У Х В А Л А

30 січня 2017 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сімоненко В.М., Лященко Н.П., Романюка Я.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до обласної комунальної установи «Чернівецький обласний центр з профілактики та боротьби зі СНІДом» про визнання наказу про звільнення з роботи незаконним, поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

встановила:

У жовтні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про визнання наказу про звільнення з роботи незаконним, поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 28 січня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 21 березня 2016 року, у позові відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 жовтня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення судів попередніх інстанцій залишені без змін залишені без змін.

У січні 2017 року до Верховного Суду України надійшла заява ОСОБА_4 про перегляд судових рішень, в якій заявник порушує питання про скасування судових рішень та прийняття нового рішення про задоволення позовних вимог з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме пункту 4 статті 40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України).

На підтвердження зазначених підстав подання заяви про перегляд судових рішень заявник посилається на ухвали Верховного Суду України від 28 листопада 2007 року та 3 червня 2009 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що у допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

У справі, в якій подано заяву про перегляд судових рішень, суд апеляційної інстанції, з висновками якого погодився й суд касаційної інстанції, виходив з того, що позивача було звільнено на підставі пункту 4 статті 40 КЗпП України із дотриманням вимог чинного трудового законодавства, а саме у зв'язку з тим, що була встановлена відсутність позивача на роботі більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин.

Разом з тим, у наданих заявником для порівняння судових рішеннях суду касаційної інстанції, суди, задовольняючи вимоги працівника, виходили із того, що звільнення працівника відбулось без дотриманням вимог чинного трудового законодавства, оскільки роботодавець не довів факту відсутності працівника на робочому місці без поважних причин більше трьох годин протягом робочого дня.

Отже зі змісту наведених судових рішень та судового рішення, про перегляд якого подано заяву, не вбачається неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, оскільки у справах встановлено різні фактичні обставини.

У зв'язку з викладеним, підстава для перегляду судового рішення у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, передбачена пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, відсутня.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

ухвалила:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до обласної комунальної установи «Чернівецький обласний центр з профілактики та боротьби зі СНІДом» про визнання наказу про звільнення з роботи незаконним, поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Сімоненко

Н.П. Лященко

Я.М. Романюк