ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/568/17
провадження № 2/753/2742/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" червня 2017 р. суддя Дарницького районного суду м.Києва Вовк Є.І., вивчивши матеріали за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "СВМП „Путна" про визнання права власності на капітальний гараж в місті Києві,

Встановив:

Позивач звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з вказаним позовом до відповідача в порядку цивільного судочинства, зазначивши ціну позову 25058 грн. 80 коп.

Вивчивши матеріали позовної заяви суд прийошв до висновку, що заява подана з порушенням вимог ч.5 ст.119 ЦПК України.

Так, згідно з ч.5 ст.119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору, проте вказані вимоги позивачем не виконані, що підтверджується актом Дарницького районного суду м.Києва від 10.01.2017 року.

Так, згідно з п.2 ч.1 ст.80 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна. Відповідно до положень частини другої зазначеної статті, якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред'явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Крім того, заява була подана з порушенням і інших вимог ст.119 ЦПК України, а саме: вказано ціну позову яка вочевидь не відповідає дійсній, і обгрунтвання цього; відсутнє обгрунтування щодо відсутності посилання на докази щодо невідповідності організаційно правової форми та назви відповідача, яка вказана в позові та в договорі від 10 вересня 1999 року, на який посилається позивач (в тому числі, щодо відсутності посилання на докази відносно відповідного правонаступництва); відсутнє обгрунтування щодо обставин придбання вказаного майна позивачем та ОСОБА_3 (який без відповідного обгрунтування не залучений до участі у справі) в контексті положень ст.60 СК України.

Враховуючи викладене, ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 23 січня 2017 року було вирішено залишити без руху заяву з наданням строку для виправлення недоліків - 5 днів.

Відповідно до положень ст.77 ЦПК України: сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Крім того, судом встановлено, що з наявного поштового відправлення на адресу позивача, яке згідно з наявним на ньому штампом було повернуто до Дарницького районного суду м. Києва 30 травня 2017 року вбачається, що заявнику Дарницьким районним судом м. Києва належним чином була надіслана копія вказаної ухвали поштою - рекомендованим листом з повідомленням за адресою місця проживання заявника, яка вказана ним особисто у позові - АДРЕСА_1, при цьому, вказане поштове відправлення було повернуто до суду "за закінченням встановленого строку зберігання".

Проте, відповідно до положень ч.3 ст.27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права.

Відповідно до положень ч.5 ст.74 ЦПК України: у разі ненадання фізичною особою, яка бере участь у справі інформації щодо її адреси, судова повістка надсилається цій особі за адресою її місця проживання чи перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, при цьому, у разі відсутності особи, яка бере участь у справі за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

При цьому, недоліки позову не були усунуті.

Судом також враховано, що Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючі п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв'язку з наведеним, вказані висновки не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

При цьому з положень ч.2 ст.121 ЦПК України вбачається: якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду; інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до положень ч.5 ст.121 ЦПК України - повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного, вважаю, що відповідно до ст.121 ЦПК України заяву належить повернути.

Керуючись ст.121 ЦПК України,

Ухвалив:

Повернути позовну заяву ОСОБА_2.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Суддя: