Номер провадження: 22-ц/785/974/17
Головуючий у першій інстанції Загороднюк В. І.
Доповідач Громік Р. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08.02.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Артеменка І.А., Черевка П.М.,

при секретарі Томашевській К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2015 року по цивільній справі за позовом Військового прокурора Одеського гарнізону Південного регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Державного підприємства Міністерства оборони України «Одеський завод будівельних матеріалів» до ОСОБА_3 про визнання права державної власності та витребування із чужого незаконного володіння нерухомого майна,
встановила:
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки та просив визнати право власності держави Україна в особі Міністерства оборони України (код ЄДР 00034022) на об`єкт нерухомого майна - нежитлове приміщення АДРЕСА_1 ; витребувати від ОСОБА_3 об`єкт нерухомого майна - нежитлове приміщення АДРЕСА_1 та повернути зазначене нерухоме майно шляхом передачі за актом приймання-передачі Міністерству оборони України (код ЄДР 00034022) в особі державного підприємства Міністерства оборони України «Одеський завод будівельних матеріалів» (код ЄДР 08336521).

При цьому посилається на те, що актом державної приймальної комісії «З приймання закінченого об`єкту до експлуатації» від 28 листопада 1986 року, затвердженим рішенням виконавчого комітету Приморської районної ради народних депутатів від 31.12.1986 № 724, прийнято до експлуатації 9-ти поверховий житловий будинок (гуртожиток для малосімейних) на 68 квартир з вбудованим приміщенням - їдальнею загальною площею 415,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 . Зазначений будинок спроектований генеральним проектувальником - ВП-690 та збудований генеральним підрядником - військовою частиною НОМЕР_1 і субпідрядними організаціями - військовими частинами № 73545 та № 74932.

Актом прийому-передачі основних засобів, затвердженого начальником управління економіки та планування - заступником начальника головного управління розквартирування військ капітального будівництва Міністерства оборони України від 20.10.1999 року 9-ти поверховий житловий будинок (гуртожиток для малосімейних) на 68 квартир з вбудованим приміщенням - їдальнею загальною площею 415,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , був переданий до експлуатації державному підприємству Міністерства оборони України «Одеський завод будівельних матеріалів» (далі ДП «МОУ «ОЗБМ»).

Вбудоване приміщення (їдальня) зазначеної будівлі використовувалось ДП «МОУ «ОЗБМ» за призначенням, тому, комунальні послуги під час діяльності їдальні (водопостачання та споживання електроенергії) сплачувались ДП «МОУ «ОЗБМ». Крім того, 01.05.2013 р. ДП «МОУ «ОЗБМ» з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 укладено договір найму робочого місця загальною площею 3 кв.м,, яке розташоване у спірному приміщенні (їдальні ДП «МОУ «ОЗБМ») за адресою: АДРЕСА_2 .

З метою протиправного заволодіння нерухомим майном ОСОБА_1 , підробив свідоцтво № НОМЕР_2 від 14.01.2010р. про відповідність збудованого об`єкта проектній документації вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил, який у подальшому використав для отримання свідоцтва про право власності на нежитлове приміщення загальною площею 333 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 . За наведеним фактом Одеською прокуратурою з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері до ЄРДР внесено інформацію за ознаками злочинів, передбачених ч. 4 ст., 190, ч. ч. 1, 4 ст. 358 КК України. Наразі триває досудове розслідування.

На підставі поданих громадянином ОСОБА_1 підроблених документів державний реєстратор права на нерухоме майно ОСОБА_5 прийняла рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за №4965908 від 13 серпня 2013 року та вчинила державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 . В подальшому, ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу від 22.08.2013 р. реалізував нежитлове приміщення № 101 (їдальню ДП «МОУ «ОЗБМ») загальною площею 333 кв.м. за спірною адресою на користь ОСОБА_6 , яка, в свою чергу, 22.08.2013 р. уклала з ФОП ОСОБА_4 договір оренди вищезазначеного нерухомого майна.

Міністерство оборони України, як орган уповноважений здійснювати управління державним майном, будь-яких рішень щодо відчуження об`єкта нерухомого майна - вбудованого приміщення (їдальні) будівлі за адресою: АДРЕСА_2 не приймало.

Постановою Одеського окружного адміністративного від 02.04.2014 по справі 815/116/14, яка набрала законної сили 18.11.2014р., визнано протиправним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 4965908 від 13.08.2013р. В зв`язку з чим вони звернулися до суду з вказаним позовом та просять його задовольнити.

В судовому засіданні представники позивачів Військового прокурора Одеського гарнізону Південного регіону України, Міністерства оборони України та Державного підприємства Міністерства оборони України „Одеський завод будівельних матеріалів позов підтримали та просили його задовольнити.

Представник відповідачки в судовому засіданні позов не визнала, вважає його таким, що не підлягає задоволенню, надала суду письмові заперечення на позов.

Рішенням суду позов задоволено в повному обсязі.

Визнано право власності держави Україна в особі Міністерства оборони України (код ЄДР 00034022) на об`єкт нерухомого майна - нежитлове приміщення АДРЕСА_1 .

