Справа № 445/1746/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2017 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кіпчарський О. М.

секретаря судового засідання Притули І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золочеві Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обгрунтування вимог позовної заяви зазначає, що 22.10.2006 року, в с. Вороняки Золочівського району Львівської області, померла його теща ОСОБА_4, у зв'язку з чим відкрилася спадщина. ОСОБА_4 була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, однак фактично проживала в ІНФОРМАЦІЯ_2, разом з позивачем та своєю дочкою. 01.02.2001 року ОСОБА_4 склала заповіт, яким житловий будинок разом з господарськими будівлями, розташований по вул. Широкій, 91, в с. Вороняки Золочівського району Львівської області, а також земельну ділянку для обслуговування даного житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства загальною площею 0,4548 га, заповіла позивачу. Однак, про існування даного заповіту він дізнався лише у вересні 2017 року та звернувся у державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини. Нотаріусом йому було роз'яснено, що строк для подання такої заяви ним пропущено, а для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини йому необхідно звернутися до суду. Відповідачами у справі є дочка та син померлої, на вказане спадкове майно вони не претендують, про що подали відповідні заяви. Спадкоємців, які мали б право на обов'язкову частку після смерті ОСОБА_4, немає. Вважає, що строк, визначений законодавством, для подання заяви про прийняття спадщини, ним пропущений з поважної причини, оскільки про існування зазаначеного заповіту він не знав та не міг знати, у зв'язку з чим просить визнати причину пропуску строку поважною та визначити йому додатковий строк для подання заява - два місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.

Позивач в судове засідання не зявився, подавши при цьому заяву про розгляд справи у його відсутності, вимоги позовної заяви підтримує та просить позов задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися, однак подали заяви, якими просять справу розглядати у їх відсутності, позовні вимоги визнають.

На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Ознайомившись із доводами позовної заяви, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав.

З копії свідоцтва про смерть серї І-СГ № 068443, вбачається, що ОСОБА_4 померла 22.10.2006 року, у віці 74 роки, в с. Вороняки Золочівського району Львівської області, про що зроблено актовий запис №26.

Згідно копії реєстраційного посвідчення, виданого 29.12.2000 року КП ЛОР "Золочівське МБТІ", житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами по вул. Широкій, 91, в с. Вороняки Золочівського району Львівської області, зареєстрований на праві приватної власності за ОСОБА_4.

Як вбачається із заповіту, складеного 01.02.2001 року в с. Вороняки Золочівського району Львівської області, посвідченого секретарем Вороняцької сільської Ради народних депутатів Золочівського району Львівської області, та зареєстровано в реєстрі за №13, ОСОБА_4 заповіла належний їй житловий будинок разом із господарськими будівлями, а також земельну ділянку площею 0,4548 га, що знаходяться по вул. Широкій 91, в с. Вороняки Золочівського району Львівської області, ОСОБА_1.

Згідно витягу із спадкового реєстру № 9916528, що міститься в метеріалах спадкової справи, наданої суду Першою Львівською державною нотаріальною конторою, вищезазначений заповіт є чинний.

Окрім цього, ОСОБА_4, за життя було складено ще один заповіт, яким вона заповіла належну їй квартиру, що знаходиться за адресою: Львівська область, м. Львів, вул. Й. Сліпого, 8/2 та автомобіль марки "Ауді А-4" на користь свого сина - ОСОБА_2

Останній звернувся до Першої Львівської державної нотаріально контори з заявою про прийняття спадщини згідно складеного на його користь заповіту, де і було відкрито відповідну спадкову справу після смерті ОСОБА_4

Як вбачається із матеріалів, витребуваної судом копії спадкової справи, нотаріусу було відомо про те, що за життя ОСОБА_4 було складено ще один заповіт, який на момент відкриття спадкової справи був чинним, що підтверджується вищевказаним витягом із спадкового реєстру.

Згідно ст. 63 ЗУ "Про нотаріат", нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобовязана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі.

Відомості про те, що нотаріусом вживались заходи щодо встановлення спадкоємців по заповіту ОСОБА_4 від 01.02.2001 року та повідомлення їх про існування такого заповіту, в матеріалах спадкової справи відсутні.

Відповідно до ч.1 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Позивач, як спадкоємець за заповітом, згідно вимог ст. 1269, 1270 ЦК України, з 22.10.2006 року до 22.04.2007 року повинен був подати, заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, проте, такої у вказаний строк не подав.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними.

Згідно правової позиції, що викладена Верховним судом України у постанові № 6-1320цс17 від 23.08.2017 року, за наслідками перегляду судових рішень, внаслідок неоднакового застосування судами одних і тих же норм матеріального та процесуального права,при розгляді спорів про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини судам слід дослідити чи вчиняв нотаріус після встановлення ним наявності заповіту спадкодавця дії для повідомлення спадкоємця про відкриття спадщини, чи здійснювався виклик спадкоємця за заповітом, в тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, що свідчило б про належне сприяння для здійснення особистого розпорядження спадкодавця.

З матеріалів спадкової справи судом встановлено, що нотаріусом не здійснювався виклик ОСОБА_1 як спадкоємця за заповітом після смерті ОСОБА_4, в тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, що позбавило обізнаності позивача про існування заповіту та відповідно реалізувати своє право на звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, у встановлений законом строк.

Таким чином, позивач не подав заяви про прийняття спадщини, у період з 22.10.2006 року до 22.04.2007 року, з об'єктивних причин, оскільки не знав та міг не знати про існування заповіту.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що причина, з якої позивач пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини є поважною, а тому йому слід визначити додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, ст.ст. 1216-1223, 1261, 1268-1270, 1272 ЦК України, -

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задовольнити.

Визначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, додатковий строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, яка померла 22.10.2006 року - два місяці з дня набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області через Золочівський районний суд Львівської області, шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня проголошення рішення, якщо протягом цього часу не буде подано апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_5