Справа № 329/274/17
Провадження №2/329/105/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2017 року смт Чернігівка

Чернігівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Ломейка В.В.,

секретаря Богдан І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Чернігівка Запорізької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - служба у справах дітей Лівобережної районної адміністрації м Маріуполь, про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно синів ОСОБА_4 та ОСОБА_3. Позов мотивований тим, що батько дитини тривалий час не спілкується з дітьми, аліменти не сплачує, тобто свої батьківські обов'язки не виконує. На підставі викладеного просила позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно синів.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала повністю з підстав, що вказані у позові, та просила позов задовольнити.

До відкриття провадження у справі, в порядку визначеному ч. 3 ст. 122 ЦПКУ України, судом було направлено запит для з'ясування зареєстрованого місця проживання відповідача. За результатами отриманої судом інформації з'ясовано, що відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, дана адреса також вказана в позовній заяві. Таким чином, останнім відомим зареєстрованим місцем проживання відповідача, є вказана в позові адреса. Враховуючи, що поштове сполучення з даною місцевістю відсутнє, суд прийняв рішення про виклик відповідача через оголошення в пресі.

Відповідач у судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином через засоби масової інформації (в газеті «Урядовий кур'єр» за 15.04.2017р. №72 року та повторно 12.05.2017р. №86 розміщено оголошення про виклик ОСОБА_2 в якості відповідача).

Служба у справах дітей Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради надала заяву про неможливість направити свого представника для участі в судовому засіданні, просить розглянути справу без їх участі та при винесенні рішення максимально урахувати інтереси та законні права малолітніх дітей.

Також служба у справах дітей Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради надала відповідь на ухвалу суду про витребування висновку про доцільність позбавлення батьківських прав, в якій вказано, що підстави для винесення питання про доцільність або недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, на засідання районної комісії з питань захисту прав дитини - відсутні. Остаточне рішення залишають на розгляд суду.

Заслухавши позивача, врахувавши відповідь служби у справах дітей, проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно свідоцтв про народження (а.с.8,9) сторони є батьками ОСОБА_4 2010р.н. та ОСОБА_3 2014р.н..

Як встановлено, відповідач ОСОБА_2 протягом тривалого часу ухиляється від виконання батьківських обов'язків щодо своїх дітей ОСОБА_4 2010р.н. та ОСОБА_3 2014р.н., що відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України є підставою для позбавлення його батьківських прав.

Висновок суду підтверджується наступними доказами.

На ім'я ОСОБА_1. видано довідку про неотримання аліментів (а.с.19), в якій вказано, що вона не отримувала аліменти з ОСОБА_2 у період з 23.09.2015року по 01.02.2017 року включно згідно з виконавчим листом №2/264/11025/2014 від 16.12.2014року, який виданий Іллічівським районним судом м Маріуполь. Також вказано, що ухвалою суду від 01.12.2015 року боржника ОСОБА_2 оголошено в розшук.

Позивачу ОСОБА_1. надано довідку, згідно якої ОСОБА_2 перебуває в розшуку з 16.12.2015 року за Кальміуським ВП ЦВП ГУНП в Донецькій області, як відповідач у справі про стягнення аліментів. До теперішнього часу останнього не розшукано і він перебуває в активному розшуку. (а.с.18).

Також в матеріалах справи (а.с.17, 30) знаходиться заява відповідача ОСОБА_2, в якій він добровільно відмовляється від батьківських прав відносно своїх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_3, і дає згоду на позбавлення його батьківських прав. Також просить розглянути справу без його участі. Дана заява завірена Мінаєвой Євгенією Сергіївною, нотаріусом нотаріального округу міста Калуга.

Статтею 150 СК України передбачені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини.

Згідно із ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України).

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.89 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов'язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо.

Таким чином, після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до ОСОБА_4 та ОСОБА_3, оскільки відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей; не спілкується з ними в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умов для отримання ними освіти.

Слід відмовити у задоволенні вимоги про зміну по-батькові дітей з наступних підстав.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» № 12 від 07.07.1995 р. відмова органу реєстрації актів громадянського стану в реєстрації акту громадянського стану, в тому числі у зміні прізвища, імені та по батькові (ст. 9 Закону України «Про органи реєстрації актів громадянського стану») може бути оскаржена в суд в порядку, встановленому для оскарження неправомірних дій органів державного управління, що ущемляють права громадян, після оскарження цих дій до вищестоящого органу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач не зверталась до органів реєстрації актів громадського стану в досудовому порядку з питанням зміни по-батькові дітей, отже відсутні підстави звернення за судовим захистом з даного питання.

Вирішуючи питання про виключення відомостей про особу відповідача як батька неповнолітніх дітей з актового запису про їх народження, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні даної вимоги з наступних підстав.

Згідност.133 СК України, якщо дитина народилась у подружжя, дружина записується матір'ю, а чоловік - батьком дитини.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.138 СК України жінка, яка народила дитину у шлюбі, має право оспорити батьківство свого чоловіка, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька дитини з актового запису про народження дитини. Вимога матері про виключення запису про її чоловіка як батька дитини з актового запису про народження дитини може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство.

Відповідно до п.11постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року, судам слід ураховувати, що відповідно до ст. 136 СК оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК), - шляхом пред'явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. При цьому відповідні вимоги жінки суд може задовольнити лише за умови подання іншою особою заяви про своє батьківство. Особа, яка в момент реєстрації її батьком дитини знала, що не є таким, а також особа, котра дала згоду на штучне запліднення своєї дружини, не мають права оспорювати батьківство. Для вимог чоловіка про виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження дитини позовної давності не встановлено, а для вимог жінки про виключення з цього запису відомостей про її чоловіка як батька позовна давність становить один рік і її перебіг починається з дня реєстрації дитини.

При цьому, позивачка не надала суду заяви іншої особи про своє батьківство відносно неповнолітніх ОСОБА_4 2010р.н. та ОСОБА_3 2014р.н., оскільки вимога про виключення запису про особу відповідача як батька дитини з актового запису про народження, може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство і це є безумовною підставою для задоволення позову.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 11, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, ст.ст.133, 136, 138, 150, 155, 164, 165 СК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» № 12 від 07.07.1995 р., Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. батьківських прав по відношенню до ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В. Ломейко