НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

07 листопада 2017 рокуСправа № 322/982/17

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Гасанбекова С.С.,

при секретарі судового засідання Гавриш О.А.,

за участю:

заявника ОСОБА_1,

заінтересованих осіб ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за заявою: ОСОБА_1

заінтересовані особи: ОСОБА_2;

ОСОБА_3

про: встановлення факту, що має юридичне значення.

25.09.2017 до суду надійшла вищезазначена заява, в якій заявник просить:

- встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_4 у житловому будинку в АДРЕСА_1 з 2012 року і до часу відкриття спадщини 11 грудня 2016 року.

В обґрунтування вимог заявник зазначив наступне.

11 грудня 2016 року помер брат заявника, ОСОБА_4.

Після його смерті відкрилася спадщина на майно, що належало йому на момент смерті. До складу спадкового майна увійшла земельна ділянка.

Заявник та її сестри (заінтересовані особи у справі) є спадкоємцями після смерті брата за законом. Батьки померли раніше, дітей та дружини у спадкодавця не було.

Заінтересовані особи у справі не мають наміру на прийняття та оформлення спадщини після смерті ОСОБА_4

За твердженням заявника, ОСОБА_4 не працював, зловживав спиртними напоями, не мав засобів для існування, в звязку з чим з 2012 року по день смерті проживав із заявником та її сімєю за адресою: АДРЕСА_2.

На даний час заявник вирішила оформити спадщину на спадкове майно для чого звернулася до нотаріуса з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, але нотаріус повідомив, що нею пропущено встановлений строк для прийняття спадщини, оскільки вона зареєстрована за іншим місцем проживання ніж брат.

Виходячи з наведеного та посилаючись на норми ст.ст. 1268, 1270 ЦК України, ст. 256 ЦПК України, заявник просив задовольнити його вимоги та підтримав їх у судовому засіданні.

Заінтересовані особи в судовому засіданні визнали вимоги заявника.

У судовому засіданні 07.11.2017 судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, розглянувши матеріали та зясувавши обставини цивільної справи, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, та дослідивши наявні в справі докази в їх сукупності,

встановив:

ОСОБА_4 помер 11 грудня 2016 року, у віці 29 років, у селі Новоукраїнка Новомиколаївського району Запорізької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС № 380119 від 13.12.2016.

Заявник ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_4) є рідною сестрою ОСОБА_4, що у сукупності підтверджується такими документами: свідоцтвом про народження ОСОБА_5 від 21.03.1983 серії ІІ-ЖС № 437311, свідоцтвом про народження ОСОБА_4 від 11.03.1987 серії ІІІ-ЖС № 403794, свідоцтвом про одруження від 05.08.2000 серії 1-ЖС № 011893.

Згідно з довідкою виконкому Трудової сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області від 09.10.2017 № 405 ОСОБА_4 був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, але в дійсності проживав спільно із заявником за адресою: АДРЕСА_3.

Факт спільного проживання заявника з ОСОБА_4 з 2012 року по день смерті останнього також підтверджується показаннями допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7

З матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_4, не вбачається інших спадкоємців крім заявника та заінтересованих осіб.

Встановлення факту постійного спільного проживання з ОСОБА_4 на момент його смерті необхідно заявнику для підтвердження факту прийняття спадщини.

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення заяви, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.ст. 234, 256 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, тобто фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Отже, факт спільного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на момент смерті останнього відноситься до фактів, що мають юридичне значення, оскільки від нього залежить реалізація права на спадщину.

Відповідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Таким чином, термін «місце проживання», вжитий у ЦК України, є більш широким у порівнянні із відповідним терміном, закріпленим у ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», і охоплює також вжитий у цьому Законі термін «місце перебування».

Відтак, факт спільного проживання осіб, у розумінні норм ЦК України, який відповідно до ч. 2 ст. 4 цього Кодексу, є основним актом цивільного законодавства, не залежить від реєстрації місця проживання осіб за однією адресою. Реєстрація місця проживання чи місця перебування фізичної особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод або підставою для їх обмеження, згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Разом з цим, фактом, що має юридичне значення, встановлення якого є предметом судового розгляду у даній справі, є саме постійне спільне проживання спадкоємця зі спадкодавцем на момент смерті останнього.

Визначаючи постійне місце проживання, суд з огляду на приписи ст. 29 ЦК України, ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», бере до уваги те місце проживання, у якому особа протягом року знаходиться найбільший час.

Факт постійного спільного проживання заявника з ОСОБА_4 по день його смерті підтверджується вищезазначеними належними і допустимими доказами.

З огляду на викладене, суд визнає заявлені вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 208, 212 215, 218, 223, 256, 259, 294, 296 ЦПК України, суд

вирішив:

1. Заяву ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2. Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом зі спадкодавцем ОСОБА_4, який помер 11 грудня 2016 року, за адресою: АДРЕСА_3 з 2012 року по день його смерті.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Запорізької області через Новомиколаївський районний суд Запорізької області.

Суддя С.С. Гасанбеков