АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Головачова Я.В.

суддів: Поливач Л.Д., Шахової О.В.

при секретарі Коцюрбі Л.О.

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої незаконним рішенням і діями органів прокуратури, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 24 липня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 7 березня 2014 року прокуратурою Чернігівської області йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 191, ч. 3 ст. 191 КК України.

21 березня 2017 року позивача відсторонено від посади старшого слідчого відділу з розслідування особливо важливих справ та злочинів учинених організованими групами і злочинними організаціями слідчого управління УМВС України в Чернігівській області строком на 2 місяці. Вироком Новозаводського районного суду міста Чернігова від 6 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 5 травня 2015 року, ОСОБА_1 визнано невинним та виправдано за відсутністю в його діях складу злочину.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просив суд стягнути з Державної казначейської служби України матеріальну шкоду у розмірі 14 191 грн. 64 коп. (11 000 грн. сплачених у зв'язку з наданням йому юридичної допомоги та 3 191 грн. 64 коп. недоотриманого заробітку) та моральну шкоду у розмірі 270 000 грн., на підставі ст. 1176 ЦК України та Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконним діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду".

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 24 липня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 у відшкодування матеріальної шкоди 11 000 грн. та у відшкодування моральної шкоди 25 000 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні недоотриманого заробітку і ухвалити нове рішення про задоволення позову; змінити рішення суду в частині стягнення моральної шкоду, збільшивши її розмір до 270 000 грн. Скаржник зазначає, що суд безпідставно відмовив у стягненні недоотриманого заробітку в сумі 3 191 грн.; суд неправильно визначив розмір моральної шкоди.

Рішення суду в частині стягнення суми, сплаченої у зв'язку з наданням позивачу юридичної допомоги, не оскаржується, а тому в силу ст. 303 ЦПК України судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Сторони в суд апеляційної інстанції не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. З урахуванням положень ч. 2 ст. 305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, що 7 березня 2014 року прокуратурою Чернігівської області ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 191, ч. 3 ст. 191 КК України.

Відповідно до наказу від 21 березня 2014 року № 53 о/с виданого виконуючим обов'язки начальника Управління Міністерства Внутрішніх Справ України в Чернігівській області Демченко О.М., позивача відсторонено від посади старшого слідчого відділу з розслідування особливо важливих справ та злочинів учинених організованими групами і злочинними організаціями слідчого управління УМВС України в Чернігівській області строком на 2 місяці.

Вироком Новозаводського районного суду міста Чернігова від 6 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 5 травня 2015 року, ОСОБА_1 визнано невинним та виправдано за відсутністю в його діях складу злочину.

Відмовляючи у задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення недоотриманої заробітної плати у розмірі 3 191 грн., суд першої інстанції виходив із того, що наведений в позовній заяві розрахунок не відповідає постанові Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати". Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкоди у розмірі 25 000 грн., суд виходив із того, що ОСОБА_1 перебував під слідством і судом протягом 7 місяців і відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Проте повністю з такими висновками суду погодитися не можна.

Відповідно до ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Порядок відшкодування такої шкоди встановлено Законом України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду".

Згідно з ст. ст. 1, 2 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Право на відшкодування шкоди виникає у випадку постановлення виправдувального вироку суду.

У наведених ст. 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): заробіток ті інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; суми, сплачені громадянином у зв'язку з поданням йому юридичної допомоги; моральна шкода (ст. 3 Закону).

Відшкодування шкоди в таких випадках проводиться за рахунок коштів державного бюджету. Розмір сум, які передбачені п. 1 ст. 3 цього Закону і підлягають відшкодуванню, визначається з урахуванням заробітку, не одержаного громадянином за час відсторонення від роботи (посади), за час відбування кримінального покарання чи виправних робіт як адміністративного стягнення (ст. ст. 1, 2, 4 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду").

Відповідно до п. 8 Положення про застосування Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду", затвердженого наказом Міністерства Юстиції України від 4 березня 1996 року № 6/5, Генеральної прокуратури України від 4 березня 1996 року № 3 та Міністерства ФінансівУкраїни від 4 березня 1996 року № 41 (далі - Положення),розмір сум, які передбачені п. 1 ст. 3 Закону і підлягають відшкодуванню, обчислюється виходячи з середньомісячного заробітку громадянина до вчинення щодо нього незаконних дій з заліком заробітку (інших відповідних доходів), одержаного за час відсторонення від роботи (посади), відбування кримінального покарання або адміністративного стягнення у вигляді робіт.

