_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/1996/17
Провадження № 2/520/6707/17
УХВАЛА

22.08.2017 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

при секретарі Єгоровій Н.Ю.

розглянувши у попередньому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 заяву представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 товариства «Житлово-будівельний кооператив «Будова-Ріелт», ОСОБА_6, про визнання угоди про заміну сторони у договорі недійсною,

ВСТАНОВИВ:

17.02.2017 року до Київського районного суду міста ОСОБА_1 надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 товариства «Житлово-будівельний кооператив «Будова-Ріелт», ОСОБА_6, про визнання угоди про заміну сторони у договорі недійсною, в якій позивач просить суд: визнати недійсною угоду №2 від 29.07.2015 року про заміну сторони в договорі №6/23 від 29.09.2014 року Асоційованого членства в ОСОБА_5 товаристві «Житлово-будівельний кооператив «Будова-Ріелт».

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Калініченко Л.В.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 01.03.2017 року, після усунення позивачем недоліків поданої заяви відповідно до ухвали судді Київського районного суду міста Одеси від 20.02.2017 року, відкрито провадження по справі на підставі вищевказаної позовної заяви ОСОБА_2та призначено до попереднього судового засідання.

09.08.2017 року до Київського районного суду міста ОСОБА_1 надійшла заява від представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 про забезпечення позову, в якій представник просить суд вжити заходи забезпечення позову по цивільній справі №520/1996/17 та накласти арешт на квартиру №22 в будинку №55/2, корпус 6 по Люстдорфській дорозі в місті ОСОБА_1, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

У випадку, коли заяву про забезпечення позову подано до відкриття провадження у справі, така заява має бути розглянута впродовж двох днів та лише у випадку поли порушується питання про захист прав інтелектуальної власності, у іншому випадку вирішення питання про забезпечення позову до відкриття провадження у справі вбачається не можливим. Таким чином вимоги позивача про забезпечення позову розглянуті невідкладно після відкриття провадження у справі.

Суд, проаналізувавши матеріали справи, встановив наступні обставини:

Подана позивачем заява про застосування заходів забезпечення позову відповідає приписам та вимогам, встановленим ч.2 ст. 151 ЦПК України, та таким чином вона підлягає невідкладному розгляду.

В попередньому судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_7 заяву підтримали та просили суд її задовольнити.

Представники відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_6 в попередньому судовому засіданні заперечували проти задоволення вказаної заяви, вважали її необґрунтованою, безпідставною, посилаючись на те, що заявлені заходи забезпечення позову не стосуються предмета розгляду в цій справі.

Представник відповідача ОСОБА_5 товариства «Житлово-будівельний кооператив «Будова-Ріелт» в попереднє судове засідання не зявився, про дату, час і місце проведення якого повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Судом було ухвалено провести розгляд заяви представника позивача про забезпечення в попередньому судовому засіданні за відсутності представника відповідача ОСОБА_5 товариства «Житлово-будівельний кооператив «Будова-Ріелт».

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши позовну заяву, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно з ч. ч.1-3 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим кодексом, заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, а також інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п.1, п. 2 ч. 1 та ч. 3 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв'язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п.4 розяснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов'язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до положень ст. 10, 11, 57-60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та в межах і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому сторони мають право обґрунтовувати належність конкретно доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень та зобовязані довести перед судом ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень.

Так, з наданих до суду відомостей та доказів вбачається наступне.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернулась з вимогами до відповідачів про визнання недійсною угоду №2 від 29.07.2015 року про заміну сторони в договорі №6/23 від 29.09.2014 року Асоційованого членства в ОСОБА_5 товаристві «Житлово-будівельний кооператив «Будова-Ріелт».

Також зазначено, що 29.09.2014 року між ОСОБА_5 товариством «Житлово-будівельний кооператив «Будова-Ріелт» та ОСОБА_4 був укладений договір № 6/23, згідно з яким Товариство зобов'язалось надати ОСОБА_4 двокімнатну квартиру, в побудованому будинку в ОСОБА_1, по вул. Люстдорфська дорога, 55, 6 секція, а ОСОБА_4 - оплатити її вартість.

Як зазначено позивачем, зобов'язання, передбачені у вищевказаному договорі, ОСОБА_4 виконані в повному обсязі.

До отримання квартири № 22 за вищевказаною адресою, взаємини між позивачем і колишнім чоловіком ОСОБА_4 погіршилися. Позивачем також зроблено посилання, що, під час сварок ОСОБА_4 неодноразово висловлювався про те, що залишить позивача і дітей без квартири шляхом передачі своїх прав і обов'язків за раніше укладеним ним договором своєї матері - ОСОБА_6. З цієї причини, в грудні 2015 року, позивач звернулася із заявою до Голови Товариства ОСОБА_8, яку офіційно попередила про те, що вона категорично заперечує проти передачі ОСОБА_4 своїх прав і обов'язків за договором третій особі: ОСОБА_6 або іншій особі.

