Номер провадження 2/754/5054/17
Справа №754/8601/17
26 жовтня 2017 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді Галась І.А.
при секретарі Кудрі А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Служби у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,
Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, в якому просили суд позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнути аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня пред'явлення позову і до її повноліття.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ОСОБА_3 є батьком неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстрація народження дитини проведена відповідно до ст. 126 Сімейного кодексу України. Позивач зазначає, що ОСОБА_3 нехтує своїми батьківськими обов'язками, ухиляється від виховання та догляду за дитиною, не проявляє щодо неї батьківської турботи, не цікавиться її життям та здоров'ям, не утримує матеріально. Зважаючи на вищевикладене, враховуючи інтереси неповнолітньої дитини просить позов задовольнити.
В судовому засіданні представник позивача позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду невідомі. Тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, відповідно до вимог ст. ст. 158, 169 ЦПК України.
Суд вважає, за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити заочне рішення, проти чого не заперечує представник позивача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи 19.11.1997 р. мати неповнолітньої дитини ОСОБА_5 зареєструвала шлюб з ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про одруження, НОМЕР_1, виданим Відділом реєстрації громадського стану Ватутінського району м. Києва, актовий запис №1555. Після одруження змінила прізвище з «ОСОБА_5» на «ОСОБА_5».
ІНФОРМАЦІЯ_1. у них народилася донька ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження, НОМЕР_2, виданим Відділом реєстрації актів громадського стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №04.
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 03.07.2002 р. шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 було розірвано.

Після розірвання шлюбу, мати неповнолітньої дитини змінила прізвище з «ОСОБА_5» на «ОСОБА_5».

ІНФОРМАЦІЯ_7. мати неповнолітньої дитини ОСОБА_5 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, НОМЕР_3, виданим Відділом реєстрації смерті у м. Києві, актовий запис №17117.

В липні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом про встановлення батьківства і вилучення відомостей про батька дитини із актового запису про народження дитини.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 13.10.2003 р. позов ОСОБА_3 задоволено. Встановлено, що батько дитини жіночої статті, народженої ІНФОРМАЦІЯ_1. в м. Києві ОСОБА_5 є ОСОБА_3. Зобов'язано відділ РАЦС Деснянського РУЮ у м. Києві виключити відомості про батька ОСОБА_6.(а.с.10).

Також, даним рішенням зобов'язано відділ РАЦ Деснянського РУЮ у м. Києві внести зміни в актовий запис №04 від 21.01.2003 р. про народження ОСОБА_2, де в графі батько записати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Прізвище дитини змінити з на «ОСОБА_2», по батькові змінити на «ОСОБА_2»(а.с.10).

На підставі рішення Деснянського районного суду м. Києва від 13.10.2003 р., реєстрація народження дитини проведена відповідно до ст. 126 Сімейного кодексу України.

Так, згідно свідоцтва про народження, НОМЕР_4, видним повторно Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №04, батьками неповнолітньої дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (а.с.11)

Після винесення вищевказаного рішення суду, відповідач ОСОБА_3 зник, з донькою не проживав, місцезнаходження його невідоме.

Згідно з Витягу з розпорядження від 20.01.2005 р. №30 про призначення опікуна над малолітніми, їх житлом та майном - ОСОБА_9, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 призначено опікуном малолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 її житлом та майном (а.с.13)

Як вбачається з довідки про звільнення, НОМЕР_5 відповідач, батько дитини ОСОБА_3 перебував в місцях позбавлення волі, неодноразово був засуджений, останній раз за ч.3 ст. 305, ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 307, 70 КК України до 10-ти років позбавлення волі з конфіскацією наркотичних засобів та майна (а.с.26)

21.02.2017 р. відповідач ОСОБА_3 особисто написав зобов'язання, що після звільнення з місць позбавлення волі у семиденний термін прибуде до Служби у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації для вирішення питання щодо подальшої долі своєї доньки ОСОБА_2, а саме повернення її в біологічну сім'ю (а.с.23).

На підставі ухвали Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 22.03.2017 р. ОСОБА_3 звільнений умовно-достроково на 11 місяців 27 днів, згідно ст. 81 КК України.

04.04.2017 р. відповідач з'явися до Служби у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації та особисто написав заяву-пояснення вх. №01-10-П-529, відповідно до якої зобов'язується вирішити питання щодо долі своєї дитини строком до 25.04.2017 р. та попереджений, що у разі неявки до Служби, у встановлений строк, Служба у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, згідно чинного законодавства, вимушена буде ініціювати питання щодо позбавлення його батьківських прав стосовно неповнолітньої доньки ОСОБА_2 (а.с.25).

