№ 243/5302/17
Провадження № 2/243/3028/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2017 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Старовецького В.І.

при секретарі Каліух К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №17 міста ОСОБА_1 цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 міської ради, за участю третьої особи Міськрайонного управління у ОСОБА_1 районі та місті ОСОБА_1 Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, про визнання права власності на земельну ділянку,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що згідно рішення ОСОБА_1 міської ради від 21 квітня 1960 року її батьку ОСОБА_4 було надано в безстрокове користування під будівлю житлового будинку земельну ділянку, площею 417,5 м.кв. за адресою: Донецька область, м. Словянськ, вул. Профінтерна, 38 «а». На підставі рішення ОСОБА_1 міської ради від 18 квітня 2000 року ОСОБА_4 був виданий державний акт ІІІ-ДН № 084696 на право приватної власності на вказану земельну ділянку. Натомість, внаслідок технічної помилки при складанні даного державного акту, замість фактичної площі земельної ділянки, яка становить 0,0493 га, було вказано 0,0448 га. 26 вересня 2003 року батько позивача ОСОБА_4 склав заповіт на все належне йому майно, в тому числі будинок № 38 «а» по вул. Профінтерна у м. Словянськ Донецької області, на користь позивача ОСОБА_3 та брата позивача ОСОБА_5 05 серпня 2016 року спадкодавець помер, а ОСОБА_5 відмовився від прийняття спадщини на користь ОСОБА_2 Так, 20 січня 2017 року позивач звернулася з заявою про прийняття спадщини до Першої словянської державної нотаріальної контори та отримала свідоцтво про право на спадщину в частині житлового будинку № 38 «а», розташованого по вул. Профінтерна (Валківська) у м. Словянськ Донецької області. Натомість у видачі свідоцтва на право на земельну ділянку під будинком за вказаною адресою позивачу було відмовлено через відсутність у неї витягу з Державного земельного кадастру, отримати який позивач не може, оскільки у 2000 році при виконанні землевпорядних робіт була припущена математична помилка, внаслідок чого в державному акті ІІІ-ДН № 084696, зареєстрованому 24 травня 2000 року в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 6932, було вказано площу земельної ділянки в розмірі 0,0448 га, замість правильної 0,0493 га. Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_2 просить заявлені нею позовні вимоги задовольнити та визнати за нею після померлого 05 серпня 2016 року батька ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку, площею 0,0493 га, розташовану за адресою: Донецька область, м. Словянськ, вул. Профінтерна (Валківська), 38 «а».

Позивач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_6, що діє на підставі договору про надання юридичних/адвокатський послуг від 13 червня 2017 року, будучи повідомленими належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилися, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, в яких позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_1 міської ради, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився. Відповідач надав заяву про розгляд справи у відсутність представника відповідача, в якій просив суд ухвалити рішення на власний розсуд відповідно діючого законодавства.

Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується підписом у повідомленні про вручення поштового відправлення, в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Так, Договором № 240 від 18 травня 1960 року про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності з кількістю кімнат від однієї до пяти включно, ОСОБА_4 на підставі рішення виконкому ОСОБА_1 міськради депутатів трудящих від 27 квітня 1960 року було надано на праві безстрокового користування земельну ділянку у м. Словянськ по вул. Профінтерна, 38 «а», загальною площею 417,5 м.кв.

На підставі вказаного рішення виконкому ОСОБА_1 міськради депутатів трудящих ОСОБА_4 18 квітня 2000 року було видано Державний акт ІІІ-ДН № 084696 на право приватної власності на землю, зареєстрований 24 травня 2000 року в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 6932. З цього Державного акту слідує, що площа земельної ділянки, наданої для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, розташованих за адресою: Донецька область, м. Словянськ, вул. Профінтерна, 38 «а», складає 0,0448 га.

Натомість, з листа сертифікованого інженера-землевпорядника фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 № 5 від 21 лютого 2017 року, наданого у відповідь на звернення позивача ОСОБА_2 від 20 січня 2017 року про розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) по вул. Валківській (назва вулиці Профінтерна змінена на «Валківську» розпорядженням ОСОБА_1 міського голови від 19 лютого 2016 року), 38 «а» у м. Словянськ Донецької області, слідує, що у 2000 році при виконанні землевпорядних робіт була припущена математична помилка, внаслідок чого в державному акті ІІІ-ДН № 084696, зареєстрованому 24 травня 2000 року в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 6932, було вказано площу даної земельної ділянки в розмірі 0,0448 га, замість правильної 0,0493 га.

26 вересня 2003 року у м. Словянськ ОСОБА_4 склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_1 міського нотаріального округу ОСОБА_8, яким він усе своє майно, в тому числі житловий будинок під номером 38 «а», розташований по вул. Профінтерна у м. Словянськ Донецької області, заповів в рівних долях своїм дітям ОСОБА_2 та ОСОБА_5, на яких поклав обовязок надати його дружині ОСОБА_9 право довічного користування цим будинком. Вказаний заповіт було зареєстровано в реєстрі за № 2630.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-НО № 948485, виданого ОСОБА_1 міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 08 серпня 2016 року, ОСОБА_4 помер 05 серпня 2016 року, про що 08 серпня 2016 року складено відповідний актовий запис № 1279.

