Справа № 206/4247/17
Провадження № 2/206/1103/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.08.2017 суддя Самарського районного суду міста Дніпропетровська Маштак К.С., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову за позовною заявою ОСОБА_2 до Дніпровської міської ради Департамент економіки, фінансів та міського бюджету в особі В.о. Начальника ОСОБА_3 про визнання незаконним наказу щодо демонтажу тимчасових споруд та зобовязання відновити цілісність та стан майнового комплексу, -

ВСТАНОВИВ

11.08.2017 до суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 до Дніпровської міської ради Департамент економіки, фінансів та міського бюджету в особі В.о. Начальника ОСОБА_3 про визнання незаконним наказу щодо демонтажу тимчасових споруд та зобовязання відновити цілісність та стан майнового комплексу.

14.08.2017 позовна заява була залишена без руху, як така, що не відповідає вимогам встановленим ст. 119 ЦПК України.

14.08.2017 до канцелярії суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Таким чином, станом на дату подання заяви про забезпечення позову провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до Дніпровської міської ради Департамент економіки, фінансів та міського бюджету в особі В.о. Начальника ОСОБА_3 про визнання незаконним наказу щодо демонтажу тимчасових споруд та зобовязання відновити цілісність та стан майнового комплексуне відкрито.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

За заявою заінтересованої особи суд може забезпечити позов до подання позовної заяви з метою запобігання порушенню права інтелектуальної власності, що відповідає ч.4 ст. 151 ЦПК України.

Згідно розяснень, що викладені в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 № 5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» суддя не вправі до постановлення ухвали про відкриття провадження у справі здійснювати будь-які дії щодо підготовки справи до судового розгляду, зокрема забезпечувати позов (крім випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК), проводити попереднє судове засідання тощо.

В свою чергу, суддя звертає увагу, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини її основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Враховуючи викладене, наразі відсутні законні підстави щодо постановлення ухвали про забезпечення позову оскільки, провадження у цивільній справі ще не відкрито, при цьому як вбачається із матеріалів справи, спір, що виник між сторонами, не повязаний із порушенням прав інтелектуальної власності, таким чином, у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Відповідно до абз. 3 п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»,за змістом ст. 293 ЦПК окремо від рішення суду в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про задоволення заяви про забезпечення позову, а також про його скасування, проте ухвали про відмову у забезпеченні позову оскарженню не підлягають.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 122, 151-153, 208-210 ЦПК України, - УХВАЛИВ

Відмовити в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя К.С. Маштак