На цей час, позивачеві стало відомо про те, що ОСОБА_4 без її письмової згоди, діючи не в інтересах сім'ї, 29.07.2015 р. уклав трьохсторонню угоду № 2, учасниками якого були відповідачі про заміну первинного пайовика і асоційованого члена товариства - ОСОБА_4, тобто заміна ОСОБА_4 на нового пайовика і асоційованого члена Товариства - ОСОБА_6, до якої перейшли всі права на квартиру. У звязку з чим позивач вважає, що ОСОБА_4С і ОСОБА_6 свідомо позбавили її права на придбану під час шлюбу квартиру, а дітей можливості проживати в ній.

Тобто, двокімнатна квартира, в побудованому будинку в ОСОБА_1, по вул. Люстдорфська дорога, 55, 6 секція (будівельний номер) є предметом договору №6/23 від 29.09.2014 року Асоційованого членства в ОСОБА_5 товаристві «Житлово-будівельний кооператив «Будова-Ріелт», до якого було укладено між відповідачами угоду №2 від 29.07.2015 року про заміну сторони в договорі, яка оскаржується позивачем по цій справі.

Також представником позивача було зазначено, що позивачка не має можливостей ознайомитись чи отримати доступ до інформації щодо державної реєстрації права власності на квартиру, оскільки це закрита інформація та зачіпає персональні данні сьогоднішнього власника.

З наданої до суду інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно за №83601005 від 28.03.2017 року, вбачається, що приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1 22.01.2016 року зареєстровано право приватної власності за ОСОБА_6 на квартиру №22, загальною площею 63,1 кв.м., в будинку №55/2, корпус 6, по Люстдорфській дорозі в місті ОСОБА_1, підстава несення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 27965256 від 27.01.2016 року; підстава виникнення права власності довідка про виплату паю, серія та номер №143, виданий 31.08.2015 року ОСОБА_5 товариством «Житлово-будівельний кооператив «Будова-Ріелт».

Оскільки, позивачка не має можливостей ознайомитись чи отримати доступ до інформації щодо державної реєстрації права власності на квартиру, у звязку з тим, що це закрита інформація та зачіпає персональні данні сьогоднішнього власника, представник позивачки заявила клопотання про витребування реєстраційної справи, щодо державної реєстрації нерухомого майна квартири №22 в будинку №55/2, корпус 6, по Люстдорфській дорозі в місті ОСОБА_1, яке було зареєстровано на ОСОБА_6.

Вказане клопотання представника позивача, ухвалою Київського районного суду міста ОСОБА_1 від 22.08.2017 року задоволено.

Представник позивача також посилалась, що згідно з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, іншого зареєстрованого нерухомого майна за ОСОБА_6 за будівельним номером за спірним договором не існує, а тому зазначила, що квартира №22 в будинку №55/2, корпус 6, по Люстдорфській дорозі в місті ОСОБА_1, є предметом договору №6/23 від 29.09.2014 року Асоційованого членства в ОСОБА_5 товаристві «Житлово-будівельний кооператив «Будова-Ріелт», до якого було укладено між відповідачами угоду №2 від 29.07.2015 року про заміну сторони в договорі, яка оскаржується позивачем по цій справі, що в свою чергу також підтверджується записом про підставу виникнення права власності довідка про виплату паю, серія та номер №143, виданий 31.08.2015 року ОСОБА_5 товариством «Житлово-будівельний кооператив «Будова-Ріелт».

Представник позивача посилалась на те, що на підставі викладених обставин існує загроза переоформлення ОСОБА_6 права власності стосовно спірного нерухомого майна на користь третіх осіб, тому вважає, що невжиття на цей час заходів забезпечення позову, може зробити неможливим виконання рішення суду у разі його задоволення на користь позивачів.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, саме пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Докази суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно ст. 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов'язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

З урахуванням вищевикладеного, наданих пояснень сторін по справі та їх представників, дослідивши позовну заяву та заявлені вимоги по справі, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз'яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів представника позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв'язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; з урахуванням того, що невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його постановлення на користь позивача, а відтак й порушить права позивача на судовий захист, оскільки встановлено, що між сторонами виник спір стосовно оскаржуваного договору, предметом якого є нерухоме майно, право власності на яке зареєстровано на цей час за відповідачем ОСОБА_6, суд вважає обґрунтованими посилання представника позивача, та є необхідність у вжитті заходів забезпечення позову ОСОБА_2 шляхом накладення арешту на квартиру №22 в будинку №55/2, корпус 6 по Люстдорфській дорозі в місті ОСОБА_1.

Керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 про забезпечення позову задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову по цивільній справі №520/1996/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 товариства «Житлово-будівельний кооператив «Будова-Ріелт», ОСОБА_6, про визнання угоди про заміну сторони у договорі недійсною, а саме:

- Накласти арешт на квартиру №22 в будинку №55/2, корпус 6 по вул. Люстдорфська дорога в місті Одесі.

Копію ухвали направити для виконання до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради (65009, м. Одеса, вул. Черняхівського, 6).

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її оголошення, а особи, які були відсутні під час оголошення ухвали протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Оскарження ухвали не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Головуючий Калініченко Л. В.