Справа № 635/2028/17
Провадження № 2/635/1775/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

11 серпня 2017 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Полєхіна А.Ю.

за участю секретаря судового засідання - Лисенко О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в сел. Покотилівка Харківського району Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову та до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позову зазначила, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання сина не надає.

Позивач ОСОБА_1, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечувала.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 проти задоволення позовних вимог не заперечував.

Представник третьої особи ОСОБА_3 - ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечував.

Вислухавши пояснення відповідача ОСОБА_2, представника третьої особи ОСОБА_5, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно зі ст.ст. 59, 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши до суду належні та допустимі докази на їх підтвердження.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

За правилами ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Зі змісту рішення Харківського районного суду Харківської області від 15 травня 2012 року, судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому 06 червня 2009 року у Київському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №218 /а.с. 6/. Даним рішенням Харківського районного суду Харківської області їх шлюб розірвано. Судове рішення набрало законної сили /а.с. 6/.

За змістом ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Сторони мають малолітню сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 (а.с. 5).

Син мешкає разом з матір'ю ОСОБА_1, за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується актом, складеним депутатом Пономаренківської сільської ради Харківського району Харківської області ОСОБА_6 від 27 липня 2016 року, складеного у присутності свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, засвідченого секретарем виконавчого комітету Пономаренківської сільської ради Харківського району Харківської області Корсуненко Т.А. /а.с. 8, 14/.

Як роз'яснено в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення до суду з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає.

У ст. 150 СК України визначені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

За змістом ст. 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини.

Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Такий обов'язок є особистим та рівним як щодо матері, так і батька дитини.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими.

Згідно з ч. 1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

У відповідності до положень ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Позивач працює в КЗОЗ Мереф'янській центральній районній лікарні на посаді лікаря протитуберкульозного відділення з 02 січня 2016 року по теперішній час та має постійний дохід /а.с. 7/. З наданої позивачем довідки вбачається, що за період з жовтня 2016 року по березень 2017 року загальна сума її доходу становить 63418,24 грн. (а.с. 10).

Відповідач працює в КЗОЗ «Обласний клінічний протитуберкульозний диспансер №7» та має постійний дохід /а.с. 9/.

ОСОБА_2 має ще малолітню доньку - ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження серія І-ВЛ №414823 /а.с. 35/.

Згідно з ч. 2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Виходячи із вищенаведеного та зазначених у ст. 3 ЦК України засад розумності, справедливості і добросовісності цивільного законодавства, інтересів малолітньої дитини, а також з урахуванням того, що відповідач є здоровим та працездатним, суд приходить до висновку, що він може надавати позивачу матеріальну допомогу на утримання сина

Крім того, відповідно до змісту ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Такого висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13, яка відповідно до вимог статті 360-7 ЦПК України є обов`язковою для судів.

З огляду на наведене, враховуючи, рівний обов'язок батьків щодо утримання сина, з урахуванням того, що відповідач працює в КЗОЗ «Обласний клінічний протитуберкульозний диспансер №7» та має постійний дохід, беручи до уваги те, що відповідач має на утриманні малолітню доньку - ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, позов визнав, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу), але не менше мінімального розміру, встановленого ч. 2 ст. 182 СК України, а саме: 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ст. 217 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми виплати за один місяць.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.10, 11, 174, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про стягнення аліментів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, аліменти на утримання сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07 квітня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення з ОСОБА_2 аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, судовий збір у дохід держави в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Харківський районний суд Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя - А.Ю. Полєхін