Витребувано від ОСОБА_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) об`єкт нерухомого майна - нежитлове приміщення №101 (їдальня) загальною площею 333 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та повернути зазначене нерухоме майно шляхом передачі за актом приймання-передачі Міністерству оборони України (код ЄДР 00034022) в особі державного підприємства Міністерства оборони України «Одеський завод будівельних матеріалів» (код ЄДР 08336521).

Стягнуто з ОСОБА_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 (двісті сорок три грн. 60 коп.) гривень.

На вказане рішення суду ОСОБА_1 в особі свого представника подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити в позові в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає у зв`язку з тим, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази згідно ст.ст. 10, 60, 212 ЦПК України, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин та застосував необхідні норми матеріального права.

Згідно ч. 1 статті 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції правильно були встановлені наступні обставини.

Рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради народних депутатів від 20.09.1984р. дозволено військовій частині № НОМЕР_4 проектування 9-ти поверхового гуртожитку із 2-х блоків для малосімейних між 2-м та 3-м Басейним провулком. Вказаним рішенням також було зобов`язано військову частину № НОМЕР_4 розробити проектну документацію на будівництво вказаного об`єкту.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Одеської міської ради народних депутатів від 10.07.1985 року № 354, було вирішено відвести військовій частині № НОМЕР_4 у тимчасове користування земельну ділянку площею 0,65 га під будівництво 9-ти поверхового гуртожитку для малосімейних із 2-х блоків між 2-м та 3-м Басейним провулком.

Актом державної приймальної комісії «З приймання закінченого об`єкту до експлуатації» від 28 листопада 1986 року, затвердженим рішенням виконавчого комітету Приморської районної ради народних депутатів від 31.12.1986 № 724, прийнято до експлуатації 9-ти поверховий житловий будинок (гуртожиток для малосімейних) на 68 квартир з вбудованим приміщенням - їдальнею загальною площею 415,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 . Як вбачається з вказаного акту, зазначений в ньому будинок спроектований генеральним проектувальником - ВП-690 та збудований генеральним підрядником - військовою частиною № НОМЕР_1 і субпідрядними організаціями - військовими частинами № 73545 та № 74932.

(а.с. 41 - 44)

Відповідно до наказу Міністра оборони України від 14.12.1998р. № 448 «Про створення державного підприємства Міністерства оборони України «Одеський завод будівельних матеріалів» і затвердження його статуту», наказано створити на основних фондах й оборотних коштах 215 заводу залізобетонних виробів Одеського територіального інженерно-будівельного управління, державне підприємство Міністерства оборони України «Одеський завод будівельних матеріалів».

Згідно акту прийому-передачі основних засобів, затвердженого начальником управління економіки та планування - заступником начальника головного управління розквартирування військ капітального будівництва Міністерства оборони України від 20.10.1999 року 9-ти поверховий житловий будинок (гуртожиток для малосімейних) на 68 квартир з вбудованим приміщенням - їдальнею загальною площею 415,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , був переданий до експлуатації ДП «МОУ «ОЗБМ».

(а.с. 30 - 31)

01.05.2013 р. між ДП «МОУ «ОЗБМ» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 було укладено договір найму робочого місця загальною площею 3 кв.м,, яке розташоване у спірному приміщенні (їдальні ДП «МОУ «ОЗБМ») за адресою: АДРЕСА_2 .

(а.с. 28 - 29)

Отже вбудоване приміщення - їдальня загальною площею 415,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 дійсно належить до державної форми власності, управління якою, відповідно до закону, здійснює Міністерство оборони України, як уповноважений орган та закріплене за господарюючим суб`єктом ДП МОУ «ОЗБМ» на праві господарського відання та використовувалося останнім за призначенням.

Як правильно було встановлено судом, на підставі поданих ОСОБА_1 документів, державний реєстратор права на нерухоме майно ОСОБА_5 прийняла рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за №4965908 від 13 серпня 2013 року та вчинила державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

22.08.2013р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 було укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Таранською А.М. та зареєстрований в реєстрі за № 5604, відповідно до якого ОСОБА_1 продав ОСОБА_6 нежитлове приміщення № 101 (їдальню ДП «МОУ «ОЗБМ») загальною площею 333 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_6 , в свою чергу, 22.08.2013 р. уклала з ФОП ОСОБА_4 договір оренди № 101 вищезазначеного нерухомого майна.

(а.с. 9, 13-14, 15-16, 17- 21, 22)

Постановою Одеського окружного адміністративного від 02.04.2014р., яка набрала законної сили 18.11.2014р., було задоволено позов Одеського прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Південного регіону України та визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_5 Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 4965908 від 13.08.2013 року, яким проведено державну реєстрацію права власності на не житлове приміщення, за адресою: АДРЕСА_2 , нежитлове приміщення № 101 за ОСОБА_1 , податковий номер НОМЕР_5 .

