Справа №464/7955/17
пр № 2/464/2034/17
У Х В А Л А

04 грудня 2017 року суддя Сихівського районного суду м.Львова Чорна С.З. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Львівського комунального підприємства «Житловик С», третя особа ОСОБА_2 про невиконання вимог законодавства, -

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ЛКП «Житловик-С», в якому просить: 1) відповідно до ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», звільнити його від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду; стягнути з відповідача ЛКП «Житловик-С» судовий збір за подання заяви до суду в розмірі згідно Закону України «Про судовий збір»; дії, бездіяльність ЛКП «Житловик-С», по брутальному порушенню, не виконанню законодавства, Конституції України, визнати протиправно-неправомірними, внаслідок того, що відповідач з 01.01.2016р. не виконав вимог норми законодавства в встановлені ним терміни, Закону України «Про житлово-комунальні послуги»; судовим рішенням поновити порушені права людини, споживача, визнавши, що між позивачем і відповідачем немає усного договору з утримання будинку та прибудинкової території; повідомити належним чином осіб беручих участь у справі про час та місце розгляду справи; вразі його неявки повідомленого належним чином про час і місце розгляду справи, розгляд справи проводити за його відсутності.

Однак подана позивачем позовна заява не відповідає вимогам ст.119 ЦПК та Закону України «Про судовий збір» з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.5 ст.119 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору. Згідно ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної. Так, відповідно до п.1.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою сплачується судовий збір за ставкою 0,4 розміру мінімальної заробітної плати. При цьому, згідно п.10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» розяснено, що подані до суду позовні заяви можуть містити кілька самостійних вимог, кожна з яких є обєктом справляння судового збору. Так, згідно положень ст.6 Закону України «Про судовий збір», судовий збір сплачується окремо за кожну позовну вимогу майнового характеру, за кожну позовну вимогу немайнового характеру та окремо за вимогу майнового та немайнового характеру. Якщо предявлено позов з кількома майновими або немайновими вимогами, то судовий збір сплачується з кожну вимогу окремо. Однак позивачем, в супереч вимогам ч.5 ст.119 ЦПК України, при подачі даного позову, не долучено оригіналу документу (квитанції чи платіжного доручення), що засвідчує сплату судового збору з врахуванням кількості заявлених ним позовних вимог.

Слід врахувати, що позивач не звільнений від сплати судового збору, у відповідності до Закону України «Про захист прав споживачів», на підставі наступного.

Так, перелік підстав для звільнення від сплати судового збору та пільг щодо його сплати чітко визначено статтями 3, 5 Закону України «Про судовий збір».

З 1 вересня 2015 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» від 22 травня 2015 року №484-VIII. Вказаний закон значно змінив положення Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року №3674-VI. Цим Законом внесені зміни до ст.5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI.

Частина 3 ст.22 Закону України «Про захист справ споживачів», як підстава звільнення від сплати судового збору, не приймається судом до уваги, оскільки з урахуванням змін внесених до Закону України «Про судовий збір», статтю 5 викладено в іншій редакції, якою не передбачено звільнення споживачів від сплати судового збору.

Відповідно до ч.3 ст.2 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Аналогічна позиція викладена у рішення Верховного Суду України № 6-1121цс16 від 30.11.2016, зокрема вказано, що положення ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» суперечить положенням ст.5 Закону України «Про судовий збір», які прийняті пізніше та які є спеціальними щодо вирішення питання наявності пільг щодо сплати судового збору, внаслідок чого ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» застосована бути не може.

Крім того, за вимогами пунктів 5, 6 ч.2 ст.119 ЦПК України, позовна заява, окрім інших даних, повинна містити викладення обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначаючи докази, що підтверджують кожну обставину або наявність підстав для звільнення від доказування. Аналіз даних положень закону дає підстави вважати, що кожна викладена позивачем обставина повинна бути належним чином обґрунтована та підкріплена фактичними доказами (постанова Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009р. №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»).

За змістом поданої позивачем ОСОБА_1 позовної заяви, останній стверджує про вчинення ЛКП «Житловик-С» протиправно-неправомірних дій, бездіяльності по брутальному порушенню, не виконанню законодавства, Конституції України, проте жодних фактичних даних (доказів) з даного приводу не долучено; за відсутності конкретних відомостей про надання/отримання певних послуг (предмет, обєкт, період, тощо), не зрозуміло яким чином були порушенні права позивача як споживача та відповідно яким чином такі можуть бути поновлені. Також, з огляду на субєктний склад даних спірних правовідносин, не зрозуміло які саме особисті субєктивні права і охоронювані законом інтереси третьої особи ОСОБА_2 можуть бути порушені при вирішенні даного спору. Вказані недоліки перешкоджають повному дослідженню всіх обставин, які мають значення для розгляду справи, не дозволяють належно визначити права та обовязки усіх учасників справи та захистити їх інтереси, позбавляють можливості належно оцінити підставність та обґрунтованість подачі самого позову.

Враховуючи наведене, вважаю, що позовну заяву слід залишити без руху та відповідно надати позивачу строк для усунення недоліків такої, шляхом подання позовної заяви та/або уточнення до позову (в т.ч. додатків/доказів в обґрунтування даного позову) з дотриманням вимог ст.119 ЦПК України та сплати судового збору в порядку та розмірах визначених Законом України «Про судовий збір» з долученням оригіналу платіжного документу до матеріалів позову.

Керуючись ст.ст. 119, 121 ЦПК України, суддя,

у х в а л и в :

позовну заяву ОСОБА_1 до Львівського комунального підприємства «Житловик С», третя особа ОСОБА_2 про невиконання вимог законодавства залишити без руху, надавши строк, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання ухвали суду, для усунення недоліків заяви.

Розяснити позивачу, що у випадку невиконання вимог цієї ухвали, позовна заява вважатиметься неподаною та буде йому повернута.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя: Чорна С.З.