Провадження № 2-з/638/364/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2017 року Дзержинський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого Аркатової К.В.,

секретаря Подосокорської А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові заяву позивача про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Алькор Інвест» про визнання договору недійсним,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним договір відступлення права вимоги та договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки від 27.10.2017 року укладений між ПАТ «Комерційний індустріальний банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Алькор інвест».

Позивач звернулася до суду із заявою про забезпечення вказаного позову, в якій просить накласти арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, житловою площею 78,2 кв.м., загальною площею 139,2 кв.м., що належить позивачу на праві власності; заборонити будь яким субєктам державної реєстрації прав на нерухоме майно та державним реєстраторам, у тому числі нотаріусам, вчиняти будь які дії, повязані з посвідченням будь- яких правочинів, а також інші реєстраційні дії, повязані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_2; заборонити виселяти та знімати з реєстрації мешканців квартири за вказаною адресою. Також, у заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 просить витребувати у відповідача договір відступлення права вимоги по кредитному договору № 014/1800/74/103386 та договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки від 27.10.2017 року укладений між ПАТ «Комерційний індустріальний банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Алькор інвест». Вимоги заяви обґрунтовує тим, що за первісним договором іпотеки, договір відступлення вимог за яким, є оспорюваним у даній справі, передбачено спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки, позивач має достатні підстави вважати, що відповідач має перед собою мету за будь яких обставин відчужити квартиру без згоди на це позивача як власника вказаного майна, а тому є реальна загроза неправомірного та незаконного продажу належної позивачу квартири, в якій зареєстровані неповнолітні діти, вчинення відносно нього будь яких інших правочинів, що свідчитиме про неможливість або ж утруднення виконання рішення суду, яке може бути ухвалене у даній справі на користь позивача, внаслідок чого її законні права не будуть захищені.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, клопотання про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню з наступних підстав, а заява про витребування доказів залишенню без задоволення.

Відповідно до вимог ст.151 ЦПК України, забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення.

Згідно з положеннями ч.1 ст.152 ЦПК України, позов забезпечується, в тому числі, накладенням арешту на майно та забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч.3 ст.152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Суд вважає, заходи забезпечення позову шляхом накладення заборони субєктам державної реєстрації прав, визначених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», зокрема державним реєстраторам, державним приватним нотаріусам, а також іншим акредитованим субєктам вчиняти будь-які дії щодо перереєстрації права власності на нерухоме майно квартиру за адресою: АДРЕСА_1, житловою площею 78,2 кв.м., загальною площею 139,2 кв.м., що належить ОСОБА_1, є співмірними із заявленими вимогами, оскільки, враховуючи обставини справи, є підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у майбутньому.

Застосування такого виду забезпечення позову є співмірним з вимогами позивача і ніяким чином невиправдано не обмежує права відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України особи, які беруть участь у справі і вважають, що подання потрібних доказів є неможливим або у них є складнощі в поданні цих доказів, мають право заявити клопотання про забезпечення цих доказів.

Згідно ст.134 ЦПК України у заяві про забезпечення доказів повинні бути зазначені: докази, які необхідно забезпечити, обставини, що можуть бути підтверджені цими доказами; обставини, які свідчать про те, що подання потрібних доказів може стати неможливим або ускладненим, а також справа, для якої потрібні ці докази або з якою метою потрібно їх забезпечити.

Таким чином, враховуючи викладене, а також те, що не надано доказів про наявність у позивача складнощів в поданні вказаних вище доказів, з урахуванням того, відповідно до ст.60 ЦПК України позивач зобовязаний довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог, останньому надано право подавати докази, відсутність документу про сплату судового збору за подачу заяви про забезпечення доказів згідно ч.4 Закону України «Про судовий збір», суд відмовляє у задоволенні заяви про забезпечення доказів.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 133,134,151,152,153 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення заборони субєктам державної реєстрації прав, визначених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», зокрема державним реєстраторам, державним, приватним нотаріусам, а також іншим акредитованим субєктам вчиняти будь-які дії щодо перереєстрації права власності на нерухоме майно квартиру за адресою: АДРЕСА_1, житловою площею 78,2 кв.м., загальною площею 139,2 кв.м., що належить на праві власності ОСОБА_1.

В іншій частині заяви відмовити.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів залишити без задоволення.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно, але може бути оскаржена.

Апеляційна скарга на увалу суду першої інстанції подається апеляційному суду Харківської області через Дзержинський районний суд м.Харкова протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі, якщо її було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий