АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження:22-ц/791/1773/17 Доповідач: Бездрабко В.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2017 року листопада місяця 22 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Бездрабко В.О.

Суддів: Кузнєцової О.А.

Приходько Л.А.

Секретар: Кутузова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Херсонобленерго» на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 04 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до приватного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Херсонобленерго» про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що з 09.12.2013 року перебувала у трудових відносинах з ПрАТ «Енергопостачальна компанія «Херсонобленерго».

Наказом №455-к від 27 травня 2014 року була звільнена з займаної посади на підставі ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням.

При звільненні підприємство не здійснило з нею повний розрахунок, а саме, не виплатило компенсації за 10 календарних днів невикористаної відпустки, на яку вона має право, як одинока матір за 2014 рік, у розмірі 3128,25 грн. та щорічної додаткової відпустки за особливий характер праці у розмірі 625,64грн., а всього 3753,89грн.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 04 вересня 2017 року позовні вимоги задоволено. Ухвалено стягнути з ПрАТ «Енергопостачальна компанія «Херсонобленерго» на користь ОСОБА_3 компенсацію у загальному розмірі 3753,93грн. Стягнуто з ПАТ «Енергопостачальна компанія «Херсонобленерго»в дохід держави 551,20 гривень судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду, приватне акціонерне товариство «Енергопостачальна компанія «Херсонобленерго» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Заслухавши доповідача, осіб які з'явилися в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що з 09 грудня 2013 року по 27 травня 2014 року ОСОБА_4 перебувала у трудових відносинах з ПАТ «Енергопостачальна компанія «Херсонобленерго».

Наказом товариства №455-к від 27 травня 2014 року позивач звільнена із займаної посади на підставі ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням (а.с.5).

Згідно актового запису №56, зробленого Дніпровським відділом РАЦС м. Херсона 21.02.1998 року, між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зареєстровано шлюб. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне ОСОБА_5

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, її батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_4.(а.с.7).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер чоловік позивачки - ОСОБА_5, про що 20.03.2012 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області зроблений відповідний актовий запис № 575(а.с.8)

Визначення "одинокої матері" наведено у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», за яким одинокою матір'ю слід вважати жінку, яка не перебуває у шлюбі і у свідоцтві про народження дитини якої відсутній запис про батька дитини або запис про батька зроблено у встановленому порядку за вказівкою матері; вдову; іншу жінку, яка виховує і утримує дитину сама.

Положеннями статті 19 Закону України «Про відпустки» визначено, що жінці, яка працює і має двох або більше дітей віком до 15 років, або дитину-інваліда, або яка усиновила дитину, одинокій матері, батьку, який виховує дитину без матері (у тому числі у разі тривалого перебування матері в лікувальному закладі), а також особі, яка взяла дитину під опіку, чи одному із прийомних батьків надається щорічно додаткова оплачувана відпустка тривалістю 10 календарних днів без урахування святкових і неробочих днів (стаття 73 Кодексу законів про працю України).

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що оскільки ОСОБА_4, перебуваючи у трудових відносинах з відповідачем, мала статус одинокої матері, а отже мала право на додаткову щорічну відпустку у відповідності до вимог Закону України «Про відпустки», суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що при звільненні позивача роботодавець зобов'язаний виплатити останній грошову компенсацію за невикористані дні такої відпустки.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач при прийнятті її на посаду не повідомила роботодавця про наявність у неї статусу одинокої матері та не надала на підтвердження цих обставин необхідні документи, колегія суддів визнає неприйнятними.

Так, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції досліджений оригінал журналу особистих карток працівників підприємства, який містить, зокрема, особовий листок з обліку кадрів та автобіографію ОСОБА_3 заповнену нею власноручно, із зазначенням у графі 13 листка «родинний стан на момент заповнення особового листка - вдова»; дані про перебуванні на її утриманні неповнолітньої доньки - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.н.

Така ж інформація міститься в автобіографії ОСОБА_3

Наведене свідчить, що ПрАТ «Енергопостачальна компанія «Херсонобленерго» було обізнане про наявність у позивача статусу одинокої матері, а відтак при її звільненні повинно було, в порядку визначеному ст. 116 КЗпП, здійснити з нею повний розрахунок та виплатити належні працівникові кошти.

Висновок суду в цій частині є законним та обґрунтованим, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Розрахунок компенсації за невикористані дні додаткової відпустки наданий позивачем у розмірі 3753,93грн., не спростований відповідачем та відповідає порядку розрахунку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

В апеляційній скарзі ПрАТ «Енергопостачальна компанія «Херсонобленерго» ставить питання про повне скасування рішення суду, проте доводів на підтвердження незаконності та необґрунтованості рішення суду першої інстанції в частині стягнення на користь позивача компенсації за щорічну додаткову відпустку за особливий характер праці у розмірі 625,64грн. не зазначило та під час розгляду справи судом апеляційної інстанції представником товариства пояснення з цього приводу не надавалися.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги щодо неправильної оцінки судом зібраних у справі доказів та невідповідність покладених в основу рішення висновків суду фактичним обставинам справи позбавлені правового обґрунтування і не були підтвердженні при розгляді справи апеляційним судом.

Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування чи ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Херсонобленерго» відхилити.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 04 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: В.О. Бездрабко

Судді: О.А. Кузнєцова

Л.А. Приходько