Однак, відповідач до Служби у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації не з'являвся, з письмовими або усними поясненнями не звертався.

12.06.2017 р. спеціалістом Служби у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації у телефонному режимі було запрошено відповідача на засідання комісії з питань захисту прав дитини Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, яке призначено на 15.06.2017 р. про що було складено відповідний Акт Служби. Батько дитини ОСОБА_3 пообіцяв бути присутнім на засіданні комісії, однак не з'явився, причини неявки не повідомив.

15.06.2017 р. на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації неповнолітня ОСОБА_2 повідомила, що батько не приймає участі у її житті та вихованні, не цікавиться її здоров'ям, навчанням, матеріально не допомагає. Наразі всі обов'язки виконує бабуся - ОСОБА_9, яка є її піклувальником.

Згідно характеристики класного керівника ОСОБА_10 за підписом директора ОСОБА_11 спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №152 з поглибленим вивчення англійської мови Деснянського району м. Києва, ОСОБА_2 навчається в 10-А класі, постійно відвідує заняття, не пропускає уроки без поважних причин. Сім'я, в якій проживає дитина займає 2-кімнатну квартиру, площею 40 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1. Житлово-побутові умови проживання дитини задовільні, ОСОБА_2 має своє місце для зберігання речей, своє ліжко в кімнаті бабусі, місце для навчання - письмовий стіл з поличкою для книжок, місце для гри та відпочинку. Мікроклімат у сім'ї хороший, опікун - бабуся, дуже гарно ставиться до дитини, піклується про неї. Бабуся неповнолітньої дитини бере активну участь в вихованні ОСОБА_2, не виходить з дому, але контролює її навчання. Дитина забезпечена усім необхідним матеріалом для навчання та розвитку. До школи приходить завжди охайною. Батько дитини, позивач по справі, не пиймає участі у вихованні ОСОБА_2, не цікавиться навчання, здоров'ям та життям дитини, не відвідує батьківські збори у школі.

Відповідно до Висновку про доцільність позбавлення батьківських прав №102/03/31-5427 від 19.06.2017 р. Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація, на яку покладені повноваження Органу опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 стосовно неповнолітньої доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини (протокол №11 від 15.06.2017 р.).

Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» - кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані, виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Як було встановлено в судовому засіданні відповідач - батько дитини ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини: жодної участі у її житті не приймає, не надає жодного матеріального утримання, з дитиною не спілкується, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, самоухиляється від виконання обов'язків по утриманню та вихованню дитини, не цікавиться її життям та здоров'ям.

Відповідно до частини 4 статті 155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до пункту 2 частини 1 ст.164 Сімейного кодексу України батько, мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини.

Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла - шістнадцяти років.

В силу ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення поновлення батьківських прав", ухилення від виконання батьківських обов'язків має місце тоді, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України у п. 16 Постанови від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 Сімейного кодексу України.

У рішенні Європейського суду від 18 грудня 2008р. по справі «Савіни проти України» зазначається, що «хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини».

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Всупереч вимогам законодавства Відповідач повністю нехтує своїми обов'язками по відношенню до доньки: ніякої участі у вихованні не бере, не цікавиться її життям, здоров'ям, розвитком, з донькою не спілкується, не бере участі у матеріальному забезпечені потреб неповнолітньої доньки, тобто відповідач - батько дитини свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо неповнолітньої доньки.

Таким чином, повне самоусунення Відповідача від виконання свої батьківських обов'язків свідчить про свідоме порушення прав і обмеження законних інтересів неповнолітньої дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання і виховання та є підставою для відповідальності, зокрема у формі позбавлення батьківських прав, передбаченої ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України

Відповідно до ст. ст.166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

У відповідності до ч. ч. 2,3 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Відповідно до ст. ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року передбачено, що згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

За наведеного вище, суд вважає за правомірне стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_2 у розмірі ? частини заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня подачі позову і до повноліття дитини.

На підставі вищенаведеного, п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» та, керуючись ст.ст.150, 164, 180, 182, 184 СК України, ст.ст. 10, 11, 57, 60, 88, 209, 213 - 215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Служби у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина Федеративної Республіки Нігерія, батьківських прав щодо неповнолітньої доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 (актовий запис № 04, зроблений повторно 30 січня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві)

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина Федеративної Республіки Нігерії, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1, аліменти на користь опікуна ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 на утримання неповнолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі ? частини заробітку (доходів) щомісяно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03 липня 2017 року та до досягнення дитиною повноліття.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: