Провадження № 2/522/5103/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2017 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Нікітіної С.Й.

при секретарі - Віноградовій І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, обґрунтовуючи його тим, що ОСОБА_2 є батьком малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач та відповідач перебували у шлюбі, проте, рішенням Приморського районного суду від 26 лютого 2014 року шлюб між ними було розірвано, позивачці залишено дошлюбне прізвище - ОСОБА_1. Зазначене рішення набрало законної сили 10.03.2014 року.

Допомогу на утримання дитини відповідач не надає, її вихованням не займається, аліменти не сплачує, у зв'язку з чим позивачка просила суд ухвалити рішення, яким позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У судове засідання позивачка не з'явилася, проте надала до суду заяву, в якій позов підтримала, просила його задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала.

Відповідач у судове засідання не з'явився. Про дату, час та місце проведення справи повідомлявся належним чином. Заяв та клопотань щодо розгляду справи не надходило.

Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Представник органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації у судове засідання не з'явився, надав висновок, заяву про розгляд справи за їх відсутності.

У зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову.

Як вбачається з матеріалів справи, 26 березня 2011 року другим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 76 та видано свідоцтво про шлюб НОМЕР_1.

Рішенням Приморського районного суду від 26 лютого 2014 року, у справі № 522/30785/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано, позивачці залишено дошлюбне прізвище - ОСОБА_1. Зазначене рішення набрало законної сили 10.03.2014 року.

Від шлюбу сторони мають спільну дитину - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, який на момент розірвання шлюбу та на час подання цього позову проживає з позивачкою.

Після розлучення відповідач дитиною не цікавиться, від виконання своїх батьківських обов'язків ухиляється, участі у вихованні дитини не приймає, увесь тягар матеріального утримання дитини, її харчування, медичного догляду та лікування лежить на мені.

Відповідач, крім зазначеного, ухиляється від виконання своїх обов'язків щодо навчання дитини (у садочку), не піклується про духовних розвиток дитини, не приймає участі у її фізичному вихованні.

Свого сина відповідач не відвідує, його справами, здоров'ям та розвитком як особистості не цікавиться.

Таким чином, відповідач не виконує своїх батьківських обов'язків як з виховання дитини, так і обов'язків пов'язаних з утриманням дитини, забезпеченням його нормального фізичного та психічного розвитку.

Окрім того, висновком Органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації № 01-11/702 від 24.03.2017 року встановлено доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 у відношенні ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Статтями 150, 180 СК України передбачені обов'язки батьків щодо виховання, розвитку дитини та її утримання.

Згідно ст.. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові та родини, піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, батьки можуть бути позбавлений батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до пункту 16 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

В п. 15 зазначеної Постанови Пленум ВСУ роз'яснив, що розглядаючи справи даної категорії, судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав, тобто наданих батькам до досягнення дитиною повноліття прав на її виховання, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують,на згоду передати дитину на усиновлення та інших прав, які ґрунтуються на факті спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об*активного з'ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей.

Відповідно до положень ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень проти них. Докази подаються сторонами та іншими особами, які мають значення для ухвалення рішення у справі щодо яких виникає у сторін спір, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вище наведене, за результатом повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню, розвитку дитини та її утримання, що вбачається з матеріалів справи.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 150, 151, 155, 164, 165,166, 191 Сімейного кодексу України, ст. ст. 10, 11, 57-61,88, 118, 120, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити у повному обсязі.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 батьківських прав щодо дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк, протягом якого розглядалася заява, не включається до строку на апеляційне оскарження рішення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення до Апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси, шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Суддя:

16.06.2017