Провадження №2/428/2711/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2017 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі головуючого судді - Журавель Т.С., при секретарі - Андрусишин Н.Т., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання.

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 09 жовтня 2017 року є власником квартири № 24 за адресою: м. Сєвєродонецьк, вулиця Гагаріна, будинок № 43. Відповідач значиться зареєстрованою у квартирі позивача, хоча зобовязалась знятись з реєстраційного обліку в двотижневий строк. Однак, зобовязання не виконала, у звязку із викладеним позивач змушений звернутись з даним позовом до суду в якому просить визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування квартирою № 24 в будинку № 43 по вулиці Гагаріна в м. Сєвєродонецьку Луганської області.

У судове засідання сторони, повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, не зявилися, надали до суду заяви про розгляд справу без їх участі. Представник відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог.

У звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що дана позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. При цьому відповідно до ст. 406 ЦК України сервітут припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту.

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Судом встановлено, що квартира № 24, розташована за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вулиця Гагаріна, будинок № 43, належить на праві приватної власності ОСОБА_1, що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 09 жовтня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області ОСОБА_3, зареєстровано в реєстрі за № 2746. Право власності ОСОБА_1 зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 09.10.2017 року за № 129.

Оскільки відповідно до чинного законодавства України припинення права власності на житлове приміщення у колишнього власника житла та членів його сім'ї має похідним втрату права користування даним житловим приміщенням колишнього власника житла та членів його сім'ї та припиняється разом з припиненням його права власності, то суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача стосовно визнання відповідача такою, що втратила право на вказане житлове приміщення є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації за місцем проживання здійснюється в день звернення особи, зокрема, на підставі заяви особи або її законного представника, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Виходячи з викладеного, відповідач підлягає зняттю з реєстрації за місцем проживання на підставі рішення суду про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням, у звязку із чим необхідно відмовити у задоволенні позовної вимоги стосовно примусового зняття відповідача з реєстрації місця проживання в квартирі за адресою: АДРЕСА_1.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування квартирою № 24 за адресою: Луганська область, м.Сєвєродонецьк, вулиця Гагаріна, будинок № 43.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Сєвєродонецький міський суд Луганської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили з дня прийняття судового рішення апеляційним судом.

Суддя Т.С.Журавель