Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №0818/969/2012 Головуючий у 1 інстанції: Рибалко Н.І.
Провадження №22-ц/778/3299/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Кримської О.М.,

суддів: Дашковської А.В.,

ОСОБА_2,

секретаря Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27 січня 2012 року у справі за поданням державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_3,

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2012 року державний виконавець Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_5 звернувся до суду із поданням, в якому просив суд тимчасово обмежити боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27 січня 2012 року подання задоволено.

Тимчасово обмежено право виїзду за межі України громадянину України, ОСОБА_3 до виконання зобовязань за рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя №2-309/2011 від 08.02.2011 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «РайффайзенБанк Аваль» боргу на загальну суму 426 511,33 грн..

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати.

Особи, що беруть участь у справі, повідомлені про місце та час розгляду справи у відповідності до вимог ст.ст. 74, 76 ЦПК України, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (судової повістки) (а.с.229-232).

Державний виконавець Орджонікідзевського ВДВС Запорізького міського управління юстиції, представник ПАТ «РайффайзенБанк Аваль» не зявилися до апеляційного суду, причини неявки в судове засідання не повідомили, будь яких письмових клопотань від них не надходило.

З огляду на вищевикладене та у відповідності до ст.ст. 303-1, 305 ЦПК України, судова колегія ухвалила розглядати справу за відсутності учасників апеляційного розгляду, які не прибули в судове засідання.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні в Орджонікідзевському відділі державної виконавчої служби Запорізького управляння юстиції перебуває виконавче провадження №27520346 з примусового виконання виконавчого листа №2-309, виданого 10.06.2011 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ОСОБА_6 ОСОБА_5» суми заборгованості у розмірі 426 511 грн. 33 коп. (а.с.198).

13.07.2011 року старшим державним виконавцем Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького управляння юстиції ОСОБА_7 відкрито виконавче провадження за вказаним виконавчим листом (а.с.197).

Актом державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького управляння юстиції №665/2 від 17.10.2011 року встановлено, що за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна 151/83 двері ніхто не відчиняв, місце знаходження (перебування) боржника встановити не вдалося (а.с.196).

Постановляючи ухвалу про задоволення подання про обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу, суд першої інстанції виходив з того, що боржник ухиляється від виконання рішення.

З висновком суду в повній мірі погодитися не можна, оскільки суд дійшов його з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Отже, законом передбачено юридична санкція у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобовязань, а за ухилення від їх виконання, і вказане обмеження застосовується як крайній захід впливу на боржника, коли вжитті всі інші заходи впливу.

Поняття «ухилення від виконання зобовязань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обовязку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обовязок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього обєктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

У звязку з тим, що особа, яка має невиконані зобовязання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне, то відповідно до положень ч. 2 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання державного виконавця, як на підставу вимог подання про тимчасове обмеження особи у праві виїзду, підлягають доведенню.

Жодних відомостей про те, що ОСОБА_3 отримував вимоги державного виконавця, постанову про відкриття виконавчого провадження та не виконував їх, тобто ухилявся від явки до відділу, від надання відомостей, які мають значення для примусового стягнення, або іншим чином ухилявся від виконання обовязків за рішенням суду надано не було.

Відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України тягар доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязання покладається саме на державного виконавця, як особу, що приймає участь у судовому засіданні, зважаючи, що участь сторін та інших заінтересованих осіб у засіданні не передбачена.

Вирішення питання про тимчасове обмеження конституційного права за поданням державного виконавця за відсутності останнього не є виправданим, оскільки саме він зобовязаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

При розгляді подання судом не були витребувані для огляду і матеріали виконавчого провадження, хоча у разі відсутності в матеріалах подання достатньої інформації щодо обставин виконання судового рішення, витребування матеріалів виконавчого провадження є доцільним.

Таким чином, без належної перевірки обставин щодо ухилення ОСОБА_3 від виконання судового рішення, доведення яких є обовязковою умовою для встановлення щодо боржника тимчасового обмеження права виїзду за межі України, висновок суду про наявність підстав для задоволення подання є передчасним.

За вказаних обставин ухвала суду підлягає скасуванню, як така, що постановлена з порушенням визначеного ст. 377-1 ЦПК України порядку його вирішення, з передачею зазначеного питання на новий розгляд до суду першої інстанції, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 317 ЦПК України, судова колегія

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27 січня 2012 року у цій справі скасувати, передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

ОСОБА_2