Ухвала

іменем україни

23 січня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ФаловськоїІ.М., Гримич М.К., ТкачукаО.С.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Батьківщина», третя особа - державна інспекція сільського господарства в Чернігівській області, про стягнення матеріальних збитків за самовільне використання земельних ділянок, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 29 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач самовільно, без достатньої и на те парової підстави використовував її земельні ділянки площею 4,09 га та 4,06 га, чим завдав їй матеріальних збитків.

Враховуючи викладене, ОСОБА_4 просила тягнути із сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Батьківщина» (далі - СТОВ «Батьківщина») на її користь матеріальні збитки за використання належних їй земельних ділянок за 2012-2013 роки на загальну суму 32 740,28 грн., з яких: 20 701 грн. - орендна плата за 2 роки, упущена вигода та матеріальні збитки за 2 роки відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 963 від 25 липня 2007 року у розмірі 12 039,28 грн.

Рішенням Талалаївського районного суду Чернігівської області від 11 серпня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто зі СТОВ «Батьківщина» на користь ОСОБА_4 6019,64 грн. матеріальних збитків, завданих самовільним зайняттям земельних ділянок. У задоволенні решти позову відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 29 жовтня 2015 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та постановити нове рішення, яким позов задовольнити.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року (далі - ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягають відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 є власником земельних ділянок площею 4,0906 га та 4,0637 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Юрківцівської сільської ради Талалаївського районного суду Чернігівської області.

Актом обстеження земельної ділянки від 22 серпня 2013 року, проведеної державним інспектором з контролю за використанням та охороною земель Кононіченком Ю.М., встановлено відсутність договорів оренди із СТОВ «Батьківщина» та використання ними земельних часток (паїв) площею 4,09 га та площею 4,06 га, що належать на праві власності ОСОБА_4 Дане самовільне використання земельних ділянок спричинило шкоду, яка розрахована згідно Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 липня 2007 року № 963, та складає 6 019,64 грн.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди, крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України.

Згідно із п. 288.1 ст. 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем (п. 288.4 ст. 288 цього Податкового кодексу).

Відповідно до ст. 93 Земельного кодексу України, право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Таким чином, апеляційний суд, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вірно погодився з висновком суду першої інстанції, що внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок СТОВ «Батьківщина», останнє зобов'язано відшкодувати заподіяну шкоду у розмірі 6019,64 грн., оскільки саме така сума збитків знайшла своє підтвердження у судовому засіданні. Вимоги щодо стягнення орендної плати не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки між сторонами відсутній договір оренди земельної ділянки, а тому і відсутні передбачені законом підстави для стягнення з відповідача орендної плати на користь позивача.

Перевіряючи розмір заподіяної позивачеві шкоди, апеляційний суд обґрунтовано врахував вимоги Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 липня 2007 року № 963.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судом апеляційної інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків апеляційного суду не впливають та їх не спростовують.

Керуючись статтями 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 29 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: І.М. Фаловська

О.С. Ткачук

М.К.Гримич