АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Панченка М.М., Волошиної В.М.

при секретарі: Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 14 липня 2016 року

в справі за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2016 року публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі - ПАТ «КБ «ПриватБанк») звернулося в суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 17 травня 2012 року, ОСОБА_2 отримав кредит, у сумі 3700 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Посилаючись на те, що остільки підписанням вказаного договору у вигляді анкети-заяви відповідач підтвердив свою згоду із «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», «Тарифами банку», які викладені на офіційному сайті, між тим, порушив умови вказаного договору, що призвело до виникнення заборгованості, просив стягнути з відповідача 20742 грн. 91 коп., з яких : 2736 грн. 98 коп. - заборгованість за кредитом, 13741 грн. 98 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2800 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 963 грн. 95 коп. - штраф (процентна складова).

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 14 липня 2016 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі представник відповідача, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, просить скасувати рішення районного суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В судове засідання сторони не з'явилися, про день і час розгляду справи повідомлені належно, до того ж, відповідач чи його представник не прибули повторно, тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у їх відсутність.

Відхилено колегією суддів й клопотання ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 від 14 листопада 2017 року, копія якого подана до суду 16 листопада 2017 року, про розгляд справи в режимі відеоконференції в Краснопільському районному суду Сумської області за місцем його проживання (а.с.187,189).

Разом з тим, як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1, діючи в інтересах ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції неодноразово знайомився з матеріалами справи - 24 листопада 2017 року та 16 листопада 2017 року, проте на розгляд справи в судові засідання 25 жовтня 2017 року та 22 листопада 2017 року не з'явився, про поважність причин неявки суд не повідомив (а.с.176,188).

Окрім цього, колегія суддів враховувала і те, що відповідач є мешканцем м.Києва й згідно долученої до справи довіреності, доручив представляти його інтереси двом особам - ОСОБА_1 та товариству з обмеженою відповідальністю «Кристал бізнес плюс», місцезнаходженням якого є також м. Київ, вул. Кіровоградська, буд. 38/58, оф. 10 (а.с.72, 119).

Зазначене дає підстави для висновку про те, що ОСОБА_2 не позбавлений був, у випадку необхідності, забезпечити явку свого представника до Апеляційного суду м.Києва.

З огляду на викладене, колегія суддів відхилила клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції й з урахуванням того, що судове засідання по справі 22 листопада 2017 року проводилося вдруге, прийшла до висновку про розгляд справи у відсутність ОСОБА_2 та його представників.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Як убачається з матеріалів справи, 17 травня 2012 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір б/н, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, в сумі 3700 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.5).

Встановлено, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом №СП-2010-256 від 06 березня 2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком (а.с.24 зв.).

Згідно п. 2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою» банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами які викладені на банківському сайті , з розрахунку 360 календарних днів на рік.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку.

Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно п. 1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову.

Згідно до п. 2.1.1.12.9 «Правил користування платіжною карткою», боржник доручає списувати з будь якого рахунку відкритого в банку вчасності з картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобов'язань.

Відповідно до п. 1.1.2.4 «Умов та правил надання банківських послуг» за незгодою зі зміною Правил та/або «Тарифів Банку», які викладені на банківському сайті позичальник зобов'язується надати банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити виниклу перед банком заборгованість.

На підставі п. 1.1.3.2.3 «Умов та правил надання банківських послуг», банк має право на зміну тарифів, які викладені на банківському сайті, а також інших умов обслуговування рахунків.

Згідно п. 2.1.1.3.5 «Умов та правил надання банківських послуг» клієнт доручає банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків клієнта, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах суми, підлягаючих сплаті банку за даним договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами клієнта в межах, встановлених цими договорами (договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку.

Відповідно до п. 2.1.1.12.11 «Правил користування платіжною карткою», банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим договором.

Згідно п. 1.1.3.2.2 «Умов та правил надання банківських послуг», у разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного договору та/або у разі виникнення овердрафту банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обов'язків в цілому або у встановленою банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обов'язків та інших обов'язків за цим договором.

З наявного в справі розрахунку заборгованості за договором № б/н від 17 травня 2012 року убачається, що станом на 31 січня 2016 року, з підстав порушення ОСОБА_2 умов договору, за останнім утворилася заборгованість на загальну суму 20742 грн. 91 коп., з яких : 2736 грн. 98 коп. - заборгованість за кредитом, 13741 грн. 98 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2800 грн. - заборгованість за комісією, а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 963 грн. 95 коп. - штраф (процентна складова) (а.с.3-4).

Задовольняючи позов районний суд виходив з підстав його доведеності.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів визнає законними й обґрунтованими. Вони повністю узгоджуються з сукупністю зібраних у справі й належно оцінених у рішенні доказів.

У частинах 1, 2 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно частини 1 статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

В справі міститься фотографія відповідача з кредитною карткою в руках, з зазначенням реквізитів останнього та датою створення події 17 травня 2012 року об 16 год. 57 хв. (а.с.138).

Окрім цього, на підтвердження існування договірних відносин, представником ПАТ КБ «ПриватБанк» в суді апеляційної інстанції було долучено виписку з особового рахунку, яка узгоджується із внесеними платежами у розрахунку заборгованості (а.с.192-195).

За таких обставин, посилання апеляційної скарги на відсутність доказів відкриття карткового рахунку та, відповідно, видачі картки ОСОБА_2 спростовується наявними в справі доказами.

Згідно положень ст.ст. 634, 638 ЦК України, підписавши заяву, відповідач прийняв пропозицію позивача та приєднався до договору згідно з умовами та правилами надання банківських послуг на умовах, викладених у зазначеній заяві.

Зобов'язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів.

Згідно статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з ростроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Твердження апеляційної скарги про відсутність підпису ОСОБА_2 на долучених позивачем Умовах та Правилах надання банківських послуг є необґрунтованими.

Позивач свої зобов'язання виконав, зворотне відповідачем не спростовано, боржник, у свою чергу, порушив визначені договором зобов'язання, в результаті чого виникла заборгованість.

У частинах 1, 2 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно частини 1 статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідач, підписавши анкету - заяву, підтвердив свою згоду із «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», «Тарифами банку», які викладені на офіційному сайті, до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «Приватбанк», був повідомлений про їх зміст, а тому районний суд правомірно дійшов висновку про існування між сторонами кредитних відносин з визначеними у них зобов'язаннями та їх порушення ОСОБА_2

Відповідно до справи, останні платежі по сплаті заборгованості по тілу кредиту та відсотків ОСОБА_2 здійснено у серпні 2013 року, а з позовом у суд ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося у квітні 2016 року, тобто в межах строку позовної давності, що виключає наявність підстав до застосування положень ст. 256 ЦК України, як про це ставиться в апеляційній скарзі.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням зазначеного та матеріалів справи, у їх сукупності, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про наявність правових підстав до задоволення заявленого по справі позову.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Викладені у рішенні висновки відповідають обставинам справи та долученим до справи доказам. Норми матеріального й процесуального права районним судом застосовано правильно.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 14 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 755/6770/16-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/10324/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Савлук Т.В..

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.