Справа № 127/4470/13-ц Провадження № 22-ц/772/2876/2017Головуючий в суді першої інстанції Прокопчук А. В.
Категорія Доповідач Медяний В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого Медяного В.М.,

суддів: Сопруна В.В., Берегового О.Ю.,

за участю секретаря Сніжко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 25 лютого 2013 року про обмеження у праві виїзду за межі України,

встановила:

У лютому 2013 року Замостянський відділ Державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України до виконання ним боргових зобов'язань.

Подання мотивовано тим, що на примусовому виконанні у Замостянському ВДВС Вінницького міського управління юстиції перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-1986-2011 від 14.10.2011 року, виданого Замостянським районним судом м. Вінниці про солідарне стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ "ПроКредит Банк" заборгованості за кредитним договором в сумі 133011,40 грн.

Оскільки рішення суду боржником не виконується, державний виконавець вважає, що слід вжити заходів щодо виконання вищезазначеного виконавчого документа, в зв'язку із чим звернувся до суду для обмеження особи боржника - ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов'язань.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 25 лютого 2013 року подання Замостянського відділу Державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції про тимчасове обмеження особи (боржника) у праві виїзду за межі України задоволено. Тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, до виконання ним боргових зобов'язаннь перед ПАТ "ПроКредит Банк" за рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 14.10.2011 року (а.с. 57).

В апеляційній скарзі боржник ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 25 лютого 2013 року у справі № 127/4470/13-ц про тимчасове обмеження його у праві виїзду за кордон та постановити нову, якою у задоволенні подання старшого державного виконавця Замостянського відділу ДВС ВМУЮ про тимчасое обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України відмовити.

Посилається на незаконність ухвали внаслідок порушення норм матеріального і процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції скаржник ОСОБА_3 та його представник - адвокат Огородник В.В. апеляційну скаргу повністю підтримали та просили її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи. Крім того, ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що йому не було відомо про наявність даного виконавчого провадження, та, відповідно, і про обмеження його у праві виїзду за межі України. Дізнався він про це випадково під час перетину кордону, виїжджаючи на відпочинок.

Представник Замостянського відділу ДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області - Довганенко М.В. заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Представник стягувача ТОВ «Про кредит Банк» в судове засідання до суду апеляційної інстанції не з'явився, був належним чином повідомлений про час і місце слухання справи.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення скаржника та його представника, державного виконавця, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду - скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 124 Конституції України право особи на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами.

Постановляючи ухвалу про тичасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України, суд першої інстанції встановив та виходив з того, що на виконанні у Замостянському відділі ДВС Вінницького міського управління юстиції перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-1986-2011 від 14.10.2011 року, виданого Замостянським районним судом м. Вінниці про солідарне стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ «ПроКредит Банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 133 011,40 грн. В добровільному порядку ОСОБА_3 рішення суду не виконує. З довідки КП «ВМБТІ» від 29.02.2012 року суд першої інстанції встановив, що за ОСОБА_3 транспортні засоби не зареєстровані, з відповіді МРЕВ УДАІ УМВС України у Вінницькій області - що за боржником транспортні засоби не зареєстровано, а з відповіді ДПІ м. Вінниці - що за боржником відсутні рахунки в установах банку.

Таким чином, встановивши в судовому засіданні, що ОСОБА_3 ухиляється від виконання покладених на нього зобов'язань згідно із рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 14 жовтня 2011 року, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність тимчасово обмежити його у праві виїзду за кордон до виконання обов'язку щодо погашення боргу перед ПАТ «ПроКредит Банк».

Проте, колегія суддів не може повністю погодитись з таким висновком суду першої інстанції, оскільки даний висновок суду є передчасний та зроблений внаслідок неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права.

Так, частиною 1 статті 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз'яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

З матеріалів справи установлено, що на примусовому виконанні у Замостянському ВДВС ВМУЮ перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-1986-2011 від 14.10.2011 року, виданого Замостянським районним судом м. Вінниці про солідарне стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ "ПроКредит Банк" заборгованості за кредитним договором в сумі 133011,40 грн., а також 1 330,12 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення на підставі рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 25 жовтня 2011 року.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, до виконання зобов'язань.

Отже, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України - це певного виду санкція, яка може застосовуватися у зв'язку з ухиленням особи від виконання зобов'язання, зокрема виконання судового рішення.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця.

За змістом п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до Інструкції з організації примусового виконання рішень, що набрала чинності з 17.04.2012 року та затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 подання повинно містити: а) найменування суду, до якого направляється подання; б) реквізити виконавчого документа, який перебуває на виконанні; в) реквізити виконавчого провадження; г) прізвище, ім'я та по батькові особи (боржника), дату народження (число, місяць, рік); ґ) підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань.

Ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) передбачає наявність з об'єктивної сторони таких діянь (дії чи бездіяльності) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків, коли виконати ці обов'язки у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. Саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протям строку, встановленого для добровільного їх виконання, про що вказує державний виконавець, не може свідчити про ухилення боржника від покладених на нього рішенням обов'язків. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановленню дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково, а також можливість виїзду за межі України з метою ухилення від виконання рішення суду.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і вбачатися із матеріалів виконавчого провадження. Обов'язок щодо підтвердження цих обставин належними доказами покладається на державного виконавця, який ініціює встановлення тимчасового обмеження у виїзді особи за межі України.

Звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України, старший державний виконавець Замостянського відділу ДВС ВМУЮ ГТУЮ у Вінницькій області, вказував на невиконання божником рішення суду в добровільному порядку та відсутність у останнього нерухомого майна, транспортних засобів та рахунків в установах банку, однак ним не надано належних доказів повідомлення ОСОБА_3 про відкриття даного виконавчого провадження а також ухилення його від виконання зобов'язань відповідно до виконавчого листа, виданого Замостянським районним судом м. Вінниці, так само не надано і доказів, які свідчать про доцільність обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Крім того, з матеріалів справи вбачається і те, що ОСОБА_3 і не знав про ухвалене судом заочне рішення у даній справі.

За змістом ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про відкриття виконавчого провадження надсилається сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Разом з тим, у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження направлення копії постанови про відкриття провадження на адресу ОСОБА_3 та, відповідно, і отримання боржником копії даної постанови.

Таким чином, суд першої інстанції, вирішуючи питання про задоволення подання, належним чином не з'ясував всі обставини справи, чи дійсно боржник був належним чином повідомлений про наявність даного виконавчого провадження та свідомо і без поважних причин не виконував належні до виконання зобов'язання, а лише обмежився висновком про те, що у боржника існує заборгованість перед стягувачем і він добровільно не виконує рішення суду.

З огляду на викладене, висновок суду першої інстанції про ухилення ОСОБА_3 від виконання рішення суду та необхідність обмеження його у праві виїзду за кордон є передчасним.

Відповідно до статті 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території.

Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Таким чином, при вирішенні подання, суд першої інстанції, встановлюючи тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон боржника, належним чином не встановив чи є ці обмеження необхідними в демократичному суспільстві з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Аналогічна правова позиція висловлена у рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2013 року у справі «Хлюстов проти Росії».

За таких обставин, колегією суддів встановлено, що ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам щодо її законності та обґрунтованості, порушено встановлений порядок для вирішення даного питання, а тому є підстави для її скасування з передачею даного питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.4, 303, 304, 307, 312-317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 25 лютого 2013 року скасувати та передати дане питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту його проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий : /підпис/ В.М. Медяний

Судді : /підпис/ В.В. Сопрун

/підпис/ О.Ю. Береговий

Згідно з оригіналом: