Справа № 454/1339/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2017 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Струс Т. В. ,

при секретарі Коваль Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокалі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, з участю третіх осіб Сокальської державної нотаріальної контори та Реклинецької сільської ради Сокальського району про встановлення нікчемності заповіту та скасування свідоцтв про право на спадщину,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд із даним позовом до відповідача про встановлення нікчемності заповіту та скасування свідоцтв про право на спадщину, свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1. померла його мама ОСОБА_3, після смерті якої відкрилася спадщина на житловий будинок по АДРЕСА_1, який належав їй на праві особистої власності. Зазначає, що спадщину після смерті матері прийняв, оскільки на час смерті матері був і є непрацездатним, інвалідом ІІ групи, а крім того проживав разом із матір»ю до дня смерті у спадковому будинку без реєстрації, а з 29.12.2009р. зареєстрований в цьому будинку. 25.07.2000р. мама позивача склала заповіт на користь відповідачки ОСОБА_2, який посвідчений секретарем виконкому Реклинецької сільської ради. Відповідач приховала від позивача наявність заповіту та 04.07.2005р. в Сокальській державній нотаріальній конторі отримала свідоцтва про право на спадщину на все спадкове майно після смерті матері позивача, при цьому приховавши наявність спадкоємця, який має право на обов'язкову частку у спадковому майні, як інвалід ІІ групи. Позивач хворіє на психічні розлади, а від так не міг самостійно захистити своє право на спадщину. На даний час над позивачем здійснює опіку його сестра ОСОБА_4, яка фактично і виявила зазначене порушення прав позивача. Крім цього, зазначає, що на запит адвоката із Реклинецької сільської ради отримано відповідь, про те, що відсутнє рішення щодо уповноваження секретаря Шпак М.Д. у період посвідчення спірного заповіту вчиняти нотаріальні дії, а відтак вважає такий нікчемним. Просить встановити нікчемність заповіту посвідченого від імені ОСОБА_3 секретарем виконкому Реклинецької сільської ради 25.07.2000р., визнати недійсними та скасувати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане Сокальською державною нотаріальною конторою, Львівської області 04.07.2005 року за реєстром №1-1481 та свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане Сокальською державною нотаріальною конторою, Львівської області 04.07.2005 року за реєстром №1-1483.

Представники позивача ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити, в обгрунтування вимог зіслалися на доводи аналогічні викладеним у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, зазначив, що відсутні підстави щодо визнання нікчемності спірного заповіту так як дані вимоги позивача не ґрунтуються на законі. Відтак і вважає, що відсутні підстави щодо визнання недійсними та скасування виданих на підставі заповіту свідоцтв про право на спадщину.

Представник третьої особи Реклинецької сільської ради в судове засідання не прибув, надав суду заяву в якій просив розгляд справи проводити без його участі.

Представник третьої особи Сокальської державної нотаріальної контори в судове засідання не прибув, надав суду заяву в якій зазначив, що вирішення даної справи покладає на розсуд суду, її розгляд просить проводити без представника нотаріальної контори.

Заслухавши учасників судового розгляду та дослідивши докази в справі, суд приходить до наступних висновків.

Дослідженою копією свідоцтва про народження позивача ОСОБА_1, встановлено, що його батьками є ОСОБА_7 та ОСОБА_3.

Із копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1. померла матір позивача ОСОБА_3.

Відповідно до копії заповіту ОСОБА_3 від 25.07.2000р., встановлено, що все належне їй майно і те на, що за законом матиме право вона заповіла ОСОБА_2.

В свою чергу, згідно довідки медичного закладу від 28.02.1981р., встановлено, що позивач ОСОБА_1, є інвалідом ІІ групи безтерміново.

Згідно довідки №733, виданої 20.04.2016р. виконкомом Реклинецької сільської ради, встановлено, що ОСОБА_3 до дня смерті проживала та була зареєстрованою в АДРЕСА_2. Від її імені 25.07.2000р. виконкомом посвідчено заповіт за реєстром №56. Крім цього, на день смерті із нею без реєстрації проживав син ОСОБА_1, інвалід ІІ групи.

Звертаючись до суду із вимогою щодо встановлення нікчемності спірного заповіту, позивач вказував на те, що викликає сумнів щодо підпису заповіту саме його матір»ю, так як вона не могла скласти заповіт на користь онуки, позбавивши права на спадщину сина-інваліда.

А також те, що вказаний заповіт посвідчений посадовою особою - секретарем виконкому, яка немала на це повноважень, а саме вчиняти нотаріальні дії.

Враховуючи, що спірний заповіт складено в 2000р., спадщина відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1. та була прийнята 13.01.2015р., про, що свідчить заява відповідача подана у нотаріальну контору, згідно приписів п.1 Постанови пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування», до даних правовідносин слід застосовувати ЦК України.

Згідно із ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

В ході розгляду справи судом реалізовано вказані положення ст. 10 ЦПК України, зокрема позивачу та його представникам роз'яснювалось про доцільність проведення судово-почеркознавчої експертизи для встановлення належності підпису матері позивача в спірному заповіті, однак сторона позивача своїм правом не скористалася.

В свою чергу, доказів, які б підтверджували дані твердження позивача щодо не належності вказаного підпису в заповіті його матері, судом не здобуто.

Відповідно до досліджених відповідей на адвокатські запити, наданих Реклинецькою сільською радою за №120 від 13.04.2016р. та №131 від 06.05.2016р., зокрема встановлено, що на час посвідчення спірного заповіту від імені ОСОБА_3, секретарем ради працювала ОСОБА_8, з її слів відомо, що секретарем її обрано в 1998р. Документи за 1998р. передані в архів в зв'язку з чим дані рішення в раді відсутні.

Відповідно до ст.37 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993р. в редакції чинній на дату складання ОСОБА_3 заповіту:

У населених пунктах, де немає державних нотаріусів, посадові особи виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів вчиняють такі нотаріальні дії: 1) посвідчують заповіти;

Посвідчення заповітів і доручень посадовими особами, зазначеними у цій статті, провадиться з дотриманням вимог чинного законодавства в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Нотаріальні дії у виконавчих комітетах сільських, селищних, міських Рад народних депутатів вчиняють посадові особи, на яких за рішенням виконавчого комітету відповідної Ради народних депутатів покладено вчинення цих дій.

Посадові особи виконавчих комітетів, які вчиняють нотаріальні дії, посвідчують заповіти і довіреності, щодо яких законодавством встановлено обов'язкову нотаріальну форму.

Згідно ст. 1251 ЦК України, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1257 ЦК України, заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Разом з тим, не зважаючи на відсутність у сільській раді документів за 1998р., в якому обирався секретар виконкому, що посвідчував спірний заповіт, а саме рішення яким секретарю делеговано право вчиняти нотаріальні дії, доказів, які б свідчили про відсутність волевиявлення заповідача ОСОБА_3 на посвідчення оспорюваного заповіту, позивач суду не надав. Не були встановлені такі і в судовому засіданні.

Що стосується відсутності вказаного рішення, то суд дійшов обґрунтованого висновку, що дана обставина не є істотною умовою для визнання заповіту недійсним чи нікчемним, оскільки не вплинула на волевиявлення заповідача, і свідчить лише про неналежне виконання закону та ведення діловодства посадовими особами сільської ради.

Відтак, у задоволенні вимоги щодо встановлення нікчемності спірного заповіту ОСОБА_3, суд відмовляє.

В свою чергу, дослідженою спадковою справою спадкодавця ОСОБА_3, встановлено, що у такій наявна заява відповідача ОСОБА_9 про прийняття спадщини від 13.01.2005р., в якій вона крім іншого зазначає, що спадкоємців до обов'язкової частки майна немає.

04.07.2005р. Сокальською державною нотаріальною конторою, Львівської області 04.07.2005 року за реєстром №1-1481 та №1-1483, відповідачці видано свідоцтва про право на спадщину в цілому майна ОСОБА_3.

На противагу, в судовому засіданні встановлено, що відповідачу на час прийняття спадщини було відомо про наявність спадкоємця за законом ОСОБА_3, а саме її сина, який є інвалідом ІІ групи безтерміново, і мав дану групу інвалідності на час відкриття спадщини.

Згідно приписів ч.1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Відтак, позивач ОСОБА_1, як непрацездатний повнолітній син, має право на спадкування незалежно від змісту заповіту обов'язкової частки в масі спадкового майна матері ОСОБА_3.

Згідно ч.1 ст. 1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно, оскільки вказані свідоцтва про право на спадщину видані відповідачу з порушенням закону, вимоги позивача щодо визнання їх недійсними та скасування підлягають до задоволення в повному обсязі.

Що стосується вирішення питання судових витрат, позивач при зверненні із даним позовом, як інвалід ІІ групи, згідно ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», звільнений від його сплати, однак і відповідач має на своєму утриманні шестеро дітей, четверо із яких є неповнолітні, проживає у будинку який потребує капітального ремонту, є аварійним.

Відтак, враховуючи приписи ч.3 ст. 82 ЦПК України, суд дійшов висновку про доцільність звільнення відповідачки від сплати судових витрат.

Керуючись ст.ст. 10,60,212 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане Сокальською державною нотаріальною конторою, Львівської області 04.07.2005 року за реєстром №1-1481.

Визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане Сокальською державною нотаріальною конторою, Львівської області 04.07.2005 року за реєстром №1-1483.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Звільнити ОСОБА_2 від сплати судового збору.

Рішення може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області через Сокальський районний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами, які приймали участь у справі, але не були присутні під час оголошення рішення, протягом 10 днів з часу отримання копії рішення.

Головуючий: Т. В. Струс