Справа №489/646/17
Провадження №2-о/489/43/17
УХВАЛА

іменем України

10 лютого 2017 року м. Миколаїв

Суддя Ленінського районного суду міста Миколаєва Кирильчук Олег Ігорович, вирішуючи питання прийнятності до розгляду заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення,

встановив:

Заявник просить встановити факт його родинних відносин із дідусем, факт приналежності заявника до національності «полька», а також внести зміни до актових записів про її народження та укладення шлюбу, оскільки органом державної реєстрації актів цивільного стану відмовлено у внесенні відповідних змін.

За змістом ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання заяви у справах окремого провадження складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Виходячи із встановленого законом на 1 січня 2017 року прожиткового мінімуму в розмірі 1600,00 грн., судовий збір складає 320,00 грн. Оскільки заявником сплачено судовий збір в розмірі 275,60 грн., це є недоліком заяви, для усунення якого має бути доплачено 44,40 грн.

Відповідно до ч.1 ст.258 Цивільного процесуального кодексу України у заяві повинно бути зазначено, зокрема, з якою метою заявник просить встановити факт та докази, що його підтверджують.

Заявником не зазначено, з якою метою вона просить встановить той факт, що вона є рідною онукою ОСОБА_2, та докази на підтвердження факту, що є недоліком заяви.

За змістом ст. ст. 234, 256 Цивільного процесуального кодексу України(далі ЦПК України) окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Вищевказані норми не передбачають можливості розгляду у порядку окремого провадження заяв про встановлення факту належності до певної національності. Хоча зазначений перелік справ і не є вичерпним, проте із змісту зазначених вище норм вбачається, що суд може встановлювати факти, які тягнуть для заявника правові наслідки.

Заявник зазначає, що вона та її родина є етнічними поляками, на даний час прагне відновити та зберегти етнічне походження свого роду.

За змістом положень Конституції України та Закону України «Про національні меншини в Україні» належність особи до певної національності залежить від її вільного волевиявлення і для реалізації особою своїх прав у цій сфері не потребує встановлення цього факту судовим рішенням. Відсутність офіційного визнання національності заявника не перешкоджає йому дотримуватися польських звичаїв, традицій, культури та виявляти почуття національного самоусвідомлення.

Після втрати чинності 27.01.1999 року Указу Президента України від 31.12.1991 року «Про порядок зміни громадянами України національності» в законодавстві України відсутні норми, які передбачають настання певних юридичних наслідків або набуття немайнових чи майнових прав в залежності від національності особи.

Верховний Суд України в узагальненні «Судова практика розгляду цивільних справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначає, що не можуть бути встановленні в судовому порядку факти щодо належності особи до певної національності, і наголошує на необхідності застосування судом ч. 2 ст. 122 ЦПК України в разі надходження відповідної заяви. Відповідно до п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, у відкриті провадження в частині встановлення факту приналежності заявника до національності «полька» слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Пунктом 1.15 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 , визначено, що відмова органів державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актових записів цивільного стану, їх поновленні та анулюванні може бути оскаржена в судовому порядку.

Тобто законодавством визначений порядок внесення змін до актових записів та порядок оскарження відмови у внесенні таких змін.

Як визначено п.1 ч.2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України, компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Враховуючи, що відмова органу державної реєстрації актів цивільного стану внести відповідні зміни до актових записів може бути оскаржена до суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, у відкритті провадження в частині вимог про внесення змін до актових записів про народження заявника та укладення ним шлюбу слід відмовити.

Керуючись ч.1 ст.121, п.1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України, суддя

постановив:

Відмовити у відкритті провадження в цивільній справі в частині вимог про встановлення факту приналежності заявника до національності «полька», внесення змін до актових записів про її народження та укладення шлюбу.

Заяву в частині встановлення факту родинних відносин залишити без руху, надавши заявнику пять днів з дня отримання ним копії ухвали для усунення зазначених недоліків заяви.

Ухвала в частині відмови у відкритті провадження набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, та може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом пяти днів з дня отримання її копії. В іншій частині ухвала набирає законної сили з моменту постановлення і оскарженню не підлягає.

Суддя