Справа № 2/331/1280/2017
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 листопада 2017 року м. Запоріжжя
Жовтневий районний суд міста Запоріжжя в складі:
головуючого - судді - Скользневої Н.Г.
при секретарі - Постарнак М.М.,
за участю представника
третьої особи - ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ГТУЮ у Запорізькій області МЮУ ОСОБА_3, треті особи : районна адміністрація Запорізької міської ради по Олександрівському району, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання відмови у вчиненні правочину щодо нерухомого майна неправомірною та зобов»язання вчинити певні дії, -
У серпні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ГТУЮ у Запорізькій області МЮУ ОСОБА_3, треті особи: районна адміністрація Запорізької міської ради по Олександрівському району, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання відмови у вчиненні правочину щодо нерухомого майна неправомірною та зобов»язання вчинити певні дії.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що на підставі Договору дарування частини домоволодіння від 08.04.2016 року (далі Договору), посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3. р. № 606, йому на праві спільної часткової власності належить 7/100 частин домоволодіння № 14 по вулиця Жуковського у місті Запоріжжі.
На підставі вказаного Договору, 08.04.2016 року за номером запису 14148621 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено відповідний запис про реєстрацію за ним права власності на вказану частку домоволодіння.
Співвласниками вказаного домоволодіння являються ОСОБА_6 (7/50 часток), ОСОБА_7 (4/25 часток), ОСОБА_8 (7/100 часток), ОСОБА_9 (2/25 частки), ОСОБА_10 (7/100 часток), ОСОБА_11 (2/25 частки), ОСОБА_12 (9/100 часток), ОСОБА_13 ( 9/200 часток), ОСОБА_14 (3/20 частки), ОСОБА_5 (9/200 часток).
Між співвласниками вказаного домоволодіння визначений порядок користування домоволодінням № 14 по вулиці Жуковського в місті Запоріжжі, за наслідком якого у його володінні знаходиться квартира № 4 у житловому будинку літ В.
Співвласники домоволодіння, володіють житловими будинками літ. А та літ. Б, а також квартирами №№ 1-3 в житловому будинку літ. В.
Ні співвласники вказаного домоволодіння, ні особи, які в ньому зареєстровані, не являються членами його родини та не проживають разом з ним в квартирі № 4 житлового будинку літ. В домоволодіння № 14 по вулиці Жуковського у місті Запоріжжі.
На теперішній час він бажає подарувати належну йому частину домоволодіння, у зв'язку з чим, він звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 з приводу посвідчення договору дарування належної мені частини вказаного домоволодіння.
У зв'язку з тим, що у вказаному домоволодінні зареєстровані неповнолітні ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_4, приватним нотаріусом йому було рекомендовано звернутися до районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району із заявою про надання дозволу на вчинення вказаного правочину.
30.03.2017 року він звернувся до районної адміністрації ЗМР по Олександрівському району з відповідною заявою, за результатами розгляду якої районною адміністрацією, листом № 4-0188 від 25.04.2017 року, йому було розяснено, що підстави для надання йому дозволу на здійснення дарування належних йому 7/100 частин домоволодіння № 14 по вулиці Жуковського в місті Запоріжжі відсутні, оскільки підставою для отримання такого дозволу є намір батьків (законних представників) дитини здійснити правочин з нерухомим майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, а неповнолітні ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_4, не є членами його родини та проживають в сусідніх будинках ( літ. А, літ Б).
Не погоджуючись з даною відмовою, він повторно звернувся до Запорізької міської ради із заявою про скасування відмови органу опіки та піклування у наданні йому дозволу на дарування належної йому частини домоволодіння.
Листом № 4-0310 від 01.06.2017 року районною адміністрацією ЗМР про Олександрівському району йому були надані обґрунтовані роз'яснення, з посиланням на норми діючого законодавства, з цього питання, із яких вбачається, що питання щодо надання дозволу на вчинення правочину щодо нерухомого майна, надається батькам неповнолітньої дитини (законним представникам), які мають намір на вчинення правочину, з метою гарантування збереження її права на житло.
Після отримання вказаних відповідей, враховуючи, що неповнолітні ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_4, не є членами його родини, він не є їх батьком або законним представником, і відчуження належної йому частки домоволодіння ніяким чином не стосується їх прав на житло в даному домоволодінні, а тому надання дозволу на вчинення ним правочину щодо належної йому частки домоволодіння не потрібно, він знову звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 з питанням здійснення правочину - Договору дарування належної мені частини домоволодіння.
Постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 від 21.06.2017 року йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв'язку із відсутністю дозволу органу опіки та піклування на здійснення правочину по відчуженню належної йому частки нерухомого майна.
Вважає дії приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 протиправними та такими, що порушують його права, як власника майна.
На підставі викладеного, просить суд визнати неправомірною відмову приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 у вчиненні нотаріальної дії - посвідчені договору дарування 7/100 частин домоволодіння № 14 по вулиці Жуковського у м. Запоріжжі. Зобовязати приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 вчинити нотаріальну дію та посвідчити договір дарування, належних йому 7/100 частин домоволодіння № 14 по вулиці Жуковського у м. Запоріжжі.
Позивач в судовому засіданні позов підтримав та посилаючись на його законність та обґрунтованість просив суд його задовольнити.
Відповідач в судове засідання не зявилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини своєї неявки суду не повідомила. Заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи від неї до суду не надходило.
Представник третьої особи: районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району - ОСОБА_1, в судовому засіданні покладалася на розсуд суду, проте зазначила, що вчинення нотаріальної дії щодо укладення договору дарування 7/100 частин домоволодіння № 14 по вулиці Жуковського у м. Запоріжжі, належних ОСОБА_2, в даному випадку не порушують права неповнолітніх дітей.
Треті особи: ОСОБА_19, ОСОБА_5, кожен в окремості, в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини своєї неявки суду не повідомили. Заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи від них до суду не надходило.
Статтею 157 ЦПК України визначено, що суд розглядає справу протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів одного місяця. У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду справи, суд ухвалою може подовжити розгляд справи, але не більш як на пятнадцять днів.
Крім того, однією з основних вимог до поведінки судді, закріплених у ст. 6 Закону України «Про статус суддів» : - при здійсненні правосуддя дотримуватися вимог Конституції та законів України, забезпечувати повний, всебічний та обєктивний розгляд судових справ з дотриманням установлених законом строків.
Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.
З рішення Європейського суду з прав людини у справах «ОСОБА_19 проти Сполученого королівства» від 28.10.1998р. та «Креуз проти ОСОБА_20» від 19.06.2001р. вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Виходячи з зазначених нормативно-правових актів України, наведених рішень Європейського суду з прав людини, взявши до увагу заяву представника позивача та з урахуванням того, що справа перебуває в провадженні суду значний час, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача та третіх осіб по справі та ухвалою від 21 листопада 2017 року ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Вивчивши матеріали цивільної справи, взявши до уваги пояснення позивача та представника третьої особи, проаналізувавши надані стороною позивача докази, суд приходить до наступного.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Матеріалами справи встановлено, що на підставі Договору дарування частини домоволодіння від 08.04.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3. р. № 606, ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності належить 7/100 частин домоволодіння № 14 по вулиця Жуковського у місті Запоріжжі. (а.с. 17-18)
На підставі вказаного Договору, 08.04.2016 року за номером запису 14148621 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено відповідний запис про реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на вказану частку домоволодіння. (а.с. 19-20)
Співвласниками вказаного домоволодіння являються ОСОБА_6 (7/50 часток), ОСОБА_7 (4/25 часток), ОСОБА_8 (7/100 часток), ОСОБА_9 (2/25 частки), ОСОБА_10 (7/100 часток), ОСОБА_11 (2/25 частки), ОСОБА_12 (9/100 часток), ОСОБА_13 ( 9/200 часток), ОСОБА_14 (3/20 частки), ОСОБА_5 (9/200 часток).
Між співвласниками вказаного домоволодіння визначений порядок користування домоволодінням № 14 по вулиці Жуковського в місті Запоріжжі, за наслідком якого у володінні ОСОБА_2 знаходиться квартира № 4 у житловому будинку літ В. (а.с. 13-14)
Співвласники домоволодіння, володіють житловими будинками літ. А та літ. Б, а також квартирами №№ 1-3 в житловому будинку літ. В. (а.с. 13-14)
Ні співвласники вказаного домоволодіння, ні особи, які в ньому зареєстровані, не являються членами родини ОСОБА_2 та не проживають разом з ним в квартирі № 4 житлового будинку літ. В домоволодіння № 14 по вулиці Жуковського у місті Запоріжжі.
На теперішній час ОСОБА_20 бажає подарувати належну йому частину домоволодіння, у зв'язку з чим, він звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 з приводу посвідчення договору дарування належної мені частини вказаного домоволодіння.
У зв'язку з тим, що у вказаному домоволодінні зареєстровані неповнолітні ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_4, приватним нотаріусом ОСОБА_2 було рекомендовано звернутися до районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району із заявою про надання дозволу на вчинення вказаного правочину.
