АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ[1]

26 січня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі: головуючого - Кирилюк Г.М.

суддів: Музичко С.Г., Рейнарт І.М.

при секретарі Чумаченко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 15 серпня 2016 року,

встановила:

21.12.2015 р. публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» (далі - ПАТ «Родовід Банк») звернулося до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 15 червня 2005 року між відкритим акціонерним товариством «Родовід Банк» (далі - ВАТ «Родовід Банк»), правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, за умовами якого останньому відкрито відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 28 000 доларів США терміном по 15 червня 2010 року з процентною ставкою 13 % річних.

З метою забезпечення виконання позичальником зобов'язань за зазначеним кредитним договором цього ж дня між банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки, за умовами якого останній зобов'язався відповідати солідарно з позичальником перед кредитором за належне виконання зобов'язань за кредитним договором.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 22 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 07 жовтня 2015 р., в задоволенні позову про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 кредитної заборгованості за вказаним кредитним договором, що виникла станом на 08.09.2014 р. та складала 11 022 долари 32 центи США та 222 844 грн., відмовлено.

Оскільки на день звернення до суду з вказаним позовом заборгованість погашена не була, починаючи з 15.06.2010 р. на суму неповернутих кредитних коштів , яка становить 8051,43 доларів США, на підставі ч.1 ст.1048 ЦК України позивач просив стягнути з відповідачів солідарно проценти за користування кредитними коштами в розмірі облікової ставки НБУ за період з 15.12.2012 р. по 15.12.2015 р. в сумі 3 114,17 доларів США; пеню за несвоєчасне повернення кредитних коштів за період з 15.12.2014 р. по 15.12.2015 р. у розмірі 16 661,05 грн.; 3% річних від суми простроченого кредиту за період з 15.12.2012 р по 15.12.2015 р. у розмірі 13 424,75 грн. та судові витрати по справі.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 04 липня 2016 року провадження у справі в частині вимог ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення пені за несвоєчасне повернення кредитних коштів за період з 15.12.2014 р. по 15.04.2015 р. та 3% річних за період з 15.12.2012 р. по 15.04.2015 р. закрито.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 15 серпня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Родовід Банк», посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення Оболонського районного суду м. Києва від 15 серпня 2016 року та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В судовому засіданні представник ПАТ «Родовід Банк» - Свинар М.Ю. апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити.

Представники відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_4, ОСОБА_5 просили апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші особи, що беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, про місце і час розгляду справи повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідь по справі, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 15 червня 2005 року між ВАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 28.3/А-131.05.2, за умовами якого останньому відкрито відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 28 000 доларів США терміном по 15 червня 2010 року на купівлю автомобіля та сплату страхових платежів. Процентна ставка за кредитом становила 13 % річних.

За порушення строків повернення кредитів чи сплати процентів позичальник зобов'язався сплачувати банку за кожний день пеню у розмірі подвійної процентної ставки, встановленої у пункті 1.5 цього договору, від суми простроченого платежу.

З метою забезпечення виконання позичальником зобов'язань за вказаним кредитним договором того ж дня між банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки, за умовами якого останній зобов'язався солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань ОСОБА_1 за кредитним договором № 28.3/А-131.05.2.

ПАТ «Родовід Банк» виконав умови кредитного договору та надав ОСОБА_1 у кредит вказану суму грошових коштів.

Згідно з пунктом 3.1кредитного договору позичальник зобов'язався погашати заборгованість за кредитом починаючи з місяця, наступного за звітним, щомісяця до 10-го числа (включно) кожного календарного місяця, частково погашати заборгованість за кредитами у сумі 467 доларів США на рахунок, вказаний у п.1.3 цього договору, шляхом внесення готівкою чи перерахування зі свого поточного рахунку.

Відповідно до пункту 2.3 договору поруки відповідальність поручителя наступає з наступного дня за датою платежу, яка передбачена кредитним договором.

Згідно з пунктом 4.1. договору поруки, цей договір діє до повного погашення позичальником та/або поручителем заборгованості за кредитним договором.

