АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №22ц/790/455/17
Справа №646/7017/14-ц Головуючий1 інстанції - Блага І.С.
Категорія: недоговірні зобов'язання Доповідач - Кіпенко І.С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2017 р. Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - Кіпенка І.С.,

суддів - Кіся П.В., Шаповал Н.М.,

за участі секретаря - Брулевича В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційними скаргами прокуратури Харківської області та Державної казначейської служби України на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30 вересня 2016 року та додаткове рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16 листопада 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до прокуратури Харківської області, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Харківській області, Державної казначейської служби України, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Вовчанський районний відділ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Харківській області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями посадових осіб правоохоронних органів,

в с т а н о в и л а :

01 липня 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до прокуратури Харківської області, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Харківській області, Державної казначейської служби України, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Вовчанський районний відділ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Харківській області про стягнення на її користь з держави за рахунок коштів державного бюджету в якості відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями працівників правоохоронних органів в особі слідчого прокуратури Вовчанського району Харківської області ОСОБА_3, начальника відділу карного розшуку Вовчанського РВ ГУМВС України у Харківській області ОСОБА_4, заступника начальника відділу карного розшуку Вовчанського РВ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_5 і оперуповноваженого карного розшуку Вовчанського РВ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_6 в розмірі 3'000'000 (три мільйони) грн.

В обґрунтування позову позивач зазначала, що 17 серпня 2003 року безвісно зник син позивача, ОСОБА_7, який мешкав у м. Харкові. Лише у грудні 2003 року після неодноразових звернень та скарг позивача до різних інстанцій, прокуратура Харківської області порушила кримінальну справу за фактом умисного вбивства ОСОБА_7 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Під час проведення досудового слідства у вказаній кримінальній справі слідчі Генеральної прокуратури України виявили факт вчинення тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.364 КК України, вищевказаними працівниками правоохоронних органів.

ОСОБА_2 зазначає, що моральная шкода на відшкодування якої подано її позов полягає у перенесених позивачем тяжких та тривалих душевних стражданнях, пов'язаних з тим, що ці посадові особи всупереч своїм посадовим обов'язкам за допомогою цинічних дій з тілом її сина приховали факт вчинення особливо тяжкого злочину щодо нього. Внаслідок цього більш ніж 6 років позивачу була невідома доля її сина, що завдавало постійні нестерпні переживання, змінило увесь уклад життя позивача, метою якого стало відшукати її єдиного сина. Коли ж позивач дізналася, що ці особи відірвали від тіла її померлого сина голову та знайти її для поховання неможливо, це ще тяжче вплинуло на моральний стан позивача. Чоловік позивача, ОСОБА_8, який є батьком їх сина ОСОБА_7, також відчував у зв'язку з цими обставинами тяжкі душевні переживання, які, на переконання позивача, підірвали його здоров'я та він помер ІНФОРМАЦІЯ_1., що ще більше посилило її душевні страждання. Вказану моральну шкоду позивач оцінює у 3000000 (три мільйони) грн., які підлягають стягненню з держави, оскільки ці особи були службовими особами державних органів та під час виконання своїх службових обов'язків виконували функції представників влади.

У судовому засіданні суду першої інстанції позивач та її представник підтримали позов та підтвердили фактичні обставини, які в ньому викладені.

Представник відповідача - прокуратури Харківської області заперечував проти позову, посилаючись на те, що у позивачки не має права ставити питання про відшкодування моральної шкоди на підставі Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду", оскільки сфера дії цього закону не розповсюджується на спірні правовідносини. Крім того, на даний час не має жодного судового рішення про визнання неправомірними дій, бездіяльності чи рішень прокуратури Харківської області, якими були б порушені права, інтереси чи свободи позивача, що було б підставою для застосування норм ст.1173 ЦК України, згідно з якими шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Представник відповідача - ГУ МВС України в Харківській області також заперечував проти позову, посилаючись на те, що оскільки позивач вважає, що моральна шкода була спричинена конкретними працівниками правоохоронних органів, то відповідачами у справі повинні бути особи, винні у спричиненні моральної шкоди позивачу.

Представник відповідача - Державної казначейської служби України заперечував проти позовних вимог, посилаючись на відсутність правових підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок держави та коштів Державного бюджету України.

Третя особа ОСОБА_3 та його представник заперечували проти позову, посилаючись на те, що положення ст.1174 ЦК України не можуть застосовуватися у даному випадку, оскільки службова особа правоохоронного органу не є службовою особою органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування.

Третя особа ОСОБА_4 також заперечував проти позову, посилаючись на те, що кримінальна справа відносно нього та інших посадових осіб була закрита постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 25.10.2013р., їх винуватість не була доведена, та вони були звільнені від кримінальної відповідальності.

Третя особа ОСОБА_5 в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином.

Третя особа ОСОБА_6 в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Після початку розгляду справи суд отримав копію актового запису про смерть ОСОБА_6 - 06.05.2016р.

Представник третьої особи - Вовчанського РВ ГУМВС України у Харківській області заперечував проти позову, посилаючись на те, що оскільки позивач вважає, що моральна шкода була спричинена конкретними працівниками правоохоронних органів, то згідно норми Закону, відповідачами у справі повинні бути особи, винні у спричиненні моральної шкоди позивачу, а саме: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які будучи працівниками Вовчанського РВ ГУМВС України в Харківській області, під час протиправних діянь у відношенні ОСОБА_7 діяли на свій розсуд, не під час виконання своїх службових обов'язків, без будь-якого наказу або вказівки керівництва. Тому, орган міліції не може нести відповідальність за дії своїх працівників в даному випадку.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30 вересня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Суд стягнув з держави Україна за рахунок коштів державного бюджету грошові кошти у сумі 3000000 (три мільйони) грн. 00 коп. шляхом перерахування з відповідного рахунку державного бюджету, який відкритий на ім'я Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_2, моральну шкоду, завдану незаконними діями працівників правоохоронних органів в особі слідчого прокуратури Вовчанського району Харківської області ОСОБА_3, начальника відділу карного розшуку Вовчанського РВ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_4, заступника начальника відділу карного розшуку Вовчанського РВ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_5, оперуповноваженого відділу карного розшуку Вовчанського РВ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_6.

Додатковим рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16 листопада 2016 року стягнуто з прокуратури Харківської області, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_2 витрати за проведення експертизи у розмірі 2466 (дві тисячі чотириста шістдесят шість) грн. 67 коп. з кожного.

Не погодившись з вказаними рішеннями прокуратура Харківської області та Державна казначейська служба України оскражили їх в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі на рішення від 30 вересня 2016 року прокуратура Харківської області посилаючись на не відповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить вказане рішення скасувати та ухвалите нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 у повному обсязі.

В обґрунтування вказаної апеляційної скарги прокуратура Харківської області зазначила, що суд першої інстанції, задовольняючи позов саме на підставі ст.ст.1174,1176 ЦП України, дійшов помилкового висновку про наявність причинного зв'язку між моральною шкодою й протиправністю діянь працівників правоохоонних органів, без визначення ступеню вини по кожному відповідачу окремо, інших факторів, що мають значення для правильного вирішення справим, зокрема, суд безпідставно поклав відповідальність за відшкодування заподіяної позивачу моральної шкоди на державу.

Відповідальність за шкоду, завдану фізичній чи юридичній особі рішеннями, дією чи бездіяльністю працівника під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків, згідно зі ст.1172 ЦП України, покладається на юридичну особу, з якою цей працівників перебуває у трудових правовідносинах.

Також, апелянт вважає, що поза увагою суду першої інстанції залишилася та обставина, що ОСОБА_2 спричинено моральну шкоду самим фактом вбивства її сина ОСОБА_9, якого визнано судом винним у вчиненні злочину, а працівники правоохоронних органів не є співучасниками даного злочину. Зазначає, що у вказаній справі взагалі не є можливим розмежувати обсях душевних страждань, спричинених позивачу в наслідок вбивства її сина та тривалого не розкриття даного злочину правоохоронними органами.

В апеляційній скарзі на додаткове рішення від 16 листопада 2016 року прокуратура Харківської області посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким питання щодо розподілу судових витрат вирішити на підставі ст.88 ЦПК України.

В апеляційній скарзі на рішення від 30 вересня 2016 року Державна казначейська служба України посилаючись на порушення норм матеріального права, просить вказане рішення скасувати та ухвалите нове рішення, яким в позовних вимогах ОСОБА_2 відмовити.

В обгрунтування вказаної апеляційної скарги зазначає, що відшкодування шкоди за рахунок держави із застосуванням спеціальних норм права за протиправні дії або бездіяльність працівників правоохоронних органів можливо у разі, якщо зазначені працівники виконують свої обов'язки відповідно до наданих законодавством повноважень та у межах закону. В інших випадках шкода відшкодовуєть за рахунок винних осіб.

В апеляційній скарзі на додаткове рішення від 16 листопада 2016 року Державна казначейська служба України посилаючись на порушення норм матеріального права, просить оскаржуване додаткове рішення в частині стягнення витрат за проведення експертизи з казначейської служби скасувати.

В обгрунтування вказаної скарги посилається на те, що Державна казначейська служба України моральної шкоди ОСОБА_2 не завдавала, тому, підстав для стягнення коштів з органу казначейства, сплачених позивачем за проведення судово-психологічної експертизи, відповідно до ст.88 ЦПК України, не має.

Судова колегія, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України, в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, а рішення суду першої інстанції та додаткове рішення скасуванню з підстав, передбачених п.п.3, 4, ч.1 ст.309 ЦПК України.

Відповідно до вимог ст.ст.213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання:

- чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються;

- чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

- які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції вважав встановленою наявність підстав для такого відшкодування, передбачених Законом України «Про порядок відшкодування шкоди незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду».

Однак, до такого висновку суд першої інстанції дійшов з порушенням норм матеріального права неповно встановивши обставини справи.

Так, позивач просить відшкодувати моральну шкоду, яку пов'язує з тим, що слідчий прокуратури Вовчанського району Харківської області ОСОБА_3, начальник відділу карного розшуку Вовчанського РВ ГУМВС України у Харківській області ОСОБА_4, заступник начальника відділу карного розшуку Вовчанського РВ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_5 і оперуповноважений карного розшуку Вовчанського РВ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_6 всупереч своїм посадовим обов'язкам за допомогою цинічних дій з тілом її сина приховали факт вчинення особливо тяжкого злочину щодо нього. Внаслідок цього більш ніж 6 років позивачу була невідома доля її сина, що завдавало постійні нестерпні переживання, змінило увесь уклад життя позивача, метою якого стало відшукати її єдиного сина.

Встановивши характер спірних правовідносин, суд першої інстанції неправильно застосував до них норми Закону України «Про порядок відшкодування шкоди незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» та ч.1 ст.1176 ЦК України.

Суд першої інстанції помилково вважав, що моральна шкода, завдана позивачу незаконними діями вищевказаних посадових осіб підлягає відшкодуванню за рахунок держави.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідальність органів попереднього (досудового) слідства, прокуратури та суду за шкоду, завдану їх незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю, регулює ст.1176 ЦК України.

Відповідно до ч.2 ст.1176 ЦК України право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Пунктом 1 ч.1 ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» в редакції, що діяла на час існування спірних правовідносин, передбачено, що підлягає відшкодування шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

За правилами п.2 ч.1 ст.2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає, зокрема, у випадках закриття кримінальної справи за відсутністю події злочину, відсутністю у діянні складу злочину або недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч.1 ст.1167 ЦК України).

На підставі ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч. ч. 1, 2 ст.23 ЦК України).

Відповідальність за шкоду, завдану фізичній чи юридичній особі рішеннями, діями бездіяльністю працівника під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків згідно зі ст.1172 ЦК України покладається на юридичну особу, з якою цей працівник перебуває у трудових правовідносинах.

25.10.2013р. Дзержинський районний суд м.Харкова розглянув кримінальну справу (№2011/21110/12) за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч.2 ст.28, ч.3 ст.364 КК України, ОСОБА_4 за ч.2 ст.28, ч.3 ст.364 КК України, ОСОБА_5 ч.2 ст.28, ч.3 ст.364, ч.2 ст.28, ч.1 ст.369 КК України, ОСОБА_6 за ч.2 ст.28, ч.3 ст.364 КК України (т.1 а.с.9-16).

Під час розгляду вказаної справи було встановлено, що протиправними діями працівників правоохоронних органів в особі слідчого прокуратури Вовчанського району Харківської області ОСОБА_3, начальника відділу карного розшуку Вовчанського РВ ГУМВС України у Харківській області ОСОБА_4, заступника начальника відділу карного розшуку Вовчанського РВ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_5 і оперуповноваженого карного розшуку Вовчанського РВ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_6, які виразилися в приховуванні особливо тяжкого злочину, шляхом зловживання владою та використання її всупереч інтересам служби з метою приховування особливо тяжкого злочину, завдано значної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян, а саме матері ОСОБА_7 - ОСОБА_2

Як вбачається з позовної заяви ОСОБА_2 пов'язує завдану їй моральну шкоду саме з вказаними незаконними діями вищезазначених посадових осіб, які всуперечем своїм посадовим обов'язкам вийшовши за їх межі за допомогою цинічних дій з тілом її сина приховали вчинення особливо тяжкого злочину щодо нього.

Суд першої інстанції, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, встановивши фактичні обставини справи, при яких позивачу завдано моральної шкоди дійшов помилкового висновку про її відшкодування за рахунок держави.

З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30 вересня 2016 року ухвалено з порушенням норм матеріального права і підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

За таких обставин додаткове рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16 листопада 2016 року щодо судових витрат є похідним від рішення суду від 30 вересня 2016 року, та також підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.2 ч.1 ст.307, ст.309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст.316, 319 ЦПК України, судова колегія судової палати, -

в и р і ш и л а:

Апеляційні скарги прокуратури Харківської області та Державної казначейської служби України - задовольнити.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30 вересня 2016 року та додаткове рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16 листопада 2016 року - скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 - відмовити.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку на протязі двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий - І.С. Кіпенко

Судді - П.В. Кісь

Н.М. Шаповал