Справа № 352/1530/14-ц
Провадження № 22-ц/779/897/2017
Головуючий у 1 інстанції Гургула В. Б.
Суддя-доповідач Василишин
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Василишин Л.В.,

суддів: Пнівчук О.В., Горейко М.Д.,

секретаря Мельник О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ПАТ «Дельта Банк» на рішення Тисменицького районного суду від 25 грудня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2014 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовувало тим, що 08 серпня 2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 300-014/ФКВ-08, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти на споживчі потреби у розмірі 99 500,00 доларів США під 15,80 % річних за весь час фактичного користування кредитом, строком до 06 серпня 2018 року.

Для забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки.

30 червня 2010 року ТОВ «Укрпромбанк» відступило ПАТ «Дельта Банк» право вимоги за кредитним договором.

Посилаючись на те, що станом на 23 червня 2014 року заборгованість за кредитним договором становила 1 705 023,20 грн., з яких заборгованість за кредитом 1 136 020,83 грн., заборгованість по процентам 569 002,37 грн., в добровільному порядку відповідачі відмовляються погасити заборгованість, банк просив позов задовольнити.

Рішенням Тисменицького районного суду від 25 грудня 2014 року в задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» відмовлено.

В апеляційній скарзі на дане рішення ПАТ «Дельта Банк» посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом, заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника. Тому ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги за кредитним договором № 300-014/ФКВ від 08 серпня 2008 року.

Вказує, що позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся, в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобовязань, в звязку з чим станом на 23 червня 2014 року за відповідачем виникла заборгованість в розмірі 1 705 023,20 грн, з яких тіло кредиту 1 136 020,83 грн, відсотки 569 002,37 грн.

Суд не врахував, що для доведення суду права вимоги, надання оригіналів документів вимагає від юриста банку здійснення ряду дій, отримання документів з м. Києва, що потребує додаткового часу. Представник позивача не відмовлявся від надання необхідних документів, а тільки просив більше часу для цього.

Зазначає також, що копії договору про передачу активів та кредитних зобовязань ТОВ «Укрпромбанк» на користь ПАТ «Дельта Банк», акту приймання-передачі кредитної справи прошнуровані, пронумеровані та скріплені печаткою і підписом уповноваженої особи, а тому засвідчені належним чином. Крім того, в судових засіданнях брав участь представник позивача, який відповідно до законодавства та довіреності банку уповноважений на засвідчення будь яких копій документів, в тому числі і статуту банку.

Заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, боржнику надсилається лише повідомлення про заміну з проханням прибути до найближчого відділення банку. Не надіслання відповідачеві доказів на підтвердження укладення договору про передачу активів та кредитних зобовязань ТОВ «Укрпромбанк» на користь ПАТ «Дельта Банк» не може бути підставою для відмови у позові.

Вказує, що відповідач двічі письмово звертався до ПАТ «Дельта Банк» з листами від 15 липня 2010 року та 29 грудня 2010 року, що свідчить про його поінформованість щодо зміни кредитора. Надісланими боржнику та поручителю листами від 20 серпня 2012 року та від 04 жовтня 2013 року ПАТ «Дельта Банк» на виконання положень ст. 1082 ЦК України визначено розмір грошової вимоги по кредиту.

У звязку з наведеним, просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задоволити.

В засідання апеляційного суду сторони не зявилися, хоча про час та місце судового розгляду належним чином були повідомлені, подали суду клопотання про відкладення розгляду справи.

В попередньому судовому засіданні представник банку вимоги скарги підтримала, просила її задоволити.

Представник відповідачів апеляційну скаргу не визнав, просив відмовити в її задоволенні.

Враховуючи належне повідомлення сторін про час та місце судового розгляду, колегія суддів вважає за можливе слухати справу у відсутності сторін на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Вислухавши доповідача, перевіривши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що беручи до уваги порядок повідомлення боржників про зміну кредитора у зобовязанні на предмет у відповідності до вимог ст. ст. 516, 517, 1082 ЦК України, врахувавши положення п. 4.8.-4.8.2 Договору про передачу активів та кредитних зобовязань TOB «Укрпромбанку» на користь ПAT «Дельта Банку», неможливо встановити в якому розмірі виникла заборгованість у відповідачів з огляду на наведені обставини. Матеріалами справи не підтверджується факт переходу (відступу) позивачу права вимоги за кредитним договором від 08 серпня 2008 року № 300-014/ФКВ-08, укладеним між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_1

Однак, з таким висновком суду погодитись не можна, ураховуючи наступне.