(а.с. 45 - 50)

Як вбачається з листа Військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України 27.11.2013 р. Військовою прокуратурою Одеського гарнізону Південного регіону України зареєстровано кримінальне провадження № 0000096 у зв`язку із вчиненням наступних кримінальних правопорушень: ч.4 ст. 190 КК України, заволодіння чужим майном нежитловим приміщенням площею 333 кв.м., що належить державному підприємству Міністерства оборони України «Одеський завод будівельних матеріалів» шляхом обману, загальною вартістю 1080000 гривень; ч.1 ст. 385 КК України, підроблення свідоцтва № 15001744 від 14.01.2010 р. видане Державною інспекцією з архітектурно-будівельного контролю Одеської області з метою подальшого використання та привласнення вище вказаного приміщення; ч.4 ст. 385 КК України, використання завідомо підробленого свідоцтва № 15001744 від 14.01.2010 р. виданого Державною інспекцією з архітектурно-будівельного контролю Одеської області з метою набуття права власності вище вказаним приміщенням. Досудове розслідування здійснює Головне слідче управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області. З метою встановлення місця знаходження ОСОБА_1 проводяться слідчі (розшукові) дії.

Згідно листа Слідчого управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області від 28.05.2015 р. № 4/6284 Слідчим управлінням здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000096 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.11.2013 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених: ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст.358 КК України.

Згідно ст. 326 ЦК України у державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі Україна.

Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади.

Управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватися іншими суб`єктами.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» управління об`єктами державної власності - це здійснення Кабінетом Міністрів України та уповноваженими ним органами, іншими суб`єктами, визначеними цим Законом, повноважень щодо реалізації прав держави як власника таких об`єктів, пов`язаних з володінням, користуванням і розпоряджанням ними у межах, визначених законодавством України.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» об`єктами управління державної власності є: майно, яке передане державним комерційним підприємствам, установам та організаціям.

Згідно зі ст. 4 вказаного Закону суб`єктами управління об`єктами державної власності є: Кабінет Міністрів України, Міністерства та інші органи виконавчої влади.

Відповідно до вимог ст. 3 Закону України «Про Збройні Сили України», ст.ст. 3, 4 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» та п. 1 «Положення про Міністерство оборони України», затвердженого Указом Президента України від 6.04.2011 року № 406/2011 Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, яке зокрема, здійснює управління військовим майном, що перебуває в оперативному управлінні військових частин та установ.

Згідно ст. 10 Закону України «Про оборону України» Міністерство оборони України, як центральний орган виконавчої влади, здійснює управління переданим Міністерству оборони України військовим майном і майном підприємств, установ та організацій, що належать до сфери його управління, до яких відноситься державне підприємство Міністерства оборони України «Одеський завод будівельних матеріалів».

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання.

Суд може захистити цивільне право або інтерес, зокрема шляхом, визнання права (ст. 16 ЦК України).

Крім того, згідно із ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Також, відповідно до п. 10 Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 Цивільного кодексу України.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 399 ЦК України право володіння припиняється у разі витребування майна від володільця власником майна або іншою особою.

Отже, судом правильно було встановлено, що Міністерство оборони України, як орган уповноважений здійснювати управління державним майном, будь-яких рішень щодо відчуження об`єкта нерухомого майна - вбудованого приміщення (їдальні) будівлі за адресою: АДРЕСА_2 не приймало.

Зважаючи на ту обставину, що спірне нежитлове приміщення вибуло з володіння власника держави в особі Міністерства оборони України поза його волею, тому правильно було визнано право власності держави Україна в особі Міністерства оборони України на об`єкт нерухомого майна - нежитлове приміщення № 101 (їдальня) загальною площею 333 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та відповідно до ст. 388 ЦК України, вказане нерухоме майно правильно було витребувано із чужого незаконного володіння ОСОБА_3 , повернуто зазначене нерухоме майно шляхом передачі за актом приймання-передачі Міністерству оборони України в особі державного підприємства Міністерства оборони України «Одеський завод будівельних матеріалів».

У відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідачки на користь держави також підлягало стягненню судовий збір в розмірі 243,60 гривень.

Зазначене рішення ОСОБА_3 оскаржено не було, набрало чинності і 05.02.2016р. виконано в повному обсязі.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з діючими нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин та дійшов до правильного висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Представник апелянта не довів обставини, на які посилався як на підставу своєї апеляційної скарги.

Твердження апелянта в апеляційній скарзі про те, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону, тому, що в рішенні суду зазначено, що «З метою протиправного заволодіння нерухомим майном ОСОБА_1 , підробив свідоцтво № НОМЕР_2 від 14.01.2010р. про відповідність збудованого об`єкта проектній документації вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил, який у подальшому використав для отримання свідоцтва про право власності на нежитлове приміщення…» та «На підставі поданих громадянином ОСОБА_1 підроблених документів…» є неспроможними, не можуть бути взяті колегією суддів до уваги, так як вказані висловлювання були наведені судом в описовій частині як позиція та твердження позивача, а в мотивувальній частині свого рішення суд подібних тверджень не зазначав, вказані факти не встановлював.

Наведені в апеляційній скарзі інші доводи не спростовують вказані вище висновки суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи.

Тому, на думку колегії суддів, справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 303-304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 315, 317, 319, 324-325 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції може бути оскаржена в касаційному порядку до касаційного суду протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді І.А. Артеменко

П.М. Черевко