Справа № 712/7800/16
Провадження № 2/712/137/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2017 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Пересунька Я.В.,

при секретарі Сагун Я.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, позовом третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання права особистої приватної власності на майно, та позовом третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання права особистої приватної власності на майно,-

в с т а н о в и в:

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, просить визнати обєктом спільної сумісної власності його та ОСОБА_2 автомобіль «Ford Kuga», 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, номерний знак НОМЕР_2, однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 і поділити це майно, визнавши за ним право власності на автомобіль, та виділивши ОСОБА_2 у власність квартиру.

Позов обґрунтовано тим, що 20 вересня 2013 року у Кропивнянській сільській раді Золотоніського району Черкаської області між ним та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб.

За час перебування у шлюбі у них 29 січня 2005 року народилась дочка ОСОБА_5, а 7 листопада 2009 року дочка ОСОБА_6.

Спільне життя з ОСОБА_2 не склалось, а з січня 2016 року вони припинили ведення спільного господарства.

За час перебування у шлюбі за спільні кошти подружжя було придбано автомобіль «Ford Kuga», 2012 року випуску, загальною вартістю 427 300 грн, та однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною вартістю 426 600 грн.

Фактично автомобілем користувався лише він та його батько ОСОБА_4, тому в порядку поділу майна подружжя необхідно виділити йому у власність автомобіль, а ОСОБА_2 квартиру, без стягнення з останньої на його користь компенсації різниці вартості часток.

У жовтні 2016 року третя особа із самостійними вимогами ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2, просить визнати за ним право власності на автомобіль «Ford Kuga», 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, номерний знак НОМЕР_2, та однокімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Позов обґрунтовано тим, що його дочка ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за час перебування у шлюбі не мали і не могли мати спільних коштів на придбання спірного майна, оскільки ОСОБА_1 працював у правоохоронних органах і його заробітна плата не давала можливості зібрати гроші та придбати це майно, а ОСОБА_2 не працювала.

Спірне майно придбано за його особисті кошти, отримані від продажу корпоративних прав у сільськогосподарському виробничому кооперативі «Струмок».

У листопаді 2016 року третя особа із самостійними вимогами ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2, просить визнати за ним право власності на автомобіль «Ford Kuga», 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, номерний знак НОМЕР_2.

Позов обґрунтовано тим, що заробітна плата ОСОБА_1, який працював у правоохоронних органах, а також студентки ОСОБА_2 не давала їм змоги придбати у їх спільну власність цей автомобіль.

Автомобіль «Ford Kuga» було придбано ним і його сином ОСОБА_1 у м.Києві за його кошти та кошти дружини, які він сплатив безпосередньо в автосалоні. Оскільки він та його дружина, яка є фізичною особою-підприємцем, вирішили зареєструвати автомобіль на невістку ОСОБА_2, то всі документи про сплату та довідка-рахунок оформлювались безпосередньо на її імя.

Із моменту придбання автомобіля і по цей час він перебуває в його володінні та користуванні за місцем проживання у ІНФОРМАЦІЯ_1, всі витрати на утримання цього майна несе він, договори обовязкового страхування відповідальності також оформлено на його імя.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його адвокат ОСОБА_7 позовні вимоги первісного позову підтримали, просили суд їх задоволити; проти задоволення позовів третіх осіб із самостійними вимогами заперечували. ОСОБА_1 додатково пояснив, що за час перебування у шлюбі з ОСОБА_2 у 2012 році було продано його автомобіль «Mitsubishi Outlander», до того ж він працював, тому сімя мала кошти. Квартиру було придбано в шлюбі за їх спільні кошти, а автомобіль «Ford Kuga» - за кошти батька, які останній передав для придбання автомобіля в інтересах сім'ї ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 проти задоволення первісного позову ОСОБА_1 та позову третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_4 заперечувала; позов третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_3 визнала. Додатково пояснила, що ОСОБА_1 фактично намагається поділити її майно, оскільки таке було придбано виключно за кошти її батька ОСОБА_3 Запропонований колишнім чоловіком варіант поділу майна подружжя її не влаштовує, оскільки його батьки під час шлюбу подарували йому трикімнатну квартиру, яка вважається його особистою приватною власністю, а тепер він хоче залишити її з двома дітьми в однокімнатній квартирі, а автомобіль забрати собі. Крім того, ОСОБА_2 подала письмову заяву про застосування позовної давності до вимог ОСОБА_4

ОСОБА_3 свій позов підтримав, проти задоволення первісного позову ОСОБА_1 та позову третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_4 заперечував. Додатково пояснив, що якби діти й далі проживали в шлюбі, то він би це питання не підіймав. Але тепер виходить, що ОСОБА_1 намагається залишити собі у власності автомобіль, на який він давав значні кошти, як і на квартиру. Крім того, ОСОБА_3 заявив про застосування позовної давності до вимог ОСОБА_1

ОСОБА_4 свій позов підтримав, проти задоволення первісного позову ОСОБА_1 та позову третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_3 заперечував. Додатково пояснив, що також не звертався б до суду з указаним позовом, якби діти жили в шлюбі, бо тоді все майно купувалось для них, але зараз він наполягає на задоволенні свого позову та може подарувати автомобіль колишній невістці (яку також все ще вважає своєю дочкою і матірю своїх онуків) після розгляду справи судом.

