Справа № 2006/6/2012
Провадження № 6/615/46/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2017 року м. Валки

Валківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Токмакової А.П.,

секретаря Антоненко М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про зняття тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України,

в с т а н о в и в:

27.11.2017 року заявник звернулася до суду із заявою, в якій просить: скасувати ухвалу Валківського районного суду Харківської області від 13.01.2012 року у справі №2006/6/2012 за поданням державного виконавця ВДВС Валківського РУЮ Харківської області про тимчасове обмеження її у праві виїзду за межі України; скасувати всі обмеження у праві виїзду за межі України заявника, яке було накладене ухвалою Валківського районного суду Харківської області від 13.01.2012 року у справі №2006/6/2012 за поданням державного виконавця ВДВС Валківського РУЮ Харківської області.

В обґрунтування заяви вказує, що 11.01.2012 року державний виконавець ВДВС Валківського РУЮ в Харківській області звернувся до Валківського районного суду Харківської області з поданням про встановлення тимчасового обмеження заявника у праві виїзду за межі України.

13.01.2012 року ухвалою Валківського районного суд Харківської області у справі №2006/6/2012 задоволено подання ВДВС Валківського РУЮ Харківської області. Заявник тимчасово обмежена у праві виїзду за межі України.

Згідно повідомлення Міжрайонного ВДВС по Валківському та Коломацькому районах ГТУЮ у Харківській області від 24.11.2017 року за №3709/14.11-10 зведене виконавче провадження щодо боржника ТОВ «Серпневе плюс» завершено 05.11.2012 року на підставі п.7 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» у звязку з визнанням боржника банкрутом, а відповідно до пункту 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 року №2274/5, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки.

Враховуючи, що зведене виконавче провадження щодо боржника ТОВ «Серпневе плюс» завершено 05.11.2012 року на підставі п.7 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» у звязку з визнанням боржника банкрутом, заявник вважає відпалими правові підстави, на які посилався суд при винесенні ухвали щодо тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Заявник просила розгляд справи проводити за її відсутності. Вказала, що заяву підтримує, наполягає на її задоволенні.

Державний виконавець в судове засідання не зявився, заяви про відкладення розгляду справи не направив.

Неявка сторін не є перешкодою для вирішення питання про зняття тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, тому суд вирішив справу за їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає за доцільне задовольнити заяву з наступних підстав.

Судом встановлено, що ухвалою Валківського районного суду Харківської області від 13.01.2012 року у справі №2006/6/2012 ОСОБА_1 тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України.

Згідно листа Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Валківському та Коломацькому районах Головного територіального управління юстиції №3709/14.11-10 від 24.11.2017 року зведене виконавче провадження щодо боржника ТОВ «Серпневе плюс» завершено 05.11.2012 року на підставі п.7 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» у звязку з визнанням боржника банкрутом, а відповідно до пункту 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 року №2274/5, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки. Таким чином надання будь-якої інформації по даному виконавчому провадженню неможливе.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу N 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, прийнятого 16.09.1963 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 року, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Ст.12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст.313 Цивільного кодексу України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Це право віднесено у ЦК до особистих немайнових прав фізичної особи, а саме - до особистих немайнових прав, що забезпечують природне існування фізичної особи. Відповідно до ч.3 ст.269 ЦК особисті немайнові права тісно пов'язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитись від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України».

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується судом за правилами цивільного судочинства в порядку, передбаченому ст.377-1 ЦПК, яка міститься у главі VI ЦПК «Процесуальні питання, пов'язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)». За змістом цієї статті вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується в порядку, передбаченому цим Кодексом щодо боржників у виконавчому провадженні, за будь-якими виконавчими документами, передбаченими ст.17 Закону № 606-ХІУ, примусове виконання яких здійснюється ДВС.

Закон України від 21.01.1994 року «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і вїзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розвязання спорів у цій сфері.

За змістом ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» тимчасове обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи за межі України до виконання зобовязання за рішенням суду встановлюється у процесі здійснення виконавчого провадження за поданням державного виконавця у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням.

Пунктом 5 Розділу XIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за №489/20802, передбачено, що тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України особи знімається у разі винесення виконавцем постанови, зокрема, про закінчення виконавчого провадження на підставі пунктів 1-3, 5 - 7, 9-12, 14, 15 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження».

Положеннями п.8 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі визнання боржника банкрутом.

З огляду на викладене, тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України можливе лише за умов ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього за рішенням суду або Законом України «Про виконавче провадження». Оскільки зведене виконавче провадження щодо боржника ТОВ «Серпневе плюс» було завершено 05.11.2012 року на підставі п.7 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» у звязку з визнанням боржника банкрутом, тому суд вважає необхідним задовольнити заяву.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 209, 210, 377-1 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зняти тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, накладене на підставі ухвали Валківського районного суду Харківської області від 13.01.2012 року у справі № 2006/6/2012.

Здійснення контролю покласти на Адміністрацію Державної прикордонної служби України.

Ухвала в апеляційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя А.П. Токмакова