Справа №461/8143/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

30 січня 2017 року Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Стрельбицького В.В.,

при секретарі Кахнич С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції у Львівській області, регіонального сервісного центру МВС у Вінницькій області, Залізничного відділу поліції ГУ НП у Львівській області про усунення перешкод у здійсненні права власності,

встановив:

позивач звернувся в суд з позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області, регіонального сервісного центру МВС у Вінницькій області, Залізничного відділу поліції ГУ НП у Львівській області, в якому просить усунути перешкоди у здійсненні права власності шляхом зобовязання відповідачів зняти заборону на проведення реєстраційних операцій щодо автомобіля марки «VOLKSWAGEN T4» вантажопасажирський-В. 2001 року випуску, колір білий, номер шасі (кузова, рами) WV1ZZZ70Z1H1451558, д.н.з.АВ814ВЕ, накладену на вказаний автомобіль постановою старшого слідчого СУ ГУ МВС України у Львівській області Гелецького В.І. в рамках розслідування кримінальної справи №181-0062.

В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що транспортний засіб VOLKSWAGEN T4» вантажопасажирський-В. 2001 року випуску, колір білий, номер шасі (кузова, рами) WV1ZZZ70Z1H1451558, д.н.з.АВ814ВЕ був придбаний ним у 2014 році. З метою перереєстрації вказаного автомобіля він звернувся в регіональний сервісний центр МВС у Вінницькій області. Тоді зясувалося, що постановою старшого слідчого СУ ГУ МВС України у Львівській області Гелецького В.І. від 16.03.2012 року заборонено проведення реєстраційних операцій з згаданим транспортним засобом, в рамках розслідування кримінальної справи №181-0062. По кримінальній справі позивач не є ні свідком, ні підозрюваним, ні обвинувачуваним. Право власності на згаданий автомобіль набуто позивачем у встановленому Законом порядку, а відтак немає підстав для накладення заборони на проведення реєстраційних операцій з даним автомобілем.

Представник позивача в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, згідно якої позов підтримує та просить задоволити.

Представники відповідачів в судове засідання не зявились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили. Суд ухвалив слухати справу у відсутності представників відповідачів, на підставі наявних у справі доказів з винесенням заочного рішення.

Дослідивши матеріали справи, зясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. ст.15,16 ЦПК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є фактичним власником автомобіля марки «VOLKSWAGEN T4» вантажопасажирський-В. 2001 року випуску, колір білий, номер шасі (кузова, рами) WV1ZZZ70Z1H1451558, д.н.з.АВ814ВЕ, що підтверджується довіреністю від 07.04.2014 року /а.с.10/.

В ході розслідування кримінальної справи №181-0062 за фактом шахрайства, вчиненого в особливо великих розмірах, підроблення документів та використання невстановленими особами завідомо підроблених документів, за ознаками злочинів передбачених ст.190 ч.4, ст.358 ч.1,3 КК України, яка виділена із кримінальної справи № 181-0311 порушеної щодо службових осіб Львівського ВРЕР УДАІ ГУМВС України у Львівській області за фактом зловживання службовим становищем та перевищення службових повноважень за ознаками злочинів, передбачених ст.ст. 364 ч. 3, ст. 365 ч. 1 КК України, постановою старшого слідчого СУ ГУМВС України у Львівській області Гелецького В.І. від 16.03.2012р. накладено заборону на проведення реєстраційних операцій ( реєстрація, перереєстрація) щодо автомобіля марки «VOLKSWAGEN T4» вантажопасажирський-В. 2001 року випуску, колір білий, номер шасі (кузова, рами) WV1ZZZ70Z1H1451558, д.н.з.АВ814ВЕ.

28.05.2013 року СВ Залізничного РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області відомості про вказане кримінальне правопорушення внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001639.

Вищезгаданий автомобіль не є та не визнавався речовим доказом у вищевказаному кримінальному провадженні, а ОСОБА_2 не є підозрюваним, обвинуваченим чи цивільними позивачем в даному кримінальному провадженні /а.с.18/.