Заслухавши пояснення сторін та показання свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Згідно із ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Судом установлено, що з 20 вересня 2003 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 24 жовтня 2016 року, що набрало законної сили 4 листопада 2016 року.

За договором купівлі-продажу від 18 липня 2013 року ОСОБА_2 за 85 000 грн. придбала однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 (а.с. 13-15).

Відповідно до договору купівлі-продажу від 25 березня 2013 року товариство з обмеженою відповідальністю «Юмас-Авто» передало у власність ОСОБА_2 автомобіль «Ford Kuga» у комплектації «Pack Trend», вартістю 253 600 грн з ПДВ (а.с. 160-162).

Того ж дня автомобіль було передано ОСОБА_2, що підтверджується актом прийому-передачі № 61/2013 від 25 березня 2013 року (а.с. 164).

Відповідно до висновку комплексної судової оціночно-будівельної та автотоварознавчої експертизи від 27 жовтня 2017 року ринкова вартість однокімнатної квартири АДРЕСА_2 станом на час проведення дослідження становить 418 035 грн, а автомобіля «Ford Kuga», 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, номерний знак НОМЕР_2, 402 828 грн 50 коп.

Однокімнатна квартира та автомобіль є неподільним майном, яке може бути поділено у визначеному законом порядку.

Згідно з ч.1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності.

Пунктами 22, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами встановленими статтями 69 - 72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3ст. 368 ЦК) відповідно до частин 2, 3ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на імя кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Статтею 60 СК України встановлено презумпцію спільності майна подружжя, яка підлягає спростуванню заінтересованими особами на підставі належних та допустимих доказів.

Звертаючись до суду з позовами, ОСОБА_1 зазначав, що мав доходи за час шлюбу, а відтак спірне майно є спільною сумісною власністю подружжя.

Водночас ОСОБА_3 зазначав, що авто «Ford Kuga» та квартиру було придбано за його кошти, а ОСОБА_4 що автомобіль придбано за його кошти.

Як установлено судом, за час перебування в шлюбі ОСОБА_1 був офіційно працевлаштованим та мав доходи у вигляді заробітної плати. Сторони цього факту не заперечували.

Крім того, 4 травня 2012 року ОСОБА_1 зняв у МРЕВ ДАІ з реєстрації з метою продажу автомобіль «Mitsubishi Outlander» та продав його 12 травня 2012 року ОСОБА_8 (а.с. 165, 171).

Ці ж обставини підтвердив у судовому засіданні свідок ОСОБА_8

Крім того, 24 квітня 2012 року ОСОБА_2 зняла з депозитного вкладу 100 000 грн, а в травні 2013 року на її банківський рахунок надійшло 202 750 грн (які було знято в серпні 2013 року), що підтверджується відповідними довідками ПАТ КБ "ПриватБанк" (а.с. 175, 196)

Таким чином, сім'я ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мала кошти, які могла використати в інтересах сім'ї, а тому суд відхиляє доводи ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з цього приводу.

Оскільки однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 було придбано на ім'я ОСОБА_2 18 липня 2013 року за 85 000 грн, що підтверджується змістом договору купівлі-продажу, то суд робить висновок про те, що ця квартира є спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Суд критично оцінює доводи ОСОБА_3 про те, що реально квартиру АДРЕСА_2 було придбано за 26 000 доларів США, які він передав своїй дочці 19 грудня 2012 року, оскільки такі доводи не підтверджуються належними та допустимими доказами.

Судом установлено, що ОСОБА_3 дійсно мав значні кошти на праві власності в період 2011-2012 років, оскільки 16 грудня 2011 року отримав на свій банківський рахунок 178 525 грн 88 коп., 21 лютого 2012 року 796 000 грн, 16 березня 2012 року 285 565 грн в якості виплати паю члена СВК "Струмок", а в квітні 2012 року на його рахунок додатково надійшло 596 265 грн 48 коп, що підтверджується відповідними банківськими документами (а.с. 159, 197, 198, 199).

Проте навіть якщо кошти в будь-якому розмірі й було передано ОСОБА_3 його дочці ОСОБА_2 за час перебування останньої в шлюбі, то за відсутності належним чином оформленого договору дарування необхідно виходити з того, що кошти передавались в інтересах сім'ї ОСОБА_2 та ОСОБА_1

Судом також установлено, що 29 січня 2013 року ОСОБА_4 зняв з депозиту 31 205,11 доларів США (а.с. 178).

