Справа № 307/2147/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

Головуючого судді: Бисага Т.Ю.

суддів: Готра Т.Ю., Собослой Г.Г.,

секретарі: Чучка Н.В.,

за участі сторін- ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Тячівського районного суду від 03 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6, в інтересах якого звернувся ОСОБА_4, до ОСОБА_5, ОСОБА_1 про усунення перешкод при відновленні межі та встановлення огорожі,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_4, в інтересах ОСОБА_6, звернувся в суд з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_1 про усунення перешкод при відновленні межі та встановлення огорожі. В позовній заяві зазначив, що позивач ОСОБА_6 є власником земельної ділянки площею 0,239 га на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 11 березня 1999 року, яка розташована в АДРЕСА_1. На даний час суміжними землекористувачами земельної ділянки позивача є відповідачі. З метою незаконного захоплення земельної ділянки позивача, відповідачі виготовили приватизаційні документи на свої земельні ділянки, однак такі були скасовані рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 27 листопада 2013 року в цивільній справі №307/1619/13-ц, яке залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 21.04.2016 року. Рішенням апеляційного суду встановлено, що державний акт про право приватної власності, виданий на ім'я ОСОБА_5 був виготовлений з порушенням вимог земельного законодавства без відповідного рішення про передачу ОСОБА_5 земельної ділянки у власність. Також встановлено, що рішення Солотвинської селищної ради від 8 серпня 2013 року щодо відводу земельної ділянки та надання її у власність ОСОБА_1 суперечить нормам земельного законодавства та порушує права ОСОБА_6 на користування належної йому на праві приватної власності земельної ділянки, частина якої була надана у приватну власність ОСОБА_1 В ході розгляду справи №307/1619/13-ц проводилася судова будівельно-технічна експертиза. З висновку експерта №0002/2015 від 31.03.2015 року, слідує, що земельні ділянки АДРЕСА_2 накладаються на земельну ділянку АДРЕСА_1. Площа накладення земельної ділянки НОМЕР_2 на земельну ділянку НОМЕР_3 становить 455 квадратних метрів, а площа накладення земельної ділянки НОМЕР_4 на земельну ділянку НОМЕР_3 становить 928 квадратних метрів. Також у висновку зазначено, що земельну ділянку НОМЕР_3 зменшено за рахунок земель ділянок НОМЕР_4 та НОМЕР_2, точно встановити площу зменшення неможливо через відсутність огорожі. Зазначено, що ймовірна площа зменшення ділянки НОМЕР_3 через накладення на неї ділянки НОМЕР_4 становить 0,013 га, в тому числі 0,0036 га зайнято будівлею земельної ділянки НОМЕР_4. Експертом вказано, що технічна можливість відновити межі земельної ділянки НОМЕР_3 в межах згідно з державним актом на даний момент існує частково, оскільки частина площі 0,0036 га зайнята будівлею земельної ділянки НОМЕР_4. Вказане підтверджує порушення земельних прав позивача, а також свідчить про незаконне будівництво капітальної споруди з боку ОСОБА_5 на земельній ділянці позивача.

Просив суд зобов'язати ОСОБА_5 та ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_6 при відновленні межі та встановлення огорожі земельної ділянки АДРЕСА_1, згідно розмірів вказаних в Державному акті на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 11 березня 1999 року, ділянка НОМЕР_5, площею 0,239 га.

Рішенням Тячівського районного суду від 03 травня 2017 року позовні вимоги задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_5 не чинити перешкод ОСОБА_6 при відновленні межі та встановленні огорожі земельної ділянки АДРЕСА_1 (ділянки НОМЕР_5, площею 0,239 га.) згідно розмірів вказаних в державному акті на право приватної власності на землю серії НОМЕР_6 від 11 березня 1999 року.

В решті позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 551 гривню 20 копійок сплаченого судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, сторін, представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія приходить до наступного висновку.

Судом вірно встановлено, що згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданого 11 березня 1999 року, позивач ОСОБА_6 є власником земельної ділянки площею 0,475 га по вул. Туряниці, Добролюбова, на території Солотвинської селищної ради, із цільовим призначенням земельної ділянки - для будівництва жилого будинку та ведення особистого підсобного господарства, при цьому зазначена земельна ділянка складається із земельної ділянки НОМЕР_7, площею 0,096 га., земельної ділянки НОМЕР_8, площею 0,14 га., земельної ділянки НОМЕР_5, площею 0,239 га., (а.с.18).

Рішення апеляційного суду встановлено, що державний акт про право приватної власності, виданий на ім'я ОСОБА_5, був виготовлений з порушенням вимог земельного законодавства, без відповідного рішення про передачу ОСОБА_5 земельної ділянки у власність.

Також встановлено, що рішення Солотвинської селищної ради від 08 серпня 2013 року щодо відводу земельної ділянки та надання її у власність ОСОБА_1 суперечить нормам земельного законодавства та порушує права ОСОБА_6 на користування належної йому на праві приватної власності земельної ділянки, частина якої була надана у приватну власність ОСОБА_1

В ході розгляду справи № 307/1619/13-ц проводилась судова будівельно-технічна експертиза. З висновку експерта № 0002/2015 від 31.03.2015, слідує, що земельні ділянки АДРЕСА_2 накладаються на земельну ділянку АДРЕСА_1.

Площа накладення земельної ділянки НОМЕР_2 на земельну ділянку НОМЕР_3 становить 455м.кв., а площа накладення земельної ділянки НОМЕР_4 на земельну ділянку НОМЕР_3 становить 928 м.кв.

Також у висновку зазначено, що земельну ділянку НОМЕР_3 зменшено за рахунок земель ділянок НОМЕР_4 та НОМЕР_2. Точно встановити площу зменшення неможливо, через відсутність огорожі.

Зазначено, що ймовірна площа зменшення ділянки НОМЕР_3 через накладення на неї ділянки НОМЕР_4становить 0,013га в тому числі 0,0036га зайнято будівлею земельної ділянки НОМЕР_4.

Експертом вказано, що технічна можливість відновити межі земельної ділянки НОМЕР_3 в межах згідно з державним актом на даний момент існує частково, оскільки частина площі 0,0036га зайнята будівлею земельної ділянки НОМЕР_4.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю.

Судом першої інстанції правомірно відмовлено відповідачу в задоволенні клопотання щодо проведення експертизи, оскільки, при дослідженні в судовому засіданні матеріалів цивільної справи № 307/1619/13-ц, судом було встановлено, що така експертиза вже була проведена, сторона в ході розгляду справи клопотання про проведення додаткової чи повторної експертизи не заявляла, а тому підстав проводити таку в ході цієї справи у суду не було.

Також, судом об'єктивно встановлено, що ОСОБА_5 чинить перешкоди позивачу та не буде давати можливості встановити межу згідно розмірів вказаних в державному акті добровільно, про що відповідач підтвердив і в судовому засіданні в першій та апеляційній інстанції.

Таким чином, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності з чинним законодавством.

Доводи викладені в апеляційній скарзі належними та допустимими доказами не доведені, що у відповідності до положень ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Тячівського районного суду від 03 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді