Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1999/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Суровицька Л. В.
УХВАЛА

22.11.2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючої судді Суровицької Л.В.,

суддів Авраменко Т.М., Кіселика С.А.

секретар Бодопрост М.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в місті Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотрансгруп» на ухвалу Ульяновського районного суду Кіровоградської області 09 червня 2017 року про забезпечення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотрансгруп» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Просила суд стягнути з ТОВ «Автотрансгруп» на її користь на відшкодування матеріальної шкоди 297 355 грн..

Ухвалою Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 12 травня 2017 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2.

09 червня 2017 року ОСОБА_3, який діє в інтересах позивача, звернувся до суду з заявою про вжиття заходів забезпечення позову. Посилався на те, що позивачем заявлено позов на значну суму, тому відповідач може здійснити дії, направлені на відчуження всього належного йому майна. Просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, які містяться на банківських рахунках, а також на все рухоме і нерухоме майно, що належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Автотрансгруп» в межах ціни позову - 297 355, 80 грн. (а.с.2-4).

Ухвалою Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 09 червня 2017 року заяву представника позивача задоволено. Накладено арешт на грошові кошти, які містяться на банківських рахунках, а також на все рухоме і нерухоме майно, що належить на праві власності ТОВ «Автотрансгруп» в межах ціни позову 297 355,80 грн. (а.с.9-10).

В апеляційній скарзі ТОВ «Автотрансгруп» просить ухвалу суду першої інстанції скасувати з підстав порушення норм матеріального і процесуального права. Зокрема, зазначає, що на час постановлення ухвали суду позивачем не надано підтвердження того, що ТОВ є власником транспортного засобу, на якому було скоєно ДТП та про перебування водія ОСОБА_4 у трудових відносинах з ТОВ на момент ДТП. Суд застосував заходи забезпечення позову до товариства, яке не має ніякого відношення до спірних правовідносин, оскільки автомобіль марки MАN, за участі якого було скоєно ДТП, було передано в оренду ФОП ОСОБА_5. В свою чергу ФОП ОСОБА_5 передав автомобіль в суборенду водію ОСОБА_4, який і скоїв ДТП, внаслідок якого було заподіяно шкоду ОСОБА_2 (а.с.28-29).

В судове засідання апеляційної інстанції позивач та представники сторін, які належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, не прибули, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч.2 ст.197 ЦПК України).

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, вважає, що апеляційна скарга ТОВ «Автотрансгруп» підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ч.1 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду (ч.3 ст.151 ЦПК України).

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову (ч.2 ст.151 ЦПК України). Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3 ст.152 ЦІПК України).

Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України, викладених у п. 4 постанови Пленуму від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, які містяться на банківських рахунках, а також на все рухоме та нерухоме майно, що належить на праві власності ТОВ «Автотрансгруп», суд в порушення вимог ст.210 ЦПК України не зазначив мотиви, з яких суд дійшов висновків про необхідність задоволення заяви про забезпечення позову.

Суд не взяв до уваги, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Як свідчать матеріали заяви про забезпечення позову, відповідач є юридичною особою.

При розгляді заяви суд не врахував розяснення у п.4 та п.5 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України про те, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи. Суд не повинен вживати таких заходів забезпечення позову, які пов'язані із втручанням у внутрішню діяльність господарських товариств.

Суд не зясував питання чи не перешкоджатиме заявлений позивачем вид забезпечення позову у вигляді арешту на все рухоме і нерухоме майно відповідача, здійсненню господарської діяльності товариства та чи такі обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватись та розпоряджатись власним майном не призведуть до негативних наслідків.

Зазначене свідчить про те, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права, при неповному зясуванні обставин, що мають значення для розгляду заяви про забезпечення позову, а тому підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 311, 312, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотрансгруп» задовольнити.

Ухвалу Ульяновського районного суду Кіровоградської області 09 червня 2017 року скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя Л.В.Суровицька

Судді Т.М.Авраменко

ОСОБА_6