Справа № 433/2484/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

30.01.2017 року, Троїцький районний суд Луганської області у складі: головуючого судді Крівоклякіної Н.В., за участю секретаря Рєзнікової Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Троїцьке цивільну справу за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА АКЦІОНЕРНИЙ ОСОБА_1 «ІНДУСТРІАЛБАНК» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором кредиту, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО АКЦІОНЕРНИЙ ОСОБА_1 «ІНДУСТРІАЛБАНК» (далі ПАТ АКБ «ІНДУСТРІАЛБАНК»), від імені якого діє представник за довіреністю, предявило дійсний позов. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 01.12.2006 року між ПАТ АКБ «ІНДУСТРІАЛБАНК» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №KRI/0400/862/06 на придбання нерухомості, за умовами якого ОСОБА_2 отримала кредит в сумі 200 000,00 та зобовязалась повернути грошові кошти не пізніше 23 листопада 2023 року, сплачувати за користування кредитом проценти у розмірі 18% і за порушення строків повернення кредиту та процентів сплачувати пеню в розмірі 1% від своєчасно несплаченої суми за кожен день прострочення платежу. Зазначений кредитний договір був укладений відповідачем ОСОБА_2 в інтересах сімї, про що свідчить заява її чоловіка ОСОБА_3 про згоду на укладення кредитного договору, в якій він власноручно зазначив про укладення кредитного договору в інтересах сімї для придбання житла.

Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав у повному обсязі, натомість відповідач ОСОБА_2 свої зобовязання не виконує, у звязку з чим станом на 04.11.2016 року виникла заборгованість в сумі 185 676,08 грн, яка складається з: заборгованості за кредитом 119 613,37 грн, суми своєчасно несплачених процентів за користування кредитом (з 01.04.2014 року по 30.10.2016 року включно) 56 534,27 грн; суми пені за прострочення повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом в розмірі 9528,44 грн. У звязку з тим, що отримані ОСОБА_2 кошти є спільною сумісною власністю її та чоловіка, частки кожного із співвласників не визначені, позивач просить суд стягнути солідарно з ОСОБА_2та ОСОБА_3 вищевказану суму заборгованості, а також просить покласти на них судові витрати.

В судове засідання представник ПАТ АКБ «ІНДУСТРІАЛБАНК» не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі . Проти винесення по справі заочного рішення не заперечує.

Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином шляхом розміщення оголошення в газеті «Урядовий курєр», а також шляхом розміщення повідомлень на офіційному веб-сайті Троїцького районного суду Луганської області ( на 15.12.2016 р., 27.12.2016 р., 11.01.2017 р. на 30.01.2017 р.) Причини неявки суду відповідачі не повідомили. Заперечень на позов не надали.

Судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними позовних вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами,які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі , виникає спір.

Судом встановлено наступне.

01.12.2006 року між АКБ «ІНДУСТРІАЛБАНК» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір, за умовами якого банк надав позичальнику у користування кредитні кошти в розмірі 200 000,00 грн для придбання нерухомості квартири, з кінцевим терміном повернення по 23 листопада 2023 року включно і сплатою 18% річних за користування коштами. Погашення кредиту здійснювалось у рівних частках у сумі не менше 836,82 грн щомісячно та не пізніше 25 числа кожного місяця (а.с.21-23).

Відповідно до копії свідоцтва про одруження від 14.06.2003 року, виданого міським відділом реєстрації актів громадянського стану Луганського міського управління юстиції, відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є чоловіком та дружиною (а.с.31).

Як вбачається зі змісту заяви ОСОБА_3 на імя керуючого Луганською філією АКБ «ІНДУСТРІАЛБАНК», він надав згоду на укладення з Луганською філією АКБ «ІНДУСТРІАЛБАНК» кредитного договору його дружиною ОСОБА_2 З умовами кредитного договору №KRI/0400/862/06 ознайомлений (а.с.32).

26.01.2009 року та 25.10.2010 року між АКБ «ІНДУСТРІАЛБАНК» та ОСОБА_2 були укладені додаткові угоди до кредитного договору на придбання нерухомості, за умовами яких були змінені реквізити для погашення заборгованості, а також визначено, що сплата кредиту здійснюється щомісячно, в рівних частках у сумі не менше 836,82 грн, а починаючи з 01.01.2011 року щомісячна сума платежу становить 1031,18 грн (а.с.24,25).

Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

У відповідності до ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до змісту ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язується повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до положень частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язань або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно розрахунку заборгованості, відповідач ОСОБА_2 належно не виконувала свої зобов'язання за кредитним договором № KRI/0400/862/06 від 01.12.2006 року, внаслідок чого станом на 04.11.2016 року заборгованість становить 185 676,08 грн та складається з: 119 613,37 грн заборгованість за кредитом; 56 534,27 грн сума своєчасно несплачених процентів за користування кредитом; 9528,44 грн сума пені за прострочення повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом (а.с.53-54)

Відповідно до п. 5.3 Договору кредиту позичальник здійснює повернення кредиту частинами починаючи з 01 січня 2007 року у рівних частках у сумі не менше ніж 836,82 грн, а з 01.01.2011 року сума щомісячних платежів, згідно Додаткової угоди №1, становить 1031,18 грн.

Як вбачається зі змісту п.6.5 Договору кредиту,у випадку несвоєчасного повернення суми кредиту і/ або невчасної сплати відсотків за користування ним, як при настанні терміну повернення коштів (їхньої частини) і/або сплати відсотків, так і у випадку виникнення, відповідно до умов цього договору, зобовязань позичальника, банк має право достроково повернути суму кредиту і виплатити відсотки.

Відповідно до ч.2. ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у справі №6-116-цс13, у разі прострочення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобовязання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами ст..1048 ЦК України), що підлягає сплаті.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сімї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частина 4 ст. 65 СК України встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сімї, створює обовязки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сімї.

Як наголошує Верховний Суд України у Постанові від 14 вересня 2016 року у справі № 6-539цс16, обєктом права спільної сумісної власності подружжя є як предмети матеріального світу, так і майнові права та обовязки. Договір, укладений одним із подружжя, створює обовязки для другого з подружжя в разі, якщо його укладено в інтересах сімї, а одержане за цим договором майно фактично використано на задоволення потреб сімї.

Таким чином, враховуючи, що кредит був одержаний на задоволення потреб сімї, тобто придбання житла, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідачів заборгованості в солідарному порядку за Договором кредиту № KRI/0400/862/06 від 01 грудня 2006 року, в сумі 176 147,64 грн, в яку входить сума заборгованості за кредитом 119 613,37 грн, сума своєчасно несплачених процентів за користування кредитом 56 534,27 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Розмір заборгованості та його розрахунок відповідачами не спростований.

В частині стягнення з відповідачів штрафних санкцій в розмірі 9 528,44 грн пеня за прострочення повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, суд дійшов наступного.

Відповідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (зокрема, сплатити гроші) або утриматися певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Отже, зобовязання за своїм значенням поділяються на: основні зобовязання які можуть існувати самостійно, та додаткові (акцесорні) зобовязання які забезпечують належне виконання

основних зобовязань і виникають та існують виключно за умови існування основного зобовязання.

Відповідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Отже, основним зобовязанням позичальника ОСОБА_2 за Договором кредиту від 01.12.2006 року є погашення кредитних коштів та сплата процентів за користування ними, додатковим зобовязанням є сплата неустойки (штрафа, пені).

Відповідно ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року, зокрема, громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Указом Президента України № 405/2014 від 14.04.2014 року було введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України».

Отже, антитерористична операція на території Луганської області була запроваджена з 14.04.2014 року.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1275-р від 02.12.2015 року затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористичная операція, в якому міститься місто Луганськ Луганської області.

Як вбачається зі справи, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані у м.Луганськ, а тому вони є суб'єктами Закону України №1669-VII від 02.09.2014 року, відносно яких, відповідно до ст. 2 вищезазначеного Закону, встановлено мораторій щодо нарахування штрафних санкцій за неналежне виконання кредитних зобов'язань.

Крім того, комерційним банкам Національним Банком України у листі за № 18-112/62138 від 27.10.2014 року були надані роз'яснення, згідно з якими банки зобов'язані у період проведення антитерористичної операції скасувати штрафні санкції за кредитами громадянам України, які проживають або переселилися з населених пунктів у зоні АТО, а також юридичним особам та підприємцям в зоні АТО. Національний банк України наголошує на необхідності суворого і неухильного дотримання банками положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» і повідомляє, що невиконання законних вимог є підставою для застосування для порушників адекватних заходів впливу.

З розрахунку заборгованості вбачається, що позивачем станом на 04.11.2016 року нараховано відповідачам: пеню за прострочення повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом у сумі 9528,44 грн. Зазначена штрафна санкція нарахована відповідачам з 04.11.2015 року.

За таких обставин, суд вважає, що в частині стягнення штрафних санкцій у сумі 9528,44 гривень необхідно відмовити в їх стягненні, оскільки Законом України «Про тимчасові заходи за період проведення антитерористичної операції» встановлена заборона їх нарахування з 14.04.2014 року.

Вирішуючи питання стосовно судового збору суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

За таких обставин з відповідачів підлягає стягненню в рівних частках на користь позивача судовий збір, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з оригіналом платіжного доручення №64-34-1 від 04.11.2016 року при подачі позову позивачем був сплачений судовий збір у сумі 2 785,00 грн (а.с.3).

Оскільки позовні вимоги задоволені на 93,8%, з відповідачів підлягає стягненню судовий збір в сумі 2612,33 грн в рівних частках, з кожного по 1306,16 грн (2785,00*0,938=2612,33 грн/2 = 1306,16 грн)

На підставі викладеного, ст. 509, 526, 610-612,625,628, 638, 1049,1050, 1054, 1055 ЦК України, ст..61,65 СК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 224 - 227 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА АКЦІОНЕРНИЙ ОСОБА_1 «ІНДУСТРІАЛБАНК» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором кредиту задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, номер облікової картки фізичної особи платника податків НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, номер облікової картки фізичної особи платника податків НОМЕР_2, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 Образов.СССРАДРЕСА_1, на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА АКЦІОНЕРНИЙ ОСОБА_1 «ІНДУСТРІАЛБАНК» (69037, м.Запоріжжя, вул..Незалежної України, 39 д, ) заборгованість за кредитним договором №KRI/0400/862/06 від 01.12.2006 року в сумі 176 147 (сто сімдесят шість тисяч сто сорок сім) гривень 64 копійки.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, номер облікової картки фізичної особи платника податків НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, номер облікової картки фізичної особи платника податків НОМЕР_2, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 Образов.СССРАДРЕСА_1, на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА АКЦІОНЕРНИЙ ОСОБА_1 «ІНДУСТРІАЛБАНК» (69037, м.Запоріжжя, вул..Незалежної України, 39 д, ) судовий збір в сумі 2612 гривень 33 копійки, в рівних частках, з кожного по 1306 (одна тисяча триста шість) гривень 16 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строки, протягом якого розглядалася заява, не включаються до строків на апеляційне оскарження рішення.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на апеляційне оскарження.

Заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Троїцький районний суд Луганської області протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: Н.В. Крівоклякіна.

30.01.17

15.12.16