Номер провадження: 22-ц/785/7603/17
Номер справи місцевого суду: 522/4214/17
Головуючий у першій інстанції Погрібний С. О.
Доповідач Калараш А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Калараш А.А.

суддів - Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.

з участю секретаря - Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів за виконання умов договору, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 серпня 2017 року,-

встановила:

У березні 2017 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення коштів за виконання умов договору і в обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що 19.04.2012 року між позивачем та ОСОБА_3 укладено договір доручення, за умовами якого визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному щодо захисту спадкових прав довірителя на майно у вигляді квартири АДРЕСА_1. Цим договором повіреному встановлена плата за виконання свого обов'язку у розмірі 10% від дійсної ринкової вартості вказаної квартири, яка виплачується після виконання доручення, а саме: після остаточного прийняття рішень судових інстанцій на користь ОСОБА_3 й набрання ними законної сили. Остаточним судовим рішенням, а саме ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 14.05.2014 року рішення апеляційного суду м. Києва від 13.02.2014 року, яким за ОСОБА_3 визнано право власності в порядку спадкування на квартиру АДРЕСА_1 залишено без змін. Право власності за останнім зареєстровано у Державному реєстрі прав на нерухоме майно. Втім зобов'язання щодо розділу 3 договору доручення від 19.04.2012 року з боку ОСОБА_3 виконані лише частково.

Позивач просила суд стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 плату за виконання договору доручення від 19.04.2012 року у розмірі 131 760,15 грн.,що еквівалентно 4 897 дол. США.

Стягнути з відповідача на її користь судові витрати .

В судовому засіданні позивач позов підтримала , просила задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_5 позов не визнав, просив відмовити у задоволенні позову.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 14 серпня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму боргу у розмірі 131 760 гривень, 15 копійок та вирішено питання про розподіл судових витрат (а.с. 157-158).

В апеляційній скарзі, ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові ОСОБА_2 (а.с.168-171).

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши докази у справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін,виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач за договором доручення виконав умови договору,а відповідач безпідставно не розрахувався з позивачем.

Колегія суддів, погоджується з висновками суду першої інстанції, з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 19.04.2012 року між позивачем та ОСОБА_3 укладено договір доручення.

Відповідно до п.1.1 Договору ОСОБА_3 доручив ОСОБА_2 здійснити від імені та за рахунок ОСОБА_3 юридичні дії ,а саме :

- складання процесуальних документів та інших по захисту спадкових справ ОСОБА_3 на майно у вигляді квартири АДРЕСА_1;

- представляти інтереси ОСОБА_3 в судах всіх інстанції та інших установ по захисту спадкових прав ОСОБА_3 та оформлення його права власності на вищезазначені об'єкти на підставі довіреності ;

- виконати любі інші дії, необхідні для виконання зобов'язань за даним договором.

Відповідно до п. 3.2 цього договору винагорода складає 10 відсотків від дійсної ринкової вартості продажу квартири АДРЕСА_1.

Остаточним судовим рішенням, а саме: на підставі ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 14.05.2014 року - рішення апеляційного суду м. Києва від 13.02.2014 року, згідно з яким за ОСОБА_3 визнано право власності в порядку спадкування на квартиру АДРЕСА_1, залишено в силі та без змін.

Право власності за останнім зареєстровано у Державному реєстрі прав на нерухоме майно про що сторони в судовому засіданні не заперечували.

Суд першої інстанції, вірно встановив, що за змістом договору, укладеним між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, його предметом було надання правової допомоги в отриманні захисту спадкових прав - через здійснення позивачем представництва інтересів відповідача - щодо майна у вигляді квартири АДРЕСА_1 - останнього у судах всіх інстанцій з обумовленням кінцевого результату судового провадження.

Єдиною умовою сплати гонорару ОСОБА_2 за цією угодою, як слідує з її змісту, сторонами визначено надання відповідачу судового захисту, а момент виконання взятого позивачем на себе зобов'язання - з ухваленням судом остаточного судового рішення на користь ОСОБА_3

В судовому засіданні колегії суддів представник відповідача ОСОБА_5 підтвердив те, що відповідачем частково сплачено на користь позивача суму грошових коштів у розмірі, що еквівалентний 2 200,0 доларів США. Проте, вважає, що повний розрахунок з позивачем має бути здійснений після продажу квартири, а тому позовні вимоги є передчасними. Крім того, ОСОБА_2 мала вчинити інші дії,зокрема щодо виселення третіх осіб із спірної квартири.

В судовому засіданні колегії суддів позивач ОСОБА_2 суду пояснила, що з її сторони були здійсненні всі дії щодо захисту спадкових прав відповідача . Відповідач набув право власності на спадкове майно, оформив у власність квартиру, проте у зазначеній квартирі дозволив проживати третім особам на праві оренди та продавати квартиру не бажає та таким чином намагається уникнути розрахунку з нею.

Суд першої інстанції, вірно встановив, що будь-яких застережень у вказаному договорі про те, що гонорар позивачці мав бути сплачений саме після продажу відповідачем вказаної квартири, що була предметом спору в іншому провадженні немає.

Колегія суддів, не приймає до уваги доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що позивач мала здійснити комплекс дій щодо виселення третіх осіб із спірної квартири, оскільки такі доводи є припущенням та матеріали справи на підтвердження зазначеного доказів не містять.

Окрім цього, як слідує зі змісту укладеного договору, а саме: з абз. 3 п. 1.1, повірений мав захищати саме спадкові права довірителя на обумовлене майно, це зобов'язання повною мірою виконане позивачем, про що свідчить реєстрація права власності на успадковане житло за ОСОБА_3 у Державному реєстрі прав на нерухоме майно. Таким чином, в результаті надання позивачем послуг з правової допомоги визначено правову долю та особу власника спадкового майна, що узгоджується зі змістом договору, що свідчить про те, що обов'язок позивача з вказаного приводу виконано у повному обсязі.

Задовольняючи частково позов , суд першої інстанції з врахуванням отриманої позивачем винагороди у розмірі 2 200,0 доларів США та виходячи з вартості спірного майна, належного відповідачу, на момент виникнення грошового зобов'язання, вірно визначив розмір заборгованості відповідача перед позивачем в розмірі 131 760,15 гривень.

Суд першої інстанції, вірно посилався на положення ст.ст.525,526,530 ЦК України.

Суд першої інстанції, повно встановив фактичні обставини справи на основі об'єктивної оцінки наданих сторонами доказів, вірно застосував норми матеріального права до спірних правовідносин та з урахуванням зібраних доказів дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги щодо невірного встановлення судом першої інстанції обставин справи та висновки суду суперечать положенням ст. 1003 ЦК України не заслуговують на увагу, оскільки такі доводи є припущенням. Матеріали справи не містять а, ОСОБА_3, всупереч до вимог ст.60 ЦПК України не надані докази про обов'язок ОСОБА_2 здійснити інші дії ,які не пов'язані із захистом спадкових прав ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1.

Інших доводів ,які спростовують законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в апеляційній скарзі ОСОБА_3 не наведено.

За таких обставин, відповідно до п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України, апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.303.п.1 ч.1 ст. 307,313,314,315,319 ЦПК України, колегія суддів ,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області А.А. Калараш

А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова