Справа № 459/2512/17
Провадження № 2/459/1002/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2017 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого-судді Кріля М.Д.

при секретарі Данилів О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Червонограда справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини,-

в с т а н о в и в :

Позивачка в вересні 2017 року звернулася в суд з даним позовом, в заяві вказала, що шлюб з відповідачем був зареєстрований 10.01.2013 року. Від подружнього життя у них народилася дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спільне життя у них з відповідачем не склалося, у них різні погляди на сімейне життя, подружні відносини між ними припинені з березня 2017 року і з цього часу спільного господарства не ведуть, збереження шлюбу суперечить її інтересам. Після розірвання шлюбу змінювати прізвище не бажає. На підставі наведенного просить шлюб між ними розірвати та неповнолітню дочку залишити проживати разом із нею.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, подала в суд заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, після розірвання шлюбу просить залишити їй шлюбне прізвище «Саєвич» та судовий збір з відповідача просить не стягувати.

В судове засідання відповідач не зявився, подав в суд заяву про розгляд справи у його відсутності, позов просить задоволити повністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення немає потреби, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін без фіксування судового процесу.

Дослідивши докази суд встановив слідуюче.

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 10.01.2013 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії І-СГ № 199056 від 10.01.2013 року, виданим відділом ДРАЦС Червоноградського міського управління юстиції Львівської області.

Від подружнього життя у сторін народилася дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-СГ №391919 від 18.10.2013 року.

Спільне життя в сімї не склалося, в сторін різні погляди на життя, проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують з березня 2017 року та із цього часу не ведуть спільне господарство, збереження сім`ї не відповідало б інтересам позивачки.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що подальше перебування сторін в шлюбі неможливе, сімя розпалась остаточно, шанси її збереження втрачено, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, тому позов слід задоволити.

В силу вимог ст. 140 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на проживання в сімї разом з батьками або в сімї одного з них та на піклування батьків . Батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ч.1 ст.160, ст. 161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до пункту 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 СК ( 2947-14 ), якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Крім цього, принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією Генеральної асамблеї ООН 20.11.1959 року, передбачено, що дитина для повного та гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків і в будь-якому випадку в атмосфері кохання та морального і матеріального забезпечення; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена з матір'ю.

На підставі наведеного вище, беручи до уваги інтереси та потреби малолітньої дочки сторін, зумовлені її розвитком та станом здоров'я, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 слід залишити проживати з позивачкою.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212-215, 218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задоволити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 10.01.2013 року відділом ДРАЦС Червоноградського міського управління юстиції Львівської області (актовий запис № 03) розірвати.

Після розірвання шлюбу позивачці залишити шлюбне прізвище «Саєвич».

Місце проживання дочки сторін - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 визначити за місцем проживання її матері.

Судовий збір з відповідача не стягувати за клопотанням позивачки.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Львівської області протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: М. Д. Кріль