина, квартира АДРЕСА_1. Заповіту спадкодавець ОСОБА_4 не залишив, із заявами про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_4 до Першої Павлоградської державної нотаріальної контори звернулись позивач та відповідач. Вказує, що відповідач має бути усунений від права на спадкування за законом, так як достовірно знаючи про безпорадний стан свого батька, відмовився доглядати за ним, надавати йому посильну матеріальну підтримку, піклуватися за ним, коли він перебував на стаціонарному лікуванні у лікарні, брати участь у витратах на його лікування та поховання. Вказує, що в результаті перенесених у 2010р. та у 2011р. двох інсультів спадкодавець ОСОБА_4 став інвалідом II групи загального захворювання та потребував постійного стороннього догляду, який був змушений надавати позивач разом із членами своєї родини, а відповідач за батьком не доглядав, допомоги у його догляді не надавав. Також вказує, що рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області по справі № 185/93/15 від 08.07.2015р. спадкодавець ОСОБА_4 був визнаний недієздатним і його опікуном була призначена ОСОБА_5, яка до дня смерті спадкодавця разом із позивачем доглядала спадкодавця. Натомість відповідач відмовився стати опікуном батька, допомоги по догляду за батьком не надавав, будь-яких витрат на його утримання та на поховання не здійсняв.

У судовому засіданні позивач, предстаник позивача адвокат ОСОБА_6 підтримали позовні вимоги.

Відповідач, предстаник позивача адвокат ОСОБА_7 у судовому засіданні позов не визнали, пояснивши, що відповідач мав складні відносини із батьком, проте від допомоги батьку не ухилявся, надавав за можливості, при тому що його можливості були обмеженні через відсутність постійної роботи та заробітку, та відсутністю умов для проживання разом із спадкодавцем та догляду за ним, категорично заперечували перебування ОСОБА_3 у безпорадному стані.

Вислухавши пояснення сторін, їх представників, свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_5, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Згідно зі ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

В силу ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На підставі абз. 1 ч.1 ст. 60 ЦПК України та ч. 3 цієї норми кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області 08.12.2015р. (а.с.5).

ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом по обліку комунального майна та житлової площі 23.01.2015р., зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 30.01.2015р., що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № НОМЕР_2 від 31.01.2015р., належала квартира АДРЕСА_1 (а.с.7-8).

11.03.2016 р. Першою Павлоградською державною нотаріальною конторою 11.03.2016р. було заведено спадкову справу № 58690665 після помелого ОСОБА_4, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 43214086 від 11.03.2016 р. (а.с.9).

Спадкодавець ОСОБА_3 в результаті перенесених у 2010р. та у 2011р. інсультів став інвалідом II групи загального захворювання що підтверджується виписними епікризами Міської лікарні № 1 міста Павлограда від 18.09.2010р., від 14.02.2011р, 29.06.2011р., 22.11.2011р., епікризом КЗ « Павлоградська міська лікарня №4» від 31.05.2012р., епікризом ДЗ « Спеціалізована медико - санітарна частина № 15 Міністерства охорони здоров'я України » від 26.12.2012р., щорічним епікризом на диспансерного хворого ДЗ « Спеціалізована медико - санітарна частина № 15 Міністерства охорони здоров'я України » від 24.12.2013р., виписним епікризом ДЗ « Спеціалізована медико - санітарна частина № 15 Міністерства охорони здоров'я України » від 29.03.2014р., Консультативним висновком спеціаліста від 29.09.2010р., довідкою ЗК «Центр первинної медико -санітарної допомоги міста Павлограда » від 12.09.2014р.(а.с.10-20).

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08.07.2015 р. у цивільній справі № 185/4305/15-ц (провадження № 2-о/185/93/15) за заявою ОСОБА_5, заінтересована особи орган опіки та піклування виконавчого комітету Павлоградської міської ради Дніпропетровської області про визнання недієздатною та встановлення опіки над ОСОБА_4, судом було заяву задоволено, визнано недієздатним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1, встановлено опіку над ОСОБА_4 та призначено ОСОБА_5 опікуном над ОСОБА_4.Також рішенням суду зокрема, було встановлено, що ОСОБА_4 страждає психічним захворюванням. Періодично проходить лікування у лікарнях, знаходиться на обліку у психоневрологічному диспансері . ОСОБА_4 визнаний інвалідом другої групи . Згідно висновків судово-психіатричної експертизи від 26.06.2015 року №123 , проведеної у відношенні ОСОБА_4, останній страждає стійким хронічним психічним розладом у формі виражених розладів особистості і поведінки в наслідок органічного захворювання головного мозку, не може розуміти значення своїх дій та керувати ними.(а.с.26).

За ч.5 ст.1224 ЦК України особа може бути усунена від права на спадкування за законом за рішенням суду, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані, за наявності передбачених ч.3 цієї статті передумов, а саме наявності рішення суду щодо встановлення необхідної обставини. Так, за ч.3 ст.1224 ЦК України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом.

Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України, викладених в п. 6 Постанови Пленуму № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК стосується особи, яка зобов'язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України. Факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Непред'явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування. Правило частини п'ятої статті 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ст.198 СК України презуміює обов'язок батьками утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

З аналізу зазначених норм та обставин справи вбачається, що для усунення ОСОБА_2 від спадкування за законом з урахуванням змагальності цивільного процессу позивачу необхідно було довести, а суду встановити факт ухилення від виконання встановленого Сімейним кодексом України обов'язку відповідача по матеріальному забезпеченню ОСОБА_4, якщо той потребував такої допомоги через безпорадний стан.

Посилання позивача на перебування ОСОБА_4 в безпорадному стані згідно медичних документів спростовується матеріалами справи (а.с.10-20), оскільки вини не містять висновків про його значну залежність від інших осіб у виконанні важливих життєво- та соціально-побутових функцій та вказують на часткову нездатність до виконання окремих елементів самообслуговування, що в сукупності із твердженнями позивача про належне здійснення нею, а також опікуном ОСОБА_5 постійного догляду та допомоги хворому виключає перебування його у безпорадному стані та потреби додаткового догляду з боку інших осіб, в тому числі сина ОСОБА_2, тобто в умовах, коли спадкодавець для виконання життєво-важливих та соціально-побутових функцій отримував належний догляд від позивача та опікуна. Сам факт наявності інвалідності ІІ групи, перебування його на лікуванні та покази свідків про отримання допомоги переважно з боку позивача та опікуна ОСОБА_5, онуки позивача, не створює в сукупності умов для усунення від права на спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 (спадкова справа № 58690665) його сина - ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_3 народження.

Таким чином, твердження позивача щодо перебування спадкодавця за життя внаслідок хвороби у безпорадному стані, що потребувало обов'язкового додаткового догляду також з боку саме сина - відповідача ОСОБА_2, несення будь-яких витрат на лікування, або факту звернення самого спадкодавця, позивача чи опікуна спадкодавця ОСОБА_5 до відповідача щодо надання ним матеріальної чи іншої допомоги, і, як наслідок, свідомого ухилення відповідача від обов'язку утримання батька на умовах змагальності та диспозитивності цивільного процесу позивачем належним чином не доведені.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.п.9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Згідно ч. 4 ст. 88 ЦПК України у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від оплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 3-4, 6-8, 10-11, 15, 59-60, 79, 88, 109, 208-209, 212-215, 218, 224-226, 232, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Судові витрати по справі по сплаті судового збору віднести на рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С. О. Бабій