Справа № 639/8399/16-ц
Провадження № 2/639/484/17
РІШЕННЯ

(Заочне)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2017 року Жовтневий районний суд м. Харкова

у складі: головуючого - судді Труханович В.В. за участю секретаря - Антохіної О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи таким, що втратив право користування житловим приміщенням, суд

ВСТАНОВИВ :

До Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом звернувся ОСОБА_1 та просить ухвалити рішення, на підставі якого визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою АДРЕСА_1

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що йому на праві власності належить житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1

У серпні 2008 року відповідач по справі уклав шлюб з донькою позивача, після чого був зареєстрований у спірному житловому будинку. У 2010 році шлюбно-сімейні стосунки між ними були припинені, після чого ОСОБА_2 повернувся проживати до своїх батьків.

З цього часу відповідач у спірному будинку не проживає, їм не цікавиться, його особисті речі в будинку відсутні.

У зв'язку з тим, що реєстрація відповідача за спірною адресою значно порушує права позивача, як власника будинку, він вимушений звернутися до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заявлений позов підтримав, дав пояснення про обставини, які викладені у рішенні вище. Проти винесення заочного рішення не заперечував.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, про причину не явки суд не повідомив.

Виходячи з вище викладеного, керуючись ч.4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення) у відповідності до вимог ст. 224 ЦПК України.

Суд, вислухавши пояснення позивача, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

У судовому засіданні було встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 18.06.1994 року житловий будинок АДРЕСА_1 на праві власності належить ОСОБА_1. ( а.с. 7)

Як убачається з довідки КП «Жилкомсервіс» дільниці № 20 від 04.11.2016 року та копії домової книги, за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 ( а.с. 9-11)

Як пояснив суду позивач, відповідач ОСОБА_2 є колишнім чоловіком його доньки ОСОБА_5

Дійсно, як вбачається з матеріалів справи, рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 12.07.2016 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 було розірвано. (а.с.14)

Крім того, позивач пояснив суду, що з 2014 року, після того як між подружжям фактично були припинені шлюбні відносини, відповідач за спірною адресою не проживає, житлом не цікавиться, комунальні послуги не сплачує. Реєстрація відповідача за спірною адресою носить формальний характер.

Дані ствердження позивача об'єктивно підтверджуються актом обстеження житлового будинку від 04.11.2016 року, який складений у присутності трьох свідків, в якому зафіксовано, що ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 фактично не проживає в період з 12.03.2009 року, а також довідкою інспектора Новобаварського ВП Київського ВП м. Харкова від 17.11.2016 року. ( а.с. 12, 13)

Опитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7 пояснили суду, що вони є сусідами позивача. Їм достовірно відомо, що відповідач у справі ОСОБА_2 у спірному будинку не проживає тривалий час, вони його ніколи не бачили.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім*ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разу відсутності члена сім*ї без поважним причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Стаття 150 ЖК України передбачає, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

У зв'язку з тим, що в судовому засіданні було достовірно встановлено, що відповідач ОСОБА_2 у спірному будинку не проживає без поважних причин понад один рік, будь-якої домовленості стосовно цього між ним та власником будинку не має, суд приходить до висновку, що вимоги позивача ОСОБА_1 в частині визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням відповідають вимогам закону, а тому підлягають безумовному задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 5, 8, 10, 11, 15, 57-60, 208, 209, 212-215, 224-226 ЦПК, ст.ст. 11, 317, 319,321, 328, 334, 391, 405 ЦК України, ст. 150 ЖК України, суд

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи таким, що втратив право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (двадцять дев'ять).

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні у той же строк з моменту одержання його копії.

Суддя В. В. Труханович