Середньомісячний заробіток для визначення розміру відшкодування шкоди для робітників і службовців обчислюється у порядку передбаченому постановами Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати" та від 5 травня 1995 року № 348 "Про внесення змін і доповнень до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100" (далі - Порядок).

Так, відповідно до п. 2 Порядку для визначення заробітку, не одержаного громадянином за час відсторонення від роботи (посади), середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарних місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Нарахування виплат, що обчислюється із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, проводяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (п. 8 Порядку).

При цьому, надання позивачем неправильного розрахунку недоотриманої ним заробітної плати не може бути підставою для відмови в задоволенні позову з цих підстав.

Відповідно до Порядку, середньомісячна заробітна плата, яку ОСОБА_1 недоотримав у період з березня 2014 року по травень 2014 розраховується наступним чином: середньоденна заробітна плата за два останніх місяці, що передували відстороненню від посади множиться на кількість робочих днів у відповідному місяці та віднімається сума фактично виплачених коштів.

Середньоденна заробітна плата позивача дорівнює 211 грн. 55 коп. (сукупна заробітна плата за січень, лютий 2014 року (8673 грн. 64) поділена на кількість робочих днів у зазначених місяцях (41))

Таким чином, ОСОБА_1 недоотримав заробітну плату за березень 2014 року - 602 грн. 53 коп. (211,55 х 20 - 3 628,47); за квітень 2014 року - 2010 грн. 85 коп. (211,55 х 20 - 2 431,70); за травень 2014 року - перевиплата 80 грн. 78 коп. (211,55 х 20 - 4 100,23).

Враховуючи здійснений розрахунок, колегія суддів вважає, що з Державної казначейської служби України підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 недоотриманий заробіток у сумі 2 532 грн. 60 коп.

Щодо розгляду судом вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, необхідно зазначити наступне.

Згідно зі ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 5 ст. 3 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" відшкодуванню громадянинові підлягає моральна шкода у випадках незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

У випадках, зазначених у ч. 1 цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Отже, межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються судом у розмірі спів мірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством за кожен міс перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" установлено з 1 січня 2017 року мінімальну заробітну плату на рівні 3 200 грн.

З урахуванням викладеного розмір відшкодування слід розраховувати, виходячи з установленого законодавством розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом.

Суд першої інстанції дійшов помилково висновку, що час перебування ОСОБА_1 під слідством та судом становить 7 місяців (період з 7 березня 2014 року (дата вручення повідомлення про підозру) по 6 жовтня 2014 року (дата постановлення виправдувального вироку Новозавдоським районним судом міста Чернігова), оскільки закінчення перебування позивача під судом слід вважати 5 травня 2015 року (дата постановлення ухвали Апеляційним судом Чернігівської області від про залишення вироку Новозаводського районного суду міста Чернігова без змін).

Оскільки ОСОБА_1 перебував під слідством та судом з 3 березня 2014 року по 5 травня 2015 року, тобто 15 місяців, то мінімальний розмір моральної шкоди становить 48 000 грн. (мінімальна заробітна плата * кількість місяців).

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 22 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Враховуючи обставини справи, особу позивача, тривалість та глибину моральних страждань, а також суть його незаконного обвинувачення, суд вважає, що розмір моральної шкоди слід збільшити до 50 000 грн., що буде відповідати засадам розумності та справедливості.

За таких обставин, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України, колегія суддів вважає необхідним рішення суду першої інстанції змінити.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 24 липня 2017 року в частині відмови у стягненні недоотриманого заробітку скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення наступного змісту.

Позов ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про стягнення недоотриманого заробітку задовольнити частково.

Стягнути з Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 суму недоотриманого заробітку у розмірі 2 532 грн. 60 коп.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 24 липня 2017 року в частині стягнення моральної шкоди змінити.

Збільшити розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню з Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1, з 25 000 грн. до 50 000 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий Судді: