Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний № 2-2759/05 Головуючий у 1 інстанції: Голубкова М.А.
Провадження № 22-ц/778/3684/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі

Головуючого: Маловічко С.В., суддів: Кочеткової І.В., Гончар М.С.

при секретарі: Ващенко З.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 квітня 2013 року про внесення виправлень у рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15 грудня 2005р. у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Шевченківськой райадміністрації м. Запоріжжя, ОСОБА_2, треті особи: пята державна нотаріальна контора м. Запоріжжя, ОСОБА_5, про встановлення факту прийняття спадщини, виділення частки та визнання права власності на частки у майні,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2005 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом до Шевченківської райадміністрації м. Запоріжжя, ОСОБА_2, треті особи пята державна нотаріальна контора м. Запоріжжя, ОСОБА_5, про встановлення факту прийняття спадщини, про виділення частки у розмірі 43/400 кожній та визнання права власності на ці частки у майні.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15 грудня 2005 року позов ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Шевченківської райадміністрації м. Запоріжжя, ОСОБА_2, треті особи: пята державна нотаріальна контора м. Запоріжжя, ОСОБА_5, про встановлення факту прийняття спадщини, про виділення частки та визнання права власності на частки у майні задоволено.

Встановлено факт прийняття спадщини ОСОБА_3, ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_6, померлого 08.07.2003 року.

Визнано за ОСОБА_3, ОСОБА_4 право власності на 43/100 часток за кожною, виділивши їх в ідеалі, на житловий будинок № 42 по вул. Тухачевського в м. Запоріжжі в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, померлого 08.07.2003 року.

У березні 2013 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду з заявою про внесення виправлень у зазначене рішенні суду, в якій вказували, що при оформленні права власності на частину будинку отримали рішення реєстратора ОП ЗМБТІ від 28.12.2010 року про відмову в державній реєстрації права власності на підставі цього рішення суду. Реєстратор послався на те, що за матеріалами інвентарної справи за ОСОБА_6 зареєстровано право власності на 43/100 частини житлового будинку за адресою: м. Запоріжжя, вул. Тухачевського, 42, на підставі свідоцтва про право власності № 959 від 30.04.1998р. Рішенням суду визнано право власності за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по 43/100 частки за кожною, що разом складає 43/100+43/100=43/50, що не відповідає частці померлого.

У звязку з зазначеним заявники просили суд виправити допущену арифметичну помилку в мотивувальній та резолютивній частині рішення, вказавши: визнати за ОСОБА_3, ОСОБА_4 право власності на 43/200 частки за кожною, виділивши ці частки в ідеалі, на житловий будинок № 42 по вул. Тухачевського в м. Запоріжжі в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, померлого 08.07.2003 року.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 квітня 2013 року задоволено заяву ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про виправлення описки в рішенні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15 грудня 2005 року.

Виправлено описку в мотивувальній та резолютивній частинах рішення суду від 15 грудня 2005 року (справа № 2-2759/2005) вказавши: визнати за ОСОБА_3, ОСОБА_4 право власності по 43/200 частці за кожною, виділивши долі в ідеалі, на житловий будинок № 42 по вул. Тухачевського в м. Запоріжжі в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, померлого 08.07.2003 року.

23.08.2017р. ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу на вказану ухвалу суду, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою заяву ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задовольнити частково, виправивши описку/помилку, що міститься у абз. 3 резолютивної частини рішення у справі № 2-2759/05, а саме: визнати за ОСОБА_3, ОСОБА_4 право власності по 43/400 частці кожній, виділив ці долі в ідеалі, на житловий будинок № 42 по вул. Тухачевського в м. Запоріжжі в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, померлого 08.07.2003 року.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 312 ч. 1 п. 3 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Так, було встановлено, що суд першої інстанції, виправляючи своєю ухвалою від 11 квітня 2013 року за заявою позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 описку у своєму рішенні від 15 грудня 2005 року у цій справі, керувався ст. 219 ЦПК України та виходив із того, що заява є обґрунтованою.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з наступних підстав.

В силу вимог ст. 219 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою осіб, які беруть участь у справі, виправити допущені у судовому рішенні описки чи арифметичні помилки.

У цій справі суд першої інстанції вирішував питання про виправлення описки у судовому рішенні за заявою позивачів.

Однак, при вирішенні цього питання суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення ухвали, яка в силу вимог ст. 312 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, судом першої інстанції було правильно встановлено, що у рішенні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15 грудня 2005 рокубуло допущено описку.

Проте, задовольняючи заяву про виправлення описки у рішенні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15 грудня 2005 року щодо визнання за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 права власності по 43/200 частці за кожною, суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, не перевірив вже встановлені рішенням обставини справи, оскільки при зверненні до суду позивачі просили визнати за ними право власності на 43/400 частки за кожною від 43/100 частини, належних спадкодавцю, а не по 43/200 частини.

Даною ухвалою суд першої інстанції не лише збільшив частки позивачів у спадковому майні, на які вони мали право в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, померлого 08.07.2003р., але й позбавив інших спадкоємців права власності на спадкове майно.

Враховуючи вищенаведене порушення норм цивільно-процесуального права, колегія у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України скасовує ухвалу суду першої інстанції і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, оскільки не наділена повноваженнями щодо внесення виправлень у рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст., ст. 307, 312, 313, 317 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 квітня 2013 року у цій справі скасувати, справу передати до суду першої інстанції на новий розгляд заяви ОСОБА_3, ОСОБА_4 про внесення виправлень у рішення суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Кочеткова І.В.

ОСОБА_7