Частиною 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Виходячи з положень ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було подано таку заяву про прийняття спадщини у встановлений діючим законодавством строк.

Так, 20 січня 2017 року позивач звернулася до Першої словянської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом ОСОБА_4 від 26 серпня 2003 року, яка, відповідно до свідоцтва про народження серії І-НО № 475277 від 04 квітня 1973 року, є донькою спадкодавця, та на підставі свідоцтва про шлюб серії ІІ-НО № 419984 від 21 липня 1977 року змінила прізвище з «Горбкової» на «Коваленко» та на підставі свідоцтва про шлюб серії ІV-НО № 384480 від 27 липня 1985 року з «Коваленко» на «Шило».

Крім цього, 20 січня 2017 року до Першої словянської державної нотаріальної контори з заявою про відмову від прийняття спадщини за заповітом ОСОБА_4 від 26 серпня 2003 року звернувся інший спадкоємець за заповітом ОСОБА_5, який, відповідно до свідоцтва про народження серії ІІІ-УР № 535433 від 10 лютого 1962 року, є сином спадкодавця.

27 січня 2017 року до Першої словянської державної нотаріальної контори з заявою про відмову від отримання обовязкової частки у спадщині після ОСОБА_4, померлого 05 серпня 2016 року, звернулася дружина спадкодавця ОСОБА_9

Таким чином, 16 травня 2017 року державним нотаріусом Першої словянської державної нотаріальної контори ОСОБА_10 було видано ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яка складається з житлового будинку № 38 «а» з відповідними господарськими та побутовими будовами та спорудами, що розташований по вул. Валківській у м. Словянськ Донецької області.

Відповідно до ОСОБА_10 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 87201279 від 16 травня 2017 року право приватної власності на житловий будинок № 38 «а» по вул. Валківській у м. Словянськ Донецької області зареєстровано за позивачем ОСОБА_2

Натомість у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, розташовану у місті Словянськ Донецької області по вулиці Валківській, 38 «а», після померлого 05 серпня 2016 року ОСОБА_4 позивачу було відмовлено постановою державного нотаріуса Першої словянської державної нотаріальної контори ОСОБА_10 від 10 червня 2017 року, оскільки позивачем не було надано нотаріусу витягу з Державного земельного кадастру на підтвердження права власності спадкодавця на вказану земельну ділянку.

Так, з листом сертифікованого інженера-землевпорядника фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 № 5 від 21 лютого 2017 року позивачу було відмовлено у видачі такого витягу, оскільки у 2000 році при виконанні землевпорядних робіт була припущена математична помилка, внаслідок чого в державному акті ІІІ-ДН № 084696, зареєстрованому 24 травня 2000 року в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 6932, помилково було вказано площу даної земельної ділянки в розмірі 0,0448 га, замість правильної 0,0493 га.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року слідує, що: у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З статті 328 ЦК України слідує, що право власності виникає на підставах, що не заборонені законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Так, статтею 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Аналогічні положення щодо переходу права власності на земельну ділянку закріплені у ч. 1 ст. 120 ЗК України.

Відповідно до розяснень, наданих в п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 правило статті 1225 ЦК про те, що при переході до спадкоємців права власності на житловий будинок, інші будівлі та споруди до них переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, і у розмірі, який необхідний для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом, необхідно розуміти так, що така ділянка переходить у власність або користування спадкоємців, якщо її було надано в установленому порядку, в межах, визначених при наданні, за умови, що спадкодавець не складав заповіту щодо розпорядження земельною ділянкою, належною йому на праві власності.

Отже, оскільки ОСОБА_4 не було складено окремого заповіту щодо розпорядження земельною ділянкою, на якій розміщений житловий будинок № 38 «а» по вул. Валківській у м. Словянськ Донецької області, а позивач ОСОБА_2 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 на вказаний житловий будинок, то до неї перейшло й право власності на належну померлому ОСОБА_4 земельну ділянку, на якій цей житловий будинок розміщений.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 328, 392, 1222, 1223, 1225, 1268, 1269, 1297, 1270 ЦК України, ст. 120 ЗК України та ст. ст. 10, 60, 209, 210, 212 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 міської ради, за участю третьої особи Міськрайонного управління у ОСОБА_1 районі та місті ОСОБА_1 Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, про визнання права власності на земельну ділянку задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, після померлого 05 серпня 2016 року батька ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку, площею 0,0493 га, розташовану за адресою: Донецька область, м. Словянськ, вул. Профінтерна (Валківська), 38 «а».

Рішення може бути оскаржене в судову палату по цивільним справам Апеляційного суду Донецької області, шляхом подачі апеляційної скарги до Слов'янського міськрайонного суду протягом десяти днів, з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Словянського

міськрайонного суду ОСОБА_11