Відтак, на даний час не має будь-яких законних підстав для обмеження у здійсненні права власності позивача своїм майном, тобто автомобілем «VOLKSWAGEN T4» вантажопасажирський-В. 2001 року випуску, колір білий, номер шасі (кузова, рами) WV1ZZZ70Z1H1451558, д.н.з.АВ814ВЕ, а отже накладення заборони на належний позивачу транспортний засіб є протиправним та порушує його право власності охоронюване законом.

Нормою статті 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 р., закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Право власності на вищевказаний автомобіль набуто позивачем у спосіб визначений законом. Правовий режим власності, відповідно до ст. 92 Конституції України, визначається виключно законами України.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що право власності проявляється у правомочностях власника, обмеження яких можливо виключно на підставі закону.

Норами ч.ч.1.2 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом.

Обмеження у здійсненні прав конкретного власника полягає у звуженні того обсягу прав яким загальна норма закону наділяє усіх власників. Це не є загальна норма, а виняткова ситуація, яка може бути наслідком неправомірної поведінки власника.

В даному випадку в діях позивача не встановлено неправомірної поведінки при купівлі автомобіля, майно придбано у законний спосіб, сплачено відповідний податок за проведення перереєстрації вищевказаного транспортного засобу, тобто такий позивачем у власність набуто правомірно.

Відповідно до ч. 2 ст. 214 ЦПК України, при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобовязаний врахувати висновки Верховного Суду України, викладенні у рішеннях прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України.

Приписами ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України встановлено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом ( судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобовязані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Так, згідно установленої судової практики Верховного Суду України, висловленої в постанові від 15 травня 2013 року, прийнятій за наслідками розгляду справи № 6-26 цс-13, предметом якої був спір за позовом власника про звільнення майна з під арешту, накладеного в процесі кримінального провадження, при розгляді якої Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого, «право власності особи, яка не є учасником кримінального провадження, має захищатися шляхом звільнення цього майна з-під арешту, тобто законодавство про захист права власті поширюється на ці відносини».

Таким чином, з огляду на вищенаведене, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки порушене право позивача підлягає судовому захисту, наявні законні підстави для усунення перешкод у здійсненні позивачем права власності та звільнення належного йому на праві власності автомобіля марки «VOLKSWAGEN T4» вантажопасажирський-В. 2001 року випуску, колір білий, номер шасі (кузова, рами) WV1ZZZ70Z1H1451558, д.н.з.АВ814ВЕ з-під арешту, оскільки, ні він, ні попередній власник автомобіля, будучи його власниками, не були підозрюваними або обвинувачуваними у кримінальній справі №181-0062, по якій органом досудового слідства було накладено вказане вище обтяження, не є підозрюваними чи обвинуваченими в кримінальному провадженні №0001639 матеріали якого виділено з кримінальної справи № 181-0311, а тому наявність вказаного вище арешту та заборони на проведення реєстраційних операцій щодо належного йому (позивачу) на праві власності автомобіля, обмежує право власності позивача та підлягає захисту та відновленню.

Керуючись ст.ст.3-11,60,212-215, 224-228 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задоволити.

Зобовязати Головне управління Національної поліції у Львівській області, регіональний сервісний центру МВС у Вінницькій області зняти заборонуна проведення реєстраційних операцій (реєстрація, перереєстрація, зняття з обліку) щодо автомобіля марки «VOLKSWAGEN T4» вантажопасажирський-В. 2001 року випуску, колір білий, номер шасі (кузова, рами) WV1ZZZ70Z1H1451558, д.н.з.АВ814ВЕ, накладену на вказаний автомобіль постановою старшого слідчого СУ ГУ МВС України у Львівській області Гелецького В.І. в рамках розслідування кримінальної справи №181-0062.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 10-ти днів після його оголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Стрельбицький В.В.