30.03.2017 року ОСОБА_2 звернувся до районної адміністрації ЗМР по Олександрівському району з відповідною заявою, за результатами розгляду якої районною адміністрацією, листом № 4-0188 від 25.04.2017 року, йому було розяснено, що підстави для надання йому дозволу на здійснення дарування належних йому 7/100 частин домоволодіння № 14 по вулиці Жуковського в місті Запоріжжі відсутні, оскільки підставою для отримання такого дозволу є намір батьків (законних представників) дитини здійснити правочин з нерухомим майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, а неповнолітні ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_4, не є членами його родини та проживають в сусідніх будинках ( літ. А, літ Б). (а.с. 11-12)
Не погоджуючись з даною відмовою, ОСОБА_2 повторно звернувся до Запорізької міської ради із заявою про скасування відмови органу опіки та піклування у наданні йому дозволу на дарування належної йому частини домоволодіння.
Листом № 4-0310 від 01.06.2017 року районною адміністрацією ЗМР про Олександрівському району ОСОБА_2 були надані обґрунтовані роз'яснення, з посиланням на норми діючого законодавства, з цього питання, із яких вбачається, що питання щодо надання дозволу на вчинення правочину щодо нерухомого майна, надається батькам неповнолітньої дитини (законним представникам), які мають намір на вчинення правочину, з метою гарантування збереження її права на житло. (а.с. 8-10)
Після отримання вказаних відповідей, враховуючи, що неповнолітні ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_4, не є членами його родини, він не є їх батьком або законним представником, і відчуження належної йому частки домоволодіння ніяким чином не стосується їх прав на житло в даному домоволодінні, а тому надання дозволу на вчинення мною правочину щодо належної йому частки домоволодіння не потрібно, ОСОБА_2 знову звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 з питанням здійснення правочину - Договору дарування належної мені частини домоволодіння.
Проте, постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 від 21.06.2017 року ОСОБА_2 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв'язку із відсутністю дозволу органу опіки та піклування на здійснення правочину по відчуженню належної йому частки нерухомого майна. (а.с. 21)
Згідно зі ст. 177 Сімейного кодексу України дозвіл органу опіки та піклування на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини надається в разі гарантування збереження її права на житло.
Згідно із ч. 3 ст. 17 Закону України "Про охорону дитинства" батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання.
Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України "Про охорону дитинства" органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють. майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла, а діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.
Згідно статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям.
Відповідно до п. 67 Постанови Кабінету Міністрів України № 866 від 24.09.2008 року « Про питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини», дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким має дитина надається районною, районною у мм. Києві та Севастополі держадміністрацією, виконавчим органом міської, районної в місті ради за поданням служби у справах дітей після проведення зазначеною службою перевірки документів за місцем знаходження майна протягом одного місяця з дня надходження заяви на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини лише у разі гарантування збереження її права на житло і оформляється рішенням, витяг з якого видається заявникам службою у справах дітей. Для здійснення правочинів щодо нерухомого майна дитини батьки, опікуни або піклувальники подають службі у справах дітей документи, зазначені у пункті 66 цього Порядку. Служба у справах дітей розглядає протягом 10 робочих днів подані документи та з'ясовує наявність (відсутність) обставин, що можуть бути підставою для відмови у наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини.
У разі виїзду сім'ї, в якій виховується дитина, за межі населеного пункту, придбання житла здійснюється з урахуванням інтересів дитини.
Районна, районна у мм. Києві та Севастополі держадміністрація, виконавчий орган міської, районної в місті ради може відмовити у наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини з одночасним зверненням до нотаріуса для накладення заборони відчуження такого майна лише у випадках, передбачених частиною пятою статті 177 Сімейного кодексу України.
У разі усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження нерухомого майна дитини, районна, районна у мм. Києві та Севастополі держадміністрація, виконавчий орган міської, районної в місті ради звертається в установленому законодавством порядку до нотаріуса для зняття заборони відчуження такого майна.
Рішення районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної в місті ради про надання дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини або відмову у його наданні може бути оскаржено до суду.

Відповідно до ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Таким чином, право члена сім ї власника будинку (квартири) користуватися иим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на ие майно.

За змістом ст. 64 ЖК України до членів сімї наймача (власника) відносяться подружжя наймача, їх діти, батьки. Членами сімї наймача (власника) можуть бути визнані й інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним та ведуть з ним спільне господарство.

Як встановлено матеріалами справи, співвласники вказаного житлового будинку та неповнолітні ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_4 не є членами родини ОСОБА_2, він не являється їх батьком або законним представником, спільного господарства вони не ведуть і ніколи не вели.

Між співвласниками домоволодіння визначений порядок користування, відповідно до якого ОСОБА_2 користується квартирою № 4 будинку літ. В, а неповнолітні ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_4 та їх батьки (законні представники) поживають у сусідніх будинках. Будь-яких угод між ОСОБА_2 та співвласниками домоволодіння з приводу користування належною йому часткою домоволодіння не укладалося. А тому, ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_4 не набувають рівних з ОСОБА_2 прав та обов'язків щодо володіння та користування належними йому 7/100 частинами домоволодіння № 14 по вулиці Жуковського в місті Запоріжжі.

Право користування є похідним від права власності, а тому ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_4, набули право користування тільки тією частиною домоволодіння № 14 по вулиці Жуковського в місті Запоріжжі, яка належить на праві власності їх батькам (законним представникам).

Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним

За положеннями ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вчинення ОСОБА_2 правочину, щодо належної йому частки нерухомого майна в домоволодіння № 14 по вулиці Жуковського в місті Запоріжжі не стосується прав та законних інтересів неповнолітніх ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_4, оскільки вони не мають права користування належною йому частиною домоволодіння, а тому і підстави для відмови у вчиненні правочину - Договору дарування, належної позивачу частки нерухомого майна у зазначеному житловому будинку, відсутні.

Аналізуючи вищевикладені обставини та наведені норми діючого законодавства України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання відмови у вчиненні правочину щодо нерухомого майна неправомірною та зобов»язання вчинити певні дії є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214 215, 224 -226 ЦПК України, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 319, 321, 383 ЦК України, ст.ст. 64, 150, 156 ЖК України, ст. 177 СК України, ст.ст. 17, 18 Закону України «Про охорону дитинства», суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати неправомірною відмову приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3, викладену у постанові від 21 червня 2017 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме: посвідченні договору дарування 7/100 частин домоволодіння № 14 по вулиці Жуковського у м. Запоріжжі, належних на праві приватної власності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_9, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_10.

Зобовязати приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 вчинити нотаріальну дію та посвідчити договір дарування 7/100 частин домоволодіння № 14 по вулиці Жуковського у м. Запоріжжі, належних на праві приватної власності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_9, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_10.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подання в 10-денний строк з дня отримання копії рішення апеляційної скарги, тобто в порядку ч. 1 ст. 294 ЦПК України.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя: Н.Г.Скользнєва

21.11.2017