Згідно зі статтею 14 ЦК України цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

За змістом ст. ст. 526, 527, 530, 532, 533 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами, у строк, у встановленому місці та відповідній валюті.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1050, ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки, належні йому відповідно до ст. ст. 1048, 1056-1 цього Кодексу.

Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Як вбачається з матеріалів справи, 08 серпня 2008 року між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 300-014/ФКВ-08, згідно з умовами якого банк надав кредитні кошти на споживчі потреби у розмірі 99 500,00 доларів США під 15,80 % річних за весь час фактичного користування кредитом на строк до 06 серпня 2018 року.

У якості забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором, між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки від 08 серпня 2008 №300-014Zфпор-08, згідно якого ОСОБА_2 прийняв на себе зобовязання відповідати по зобовязаннях ОСОБА_1, які виникають з умов кредитного договору № 300-014/ФКВ-08.

30 червня 2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», ПАТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено договір про передачу активів та кредитних зобовязань TOB «Укрпромбанку» на користь ПAT «Дельта Банку», відповідно до п.4.1 якого, в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, ПАТ «Укрпромбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобовязань перед НБУ, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Укрпромбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобовязаннях, а згідно з п. 4.2 внаслідок передачі ПАТ «Укрпромбанк» ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимагати (замість ПАТ «Укрпромбанк») від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами.

Згідно до п. 4.3 зазначеного договору, ПАТ «Дельта Банк» у власність переходять (відступаються) права вимоги за зобовязаннями, визначеними в п. п.1.7, 4.1 цього договору.

Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобовязанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обовязку первісному кредиторові є належним виконанням.

У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обовязку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобовязанні.

Отже, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обовязку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.

20 серпня 2012 року ПАТ «Дельта Банк», надіслав ОСОБА_3 вимогу про дострокове виконання зобовязань за кредитним договором в повному обсязі (а.с. 177).

Оскільки з матеріалів справи вбачається, що боржник не сплачував платежі за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, унаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, 20 серпня 2012 року банк змінив строк виконання основного зобовязання позичальника та зобовязав повернути усю суму кредиту відразу, тому висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову є необґрунтованим. Вказана позивачем сума заборгованості в розмірі 1 705 023,20 грн., з яких тіло кредиту 1 136 020,83 грн., відсотки 569 002,37 грн. підлягає до стягнення з позичальника.

Разом з тим, щодо вимог банку в частині стягнення боргу з поручителя слід зазначити таке.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків.

Перебіг позовної давності щодо повернення кредиту в цілому обчислюється з дня настання строку виконання основного зобовязання, тобто строку виконання зобовязання в повному обсязі (кінцевий строк) або у звязку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

У разі зміни кредитором на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строку виконання основного зобовязання передбачений частиною четвертою статті 559 цього Кодексу шестимісячний строк підлягає обчисленню від цієї дати.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 6-2615цс15, яка відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх судів України.

20 серпня 2012 року ПАТ «Дельта Банк», надіславши поручителю вимогу про дострокове виконання зобовязань за кредитним договором, змінив строк виконання основного зобовязання щодо погашення кредиту, тому слід вважати, що шестимісячний строк на зявлення вимог до поручителя банком пропущено.

З огляду на викладене, правові підстави для стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителя ОСОБА_2 відсутні.

Оскільки судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права при вирішенні даного спору, в силу ст.309 ЦПК України це є підставою для скасування судового рішення з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» підлягають стягненню понесені судові витрати в розмірі 7 673,40 грн., які складаються із сплаченого судового збору за подання позовної заяви в розмірі 3 654,00 грн. та сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 4 019,40 грн.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» задовольнити частково.

Рішення Тисменицького районного суду від 25 грудня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором № 300-014/ФКВ-08 від 08 серпня 2008 року в розмірі 1 705 023,20 грн., яка складається із заборгованості по кредиту в розмірі 1 136 020,83 грн. та заборгованості по відсотках в розмірі 569 002,37 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» понесені судові витрати в розмірі 7 673,40 грн.

Рішення набирає законної сили з часу проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання ним законної сили.

Головуюча Василишин Л.В.

Судді: Пнівчук О.В.

ОСОБА_4