АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 611/477/16-ц Головуючий суддя І інстанції Коптєв Ю. А.
Провадження № 22-ц/790/956/17 Суддя доповідач Шаповал Н.М.
Категорія: Інші справи позовного провадження
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі :

головуючого - Шаповал Н.М.,

суддів - Кіпенка І.С., Хорошевського О.М.,

за участю секретаря - Брулевича В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 24 листопада 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Ізюмського об»єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області про стягнення невиплаченої пенсії і моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

В січні 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом в якому просили стягнути з відповідачів відповідно до вимог ст.56 Конституції України, ст. 107 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на користь ОСОБА_1 - 29 672 грн.66 коп. та на користь ОСОБА_2 - 57 508 грн.68 коп. нарахованої та невиплаченої пенсії. Також просили стягнути з відповідачів на користь кожного по 10 000 грн. компенсації спричиненої їм у результаті невиконання судових рішень та порушень їх прав моральної шкоди.

В обґрунтування позову вказувати на те, що відповідно до довідок Управління Пенсійного фонду України в Барвінківському районі Харківської області від 03.12.2012 №4812/13/02-02 та №4811/13/02-02 заборгованість по виконанню рішень судів за період з 01.11.2011 р. по 30.11.2012 року щодо ОСОБА_1 складає у розмірі 29 672 грн.66 коп., щодо до ОСОБА_2 - 57 508 грн.68 коп.

Рішенням Барвінківського районного суду Харківської області від 24 листопада 2016року у задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухваленні нового, яким задовольнити позов. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, зокрема, зазначає, виконання рішень суду, боржником за якими визначено органи Пенсійного фонду України також не здійснюється органами Державної казначейської служби України, оскільки в органах казначейства відкрито лише рахунок 3719 «Рахунок для зарахування коштів, які підлягають розподілу за видами загальнообов'язкового державного страхування». Таким чином, рахунки відкриті в органах казначейства, використовуються виключно для зарахування коштів єдиного внеску, а положенням про рух коштів не передбачено отримання, фінансування та проведення видатків, зокрема щодо оплати пенсій, підвищення пенсій непрацюючим пенсіонерам, додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю, тощо.

Перевіряючи законність і обґрунтованість судового рішення відповідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України - у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін з підстав, передбачених ст. 308 ЦПК України.

Відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Пунктом 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Судом встановлено, що постановою Барвінківського районного суду Харківської області від 4 грудня 2009 року у справі №2-а-889/09 зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Барвінківському районі Харківської області провести перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії, виходячи із 8 мінімальних розмірів пенсій за віком відповідно до ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як інваліду другої групи, починаючи з 01.10.2009 року з урахуванням раніше сплачених сум.

Ухвалою колегії суддів Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2010 року зазначена постанова залишена без змін.

Постановою Барвінківського районного суду Харківської області від 11 березня 2010 року у справі №2-а-175/10 зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Барвінківському районі Харківської області провести відповідно до ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», перерахунок призначеної ОСОБА_1 додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, з 1 лютого 2010 року в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Ухвалою судової колегії судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області від 18 травня 2011 року зазначена постанова Барвінківського районного суду Харківської області залишена без змін.

Постановою Барвінківського районного суду Харківської області від 1 квітня 2009 року у справі №2-а-9/09 зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Барвінківському районі Харківської області провести перерахунок призначеної ОСОБА_2 державної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 6,5 мінімальних пенсій за віком відповідно до ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.І ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, як інваліду третьої групи, починаючи з грудня місяця 2006 року.

Ухвалою колегії суддів Харківського апеляційного адміністративного суду від 25 серпня 2009 року зазначена постанова Барвінківського районного суду Харківської області залишена без змін.

З копії довідок Управління Пенсійного фонду України в Барвінківському районі Харківської області від 03.12.2012 №4812/13/02-02 та №4811/13/02-02 від 03 грудня 2012 року убачається, що заборгованість по виконанню вказаних вище рішень судів за період з 01.11.2011 р. по 30.11.2012 року щоло ОСОБА_1 складає у розмірі 29 672 грн.66 коп., щодо до ОСОБА_2 - 57 508 грн.68 коп.( а.с.12,18)

Позивачі, як на підставу позовної заяви посилаються на положення ст. ст. 48,56 Конституції України, та спеціальні норми, закріплені ст.ст. 105,107 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а також на ст. 1167 ЦК України щодо відшкодування моральної шкоди.

При цьому, їх вимоги зводяться до стягнення з відповідачів нарахованої та невиплаченої пенсії і моральної шкоди.

Судова колегія вважає, що йдеться про спір про право цивільне, а тому у відповідності до положень ст.. 3, 15 ЦПК України, справа розглянута у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, які особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які б особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що не виплачена на користь позивачів пенсія у розмірі 29 672 грн.66 коп. та 57 508 грн.68 коп. за своєю правовою природою є сумою, яка підлягає виплаті позивачам відповідно ст. 107 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», в якій зазначено, що пенсійний фонд, його органи та посадові особи за шкоду, заподіяну особам внаслідок несвоєчасного або неповного надання соціальних послуг, призначення (перерахунку) та виплати пенсій, передбачених цим Законом, а також за невиконання або неналежне виконання ними обов'язків з адміністративного управління Накопичувальним фондом несуть відповідальність згідно із законом, оскільки зазначена норма стосується призначення та виплати пенсії згідно із вказаним Законом (ст. 1).

Пенсія ОСОБА_1 та ОСОБА_2 призначена та виплачується згідно із Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Також, обґрунтовано суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність доказів завдання відповідачами саме матеріальної шкоди ОСОБА_1 та ОСОБА_2, оскільки нараховані, але невиплачені на користь позивачів розміри пенсій за своєю правовою природою не є шкодою в розумінні ст.22 ЦК України, а є сумами нарахованих пенсій, які підлягають виплаті позивачам в порядку виконання постанов зазначених вище судів.

За змістом ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Стаття 1167 ЦК України передбачає підстави відповідальності за завдану моральну шкоду, згідно якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до положень даної статті, компенсація моральної шкоди здійснюється за наявності всіх загальних умов відповідальності за завдання шкоди, а саме: протиправної поведінки, моральної шкоди, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та завданою моральною шкодою та вини заподіювача.

З урахуванням ст.. 23, 1167 ЦК України, роз'яснень, які містяться у п.3, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди» /зі змінами/ районний суд обґрунтовано прийшов до висновку про відсутність доказів на підтвердження факту заподіяння позивачам моральних страждань з боку Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківській області та Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області.

Керуючись ст.ст. 303,304, 308, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1відхилити.

Рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 24 листопада 2016року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальний справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя : Н.М. Шаповал

Судді колегії : І.С. Кіпенко

О.М. Хорошевський