Згідно з показаннями свідка ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, який є кумом ОСОБА_2 та ОСОБА_1, 25 березня 2013 року він, ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 їздили автомобілем "Форд Коннект" до м.Києва для придбання нового автомобіля. Було обрано та придбано автомобіль «Ford Kuga», 2012 року випуску, чорного кольору. Після придбання нового автомобіля ОСОБА_2 та ОСОБА_1 їхали на ньому назад, а він з ОСОБА_4 старим автомобілем. Не доїжджаючи до м.Черкаси, на золотоніському кільці ОСОБА_4 пересів у новий автомобіль та поїхав на ньому до себе в село. Зі слів кумів, гроші на новий автомобіль давав ОСОБА_4, але точно йому цього не відомо.

Свідок ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка є кумою ОСОБА_1 та ОСОБА_2, суду пояснила, що наскільки їй відомо зі слів ОСОБА_2, у березні 2013 року остання із ОСОБА_1 на маршрутці чи потягом їздили до м.Києва купувати новий автомобіль, який було придбано за гроші ОСОБА_3 Проте суд критично оцінює показання цього свідка, оскільки всі повідомлені нею обставини їй стало відомо зі слів ОСОБА_2

Оцінюючи вищевказані показання свідків, а також ту обставину, що ОСОБА_4 за два місяці до придбання автомобіля «Ford Kuga», 2012 року випуску, зняв з депозиту 31 205,11 доларів США, суд виходить із того, що він міг придбати у свою власність указаний автомобіль.

Перебуваючи особисто в автомобільному салоні ТОВ "Юмас-Авто" у м.Києві 25 березня 2013 року та особисто здійснюючи розрахунки в бухгалтерії автосалону, ОСОБА_4 міг оформити договір купівлі-продажу на своє ім'я та зазначити себе покупцем автомобіля, чого не зробив, надавши можливість оформити купівлю автомобіля на свою невістку ОСОБА_2

За таких обставин суд робить висновок про те, що ОСОБА_4 використав свої грошові кошти для придбання автомобіля «Ford Kuga», 2012 року випуску, в інтересах сім'ї ОСОБА_2 та ОСОБА_1

Про це також свідчать пояснення ОСОБА_4, відповідно до яких за умови перебування ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в шлюбі він ніколи б не звертався до суду до них з позовом як третя особа із самостійними вимогами, оскільки автомобіль купувався для користування всіма.

З огляду на викладене, у задоволенні позову третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_4 необхідно відмовити.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно із ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Оцінюючи заяву ОСОБА_2 про застосування строку позовної давності до вимог ОСОБА_4, суд звертає увагу на те, що суд відмовив у задоволенні позову ОСОБА_4 по суті, встановивши що його право власності на автомобіль не виникло та не порушено, а тому відсутні підстави для застосування строку позовної давності до таких вимог.

Щодо заяви ОСОБА_3 про застосування позовної давності до вимог ОСОБА_1, то суд виходить із того, що перебіг трирічного строку позовної давності розпочинається для ОСОБА_1 з часу розірвання шлюбу із ОСОБА_2 4 листопада 2016 року, тому такий строк ним не пропущено.

Таким чином судом встановлено, що автомобіль «Ford Kuga», 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, номерний знак НОМЕР_2, та однокімнатна квартира АДРЕСА_1 є спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2, яке підлягає поділу між ними.

Загальна вартість цього неподільного майна 820 863 грн 50 коп., тому вартість 1/2 частки в цьому майні становить 410 431 грн 75 коп.

Оскільки ОСОБА_1 може проживати у подарованій йому його батьками квартирі, то вирішуючи питання про поділ майна подружжя, суд вважає за необхідне виділити в особисту приватну власність ОСОБА_2, разом з якою проживають двоє дітей, однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, а за ОСОБА_1 визнати право особистої приватної власності на автомобіль «Ford Kuga», 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, номерний знак НОМЕР_2.

При цьому суд не вирішує питання про стягнення компенсації вартості часток, оскільки ОСОБА_1 таких вимог не предявляє.

Керуючись ст.ст. 11, 60, 88, 213-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 69, 70, 71 Сімейного кодексу України, -

в и р і ш и в:

Первісний позов ОСОБА_1 задоволити.

У порядку поділу спільного сумісного майна подружжя виділити в особисту приватну власність ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1.

Виділити в особисту приватну власність ОСОБА_1 автомобіль «Ford Kuga», 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, номерний знак НОМЕР_2, та визнати за ним право особистої приватної власності на цей автомобіль.

У задоволенні позовів третіх осіб із самостійними вимогами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області, шляхом подання через Соснівський районний суд м. Черкаси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після розгляду справи в апеляійному порядку апеляційним судом Черкаської області, якщо його не буде скасовано.

Суддя: Я.В. Пересунько