12.12.2017 Єдиний унікальний номер 205/6128/17
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 грудня 2017 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючого судді - Скрипник К.О.,
при секретарі - Молчанові Є.Д.;
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі, без застосування технічного запису відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
Позивач 20 вересня 2017 року звернувся до суду з вказаним позовом, в якому зазначив, що 01.10.2012 року між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 було укладено договір виготовлення, доставки та установки вікон та дверей з металопластикового профілю. Відповідно до умов договору відповідач зобовязався оплатити вікна та двері на умовах визначених розділом 1 додаткової угоди до основного договору, відповідач повинен був сплатити за отриманий товар загальну суму 5088,85 грн. Товар був отриманий в повному обсязі, що підтверджується підписом відповідача у договорі та актом приймання-передачі № 1 від 01.10.2012 року, будь-які претензії або зауваження з боку відповідача відсутні. Між ФОП ОСОБА_2 та позивачем було укладено генеральний договір відступлення права вимоги № СФ2012084 від 30.03.2012 року, за яким позивач отримав право вимоги до відповідача за договором від 01.10.2012 року, укладеним між ФОП ОСОБА_2 та відповідачем. Однак, відповідач до теперішнього часу борг не сплатив. Позивач у своєму позові просив суд стягнути з відповідача заборгованість за договором суму боргу у розмірі 3561,96 грн., штраф у розмірі 300 грн., збитки від інфляції у розмірі 2613,05 грн., 3% річних у розмірі 507,57 грн., а всього 6 982,58 грн.,судовий збір у розмірі 1600,00 грн.
Представник позивача в судове засідання не з`явився про день і час проведення слухання справи повідомлявся належним чином. Надійшла письмова заява з проханням слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки в судове засідання не повідомив, ніяких письмових заяв до суду не надходило. З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України.
Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах.
Судом встановлено, що 30.03.2012 року між ФОП ОСОБА_2 та ТОВ «Сучасний Факторинг» укладено генеральний договір уступки прав вимоги № СФ2012084, за умовами якого ТОВ «Сучасний Факторинг» зобовязалось передати грошові кошти у власність ФОП ОСОБА_2 в обмін на право вимоги до боржників, а ФОП ОСОБА_2 зобовязався відступити ТОВ «Сучасний Факторинг» в повному обсязі свої права вимоги до боржників за основними договорами (а.с.24-25).
01 жовтня 2012 року між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір виготовлення, доставки та установки вікон та дверей з металопластикового профілю, згідно умов якого виконавець зобовязується виконати для замовника послуги з оформлення замовлення на виготовлення, доставки, установки та передати право власності вікон, дверей з металопластикового профілю, а замовник зобовязується прийняти виконані послуги й оплатити їх на умовах цього договору (а.с.18-19).
Того ж дня, тобто 01 жовтня 2012 року між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 була укладена додаткова угода № 004090, згідно якої затверджено графік платежів та штрафні санкції у випадку пропуску платежів (а.с.20).
Згідно генерального договору відступлення права вимоги № СФ2012084 від 30.03.2012 року та додаткової угоди № 004090 від 01.10.2012, згідно яких ФОП ОСОБА_2 відступив право вимоги ТОВ «Сучасний факторинг» до ОСОБА_1 за договором № б/н від 01 жовтня 2012 року (а.с.24-27).
Встановлено, що металопластикові вироби на суму 5088,85 грн.відповідач отримала, що підтверджується актом приймання-передачі від 01.10.2013 року та сплатила суму в розмірі 508,89 грн. до моменту отримання товару (а.с.12).
Частиною 2 ст. 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення прав та обов'язків.
Статтею 627 ЦК передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.
Згідно ст. 629 ЦК договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. ст. 525. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.
Статтею 610 ЦК України визначено що Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
У відповідності до статті 611 ЦК України - у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Згідно до ст. 612 ЦК України Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Відповідач, порушуючи графік оплат здійснювала платежі несвоєчасно, зробивши лише три платежі: 02.11.2012 року на суму 509 грн., 12.12.2012 року на суму 509 грн., 06.11.2014 року на суму 300 грн.
Враховуючи той факт, що відповідач дотепер неналежно виконує свої обовязки з повернення заборгованості за договором від 01.10.2012 року, таке невиконання (неналежне виконання) є порушенням його зобовязань у розумінні норм ЦК України, а тому сума заборгованості у розмірі 3561,96грн. підлягає стягнення з відповідача.
Статтею 549 ЦПК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник п
З огляду на те, що відповідачем було пропущено платежі, які передбачені договором, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню штраф у розмірі 300,00 гривень.
Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідні індекси інфляції розраховуються Державним комітетом статистики України (раніше - Міністерство статистики України), починаючи з серпня 1991 щомісячно і публікуються, зокрема, у газеті «Урядовий кур'єр».
Сума інфляції за весь час прострочення розраховується за наступною формулою: («сума боргу» х «процент інфляції») «сума боргу». Процент інфляції розраховується шляхом множення усіх показників інфляції за період.
Загальний процент інфляції, згідно наданого розрахунку позивача, за період з 03.01.2013 по 01.09.2017 складає 173,368%. Виходячи з вищезазначеної формули, сума інфляції за період 03.01.2013 по 01.09.2017 складає 2613,05 гривень, яку суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача.
Крім того, судом встановлено, що відповідач не виконав взятих на себе грошових зобов'язань, а тому за період зазначений позивачем з 03.01.2013 по 01.09.2017, тобто 1734 днів, підлягає обрахуванню та стягненню три проценти річних.
Перевіривши наведений позивачем розрахунок в позовній заяві, суд вважає його вірним, а тому, за вищезазначений період часу з відповідача на користь позивача підлягає стягненню три проценти річних, що складає 507,57гривень.
Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться.
З урахуванням того, що у відповідача перед позивачем існує заборгованість, яка ним добровільно не сплачується, а одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором від 01.10.2012 року у розмірі 3561,96 грн., штраф у розмірі 300 грн., збитки від інфляції у розмірі 2613,05 грн., 3% річних у розмірі 507,57 грн., а всього 6 982,58 грн.
На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору у розмірі 1378 грн.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 526,610,612, 615, 625, 1054 ЦК України, ст.ст. 2, 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» суму боргу у розмірі 3561,96 грн., штраф у розмірі 300 грн., збитки від інфляції у розмірі 2613,05 грн., 3% річних у розмірі 507,57 грн., а всього 6 982,58 грн. (шість тисяч девятсот вісімдесят дві гривні 58 коп.).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» судові витрати в розмірі 1600 грн. (одна тисяча шістсот гривень).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. Якщо було подано апеляційну скаргу рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Суддя К.О. Скрипник