Номер провадження: 22-ц/785/8123/17
Номер справи місцевого суду: 523/6188/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1 Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Цихиселі Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 18 серпня 2017 року у цивільній справі за скаргою Публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго» на дії державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 в рамках виконавчого провадження №50979922, що відкрито на підставі виконавчого листа Суворовського районного суду м. Одеси 2-2094/10, боржник за виконавчим провадженням ОСОБА_4,

встановила:

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 18 серпня 2017 року було задоволено скаргу Публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго» (далі - ПАТ «ЕК «Одесаобленерго») на дії державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області (далі Суворовського ВДВС ГТУЮ в Одеській області) ОСОБА_3 в рамках виконавчого провадження №50979922, що відкрито на підставі виконавчого листа Суворовського районного суду м. Одеси 2-2094/10, боржник за виконавчим провадженням ОСОБА_4

Поновлено процесуальний строк для подання скарги та визнано неправомірною постанову від 24.02.2017р. про повернення виконавчого документа № 2-2094/10 стягувачеві.

Зобовязано державного виконавця Суворовського ВДВС ГТУЮ в Одеській області Загризлу Т.В. скасувати постанову від 24.02.2017р. про повернення виконавчого документа стягувачеві, а саме виконавчого листа Суворовського районного суду м. Одеси № 2-2094/10 від 09.06.2010р., та вчинити дії по розшуку майна боржника.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, Першим Суворовським ВДВС ГТУЮ в Одеській області подано до суду апеляційну скаргу, в якій скаржник просить суд скасувати ухвалу Суворовського районного суду м. Одеса від 18 серпня 2017 року та відмовити у задоволенні скарги ПАТ «ЕК «Одесаобленерго», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що для повернення вищевказаного виконавчого документу стягувачу - ПАТ «Одесаобленерго» по п. 5 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», з посиланням на те, що в ході проведеної державним виконавцем перевірки, майно, на яке можливо звернути стягнення, не виявлено, правових підстав не було.

З таким висновком суду повністю погоджується колегія суддів, з огляду на наступні обставини.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування. їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року, № 1404-VIII (далі - Закон), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Нездійснення державним виконавцем виконавчих заходів, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» призводить до порушення законних прав та інтересів стягувана.

Як вбачається з акту державного виконавця про неможливість виконання судового рішення від 04.2016 року, в ньому зазначено, що на момент виходу державного виконавця за адресою згідно реєстрації, боржника не знайдено. На стук та дзвін у двері ніхто не відчиняє. Виклик залишено у дверях (а.с.28).

Таким чином, зазначення у постанові, що державним виконавцем не виявлено майна, на яке можливо звернути стягнення, суперечить вищевказаному акту державного виконавця, оскільки останній не проникав до житла боржника ОСОБА_4 і не встановлював наявність або відсутність у неї майна, за рахунок якого можна провести стягнення на виконання рішення суду.

Крім того, державний виконавець протягом строку знаходження на примусовому виконані виконавчого документа мав неодноразово повторно здійснити вихід за місцем реєстрації боржника з метою виявлення майна, за рахунок якого можливо здійснити виконання рішення суду, однак вихід повторно не здійснювався.

Разом з тим, 01.06.2016 року державним виконавцем було подано до Суворовського районного суду м. Одеси подання про примусове проникнення до житла боржника.

10.06.2016р. Суворовським районним судом м.Одеси вказане подання було задоволено і дозволено державному виконавцю примусове проникнення до квартири АДРЕСА_1, в якій мешкає боржник ОСОБА_4, для проникнення до вказаної квартири для проведення виконавчих дій без згоди боржника, шляхом примусового відкривання вхідної та інших дверей зазначеної квартири (а.с.9).

Однак, як було зазначено вище, примусовий вхід до квартири боржника з метою виявлення майна, на яке можливо звернути стягнення, державним виконавцем здійснено не було.

Що стосується посилання в апеляційний скарзі Суворовського ВДВС ГТУЮ в Одеській області на відсутність авансування ПАТ «Одесаобленерго» витрат, як на підставу не проведення примусового проникнення до житла, то воно є безпідставним і необгрунтованим, виходячи з наступних підстав.

Так, представник Суворовського ВДВС ГТУЮ в Одеській області в апеляційній скарзі зазначив, що 09.08.2016 року виконавчою службою підготовлено та направлено ПАТ «Одесаобленерго» лист про авансування витрат, згідно якого стягувачу у 20- денний строк з моменту отримання листа запропоновано здійснити авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій повязаних з примусовим проникненням до житла боржника. Оскільки, енергопостачальною компанією авансування витрат здійснено не було, примусове проникнення до житла не здійснювалось.

Однак, представник Суворовського ВДВС ГТУЮ в Одеській області будь-яких доказів, підтверджуючих направлення даного листа на адресу ПАТ «Одесаобленерго», суду не надав, крім того, матеріали справи також не мають таких документів.

З цих підстав, доводи державного виконавця про ухилення ПАТ «Одесаобленерго» від сплати авансового внеску для проведення виконавчих дій, є необгрунтованими.

Більше того, оскільки згідно змісту листа, якого за слів державного виконавця направлено енергопостачальній компанії, останній надано 20-денний термін на проведення авансування витрат з моменту отримання листа.

З цих підстав, та враховуючи, що на адресу ПАТ «Одесаобленерго», даний лист не надходив, слід дійти висновку, що наданий державним виконавцем у листі строк до теперішнього часу не розпочався.

Крім того, колегія суддів погоджується з доводами представника ПАТ «Одесаобленерго» про те, що зазначена сума авансування державним виконавцем жодним чином не обгрунтована.

Так, згідно вимог п. 3.14 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень» в редакції, що діяла на час підготовки виконавчою служби листа, авансові внески для здійснення необхідних витрат на забезпечення провадження виконавчих дій або для покриття їх частини можуть бути зроблені стягувачем шляхом перерахування цих коштів безпосередньо на відповідний рахунок органу ДВС. Суму коштів, яку необхідно внести на відповідний рахунок органу ДВС, стягувач визначає за погодженням з державним виконавцем з урахуванням необхідних витрат для проведення робіт.

Однак, будь-якого погодження та листування щодо розміру авансового внеску між ПАТ «Одесаобленерго» та виконавчою службою не здійснювалось.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для постановлення ухвали у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваної ухвали та доводів апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, доводи апеляційної скарги її не спростовують, оскільки ухвалу постановлено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права.

У звязку з цим апеляційну скаргу слід відхилити, оскаржувану ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.2 ст. 307, п.1 ч.1 ст. 312, ст.ст. 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області відхилити.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 18 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції України.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

ОСОБА_5

ОСОБА_2