За заявою ВАТ «Родовід Банк» від 21 липня 2009 року судовим наказом Подільського районного суду м. Києва від31 липня 2009 року було стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 28.3/А-131.05.2 від 15 червня 2005 року в сумі 660 079 грн. 92 коп.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 07 жовтня 2015 р., в задоволенні позову про стягнення кредитної заборгованості за вказаним кредитним договором відмовлено у зв'язку з пропуском строку позовної давності. Вказаним судовим рішення встановлено, що останній платіж за спірним кредитним договором було вчинено в грудні 2006 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 лютого 2016 року рішення Оболонського районного суду м. Києва та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 07 жовтня 2015 р. в частині вимог ПАР «Родовід Банк» про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за кредитним договором від 15 червня 2005 р. № 28.3/А-131.05.2 залишено без змін.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги банку про стягнення заборгованості, що виникла станом на 15.12.2015 р., а саме: проценти за користування кредитними коштами за період з 15.12.2012 р. по 15.12.2015 р. в сумі 3 114,17 доларів США; пеня за несвоєчасне повернення кредитних коштів за період з 15.12.2014 р. по 15.12.2015 р. у розмірі 699, 70 доларів США, що еквівалентно 16 661,05 грн.; 3% річних від суми простроченого кредиту за період з 15.12.2012 р по 15.12.2015 р., що складає 563,79 доларів США та еквівалентно 13 424,75 грн. є обґрунтованими, проте з вказаними вимогами банк звернувся з пропуском строку позовної давності, про застосовування якої просив відповідач.

Колегія суддів не може повністю погодитись з таким висновком суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи позовні вимоги в частині стягнення процентів за користування кредитним коштами позивач посилався на положення ст.49 Закону України «Про банки та банківську діяльність», ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг, ч.1 ст.1048 ЦК України, а також ту обставину, що за користування кредитними коштами позичальник повинен сплачувати проценти.

Вказані позовні вимоги є необґрунтованими з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Положення вказаної статті регулюють випадки нарахування процентів, якщо договором не встановлений розмір процентів.

Разом з тим, відповідно до п.1.5 кредитного договору процентна ставка за кредитами за цим договором встановлюється в розмірі 13 процентів річних.

Згідно пунктів 4.2, 4.4 кредитного договору проценти за користування кредитами нараховуються Банком щомісяця, в останній робочий день місяця, та в день повного погашення кредитів позичальником за цим договором, але не пізніше терміну, вказаного у п. 1.1 цього договору. У разі несвоєчасного погашення заборгованості за кредитами у строк, встановлений у п.1.1 цього договору, останнє нарахування процентів за користування кредитами здійснюється наступного робочого дня за датою, вказаною у пункті 1.1 цього договору, в подальшому проценти за користування кредитами не нараховуються.

Зважаючи на те, що кредитним договором не передбачена можливість нарахування процентів за користування кредитними коштами після спливу строку кредиту, а стаття 1048 ЦК України передбачає випадки нарахування процентів у розмірі ставки НБУ лише при відсутності розміру таких процентів у кредитному договорі в лише в межах строку кредиту, позовні вимоги позивача щодо стягнення 3 114,17 доларів США на підставі ст.1048 ЦК України є безпідставними.

Є необґрунтованими також позовні вимоги в частині стягнення пені, оскільки ні статтею 1050 ЦК України, ні ст.625 ЦК України, на які позивач посилається, як на правову підставу для задоволення вказаних вимог, не передбачено обов'язок позичальника сплатити пеню за прострочення повернення позичених коштів.

Відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги ( стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

За наявності рішення суду, що набрало законної сили, яким відмовлено у стягненні заборгованості за кредитним договором у зв'язку із пропуском строку позовної давності, будь-які інші нарахування на залишок простроченої суми основної заборгованості за кредитом вважаються додатковими вимогами, по яким строк позовної давності також пропущений.

З огляду на викладене, висновок суду першої інстанції про обґрунтованість заявлених позовних є помилковим.

Разом з тим, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права не призвело до неправильного вирішення спору в цілому.

З огляду на те, що від ухваленого судом апеляційної інстанції нового рішення результат по суті не зміниться, колегія суддів дійшла висновку про можливість залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів

Ухвалила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 15 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді

Справа №22-ц/796/901/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Жук М.В.

Головуючий у сулі апеляційної інстанції: Кирилюк Г.М.