справа № 631/412/17
провадження № 2/631/493/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Нововодолазький районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді Мащенко С. В.
при секретарі Євсюковій О. В.
заочно розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 приміщення суду в селищі міського типу ОСОБА_1 Харківської області цивільну справу за позовом першого заступника керівника ПЕРВОМАЙСЬКОЇ МІСЦЕВОЇ ПРОКУРАТУРИ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ, який діє в інтересах держави в особі: ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ ДЕРЖГЕОКАДАСТРУ У ХАРКІВСЬКІЙ ОБЛАСТІ та МЕЛИХІВСЬКОЇ ОСОБА_2 НОВОВОДОЛАЗЬКОГО РАЙОНУ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ, - до ОСОБА_3 та НОВОВОДОЛАЗЬКОЇ РАЙОННОЇ ДЕРЖАВНОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ «Про визнання недійсним договору оренди», -
Розпорядженням керівника апарату суду № 804 від 07.09.2017 року призначено повторний автоматизований розподіл справи й згідно відповідному протоколу справу передано до розгляду головуючому судді Мащенко С. В.
Прокурор Нововодолазького відділу Первомайської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_6 у судовому засіданні позов підтримала та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення, рол що надала заяву, зареєстровану під вхідним № 3899/17-вх від 07.12.2017 року.
Представник Головного управління Держгеокадастру у Харківській області ОСОБА_7, що діє на підставі довіреності, у судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надала суду пояснення на позовну заяву, зареєстроване під вхідним № ЕП-774/17-вх від 07.12.2017 року, в якому зазначено, що на час прийняття Розпорядження голови ОСОБА_4 районної державної адміністрації Харківської області № 974 від 29.12.2007 року та підписання зазначеного договору оренди землі від 25.03.2008 року діяли вимоги пункту 12 Перехідних положень Земельного кодексу України, а саме: до розмежування земель державної та комунальної власності щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених у абзаці третьому цього пункту) в межах населених пунктів здійснювали відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 06 вересня 2012 року № 5245-УІ, внесено зміни у статтю 122 Земельного кодексу України, щодо повноваження органів виконавчої влади, Верховної ОСОБА_2 Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування, зокрема у пункті 4, згідно якого центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Відтак, до набрання чинності зазначеним Законом 5245, розпорядження землями відбувалось відповідно до вимог пункту 12 Перехідних положень Земельного кодексу України. Головне управління як юридична особа утворена у травні 2015 року, тому не приймало будь якої участі у розпорядженні земельною ділянкою вказаної у позовній заяві та укладенні вказаного договору оренду землі від 25.03.2008 року. Головне управління не є стороною за вищевказаним договором, не наділене правами та обов'язками орендодавця за договором, дія якого триває та який укладено строком на 10 років. У зв'язку із зайнятістю представника Головного управління 07.12.2017 року в іншій судові справі, останній не має можливості прийняти участь у судовому засіданні по цій справі. Водночас Головне управління просить прийняти рішення по зазначеній справі у відповідності до вимог чинного законодавства та з урахуванням наданих сторонами доказів, стосовно позовних вимог заступника керівника Первомайської місцевої прокуратури, поданої в інтересах Головного управління не заперечують.
Представник Мелихівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, сільський голова ОСОБА_8 надав суду заяву, зареєстровану під вхідним № 3751/17-вх від 04.12.2017 року, в якій просив розглянути справу без участі їх представника.
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання теж не зявився, про місце та час розгляду справи був сповіщений своєчасно та належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи або про її розгляд за його відсутності не надавав.
Представник відповідача ОСОБА_4 районної державної адміністрації ОСОБА_9, що діє на підставі довіреності, у судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином,надала суду заяву, зареєстровану під вхідним № 3824/17-вх від 06.12.2017 року, в якій просила розглянути справу без її участі, рішення просила прийняти на розсуд суду.
Відповідно до частини 2 статті 158 Цивільного процесуального кодексу України особи, які беруть участь у справі, мають право заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Про наявність такого клопотання у сторін по справі свідчать відповідні заяви, зареєстровані за вхідним № 3899/17-вх від 07.12.2017 року, № ЕП-774/17-вх від 07.12.2017 року, № 3751/17-вх від 04.12.2017 року та № 3824/17-вх від 06.12.2017 року, які долучені до матеріалів справи.
За таких обставин, приймаючи до уваги те, що підстав для визнання необхідним давання прокурором, представниками позивачів та представником відповідача ОСОБА_4 районної державної адміністрації особистих пояснень не має, суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність.
Крім того, відповідно до частини 1 статті 224 Цивільного процесуального кодексу України у звязку із неявкою в судове засідання відповідача ОСОБА_3, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд вирішив можливим справу розглядати на підставі наявних в ній доказів та ухвалити заочне рішення, про що не заперечував прокурор.
Повно та всебічно зясувавши всі обставини справи, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, перевіривши їх доказами, що досліджені у судовому засіданні й відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, а саме: дослідивши матеріали справи, що містять письмові докази, - суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, у ході розгляду справи в межах заявлених вимог та зазначених і доведених обставин, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини, що мають значення для вирішення справи за суттю.
Відповідно до Розпорядження № 974 від 29.12.2007 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку сільськогосподарського призначення за рахунок земель запасу на території Мелихівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області громадянина ОСОБА_3 (а. с. 12).
Як убачається з договору оренди землі, укладеного між ОСОБА_4 районною державною адміністрацією та ОСОБА_3 25.03.2008 року, ОСОБА_4 районна державна адміністрація передала в оренду ОСОБА_3 земельну ділянку загальною площею 39,4716 га у тому числі рілля - 39,4716 га, яка знаходиться на території Мелихівської сільської ради. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 427088,13 гривень (а. с. 16 - 20).
Згідно розрахунку станом на 25.03.2008 року розмір орендної плати за земельні ділянки площею 39,4716 га, яка знаходиться на території Мелихівської сільської ради, складає 3157,70 гривень (а. с. 21).
Згідно акту від 20.08.2007 року, складеного між ОСОБА_3 та провідним інженером ПП «Абрис» ОСОБА_10, встановлена та погоджена межа земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташованої за межами населеного пункту на території Мелихівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області (а. с. 24).
Відповідно акту від 20.08.2007 року, складеного між ОСОБА_3 та провідним інженером ПП «Абрис» ОСОБА_10, ОСОБА_3 прийняв на збереження межові знаки, які встановлені при виконанні польових геодезичних робіт. Межові знаки встановлено по зовнішній межі землекористування. Межові знаки це металеві труби вбиті в грунт на глибину 70-80 см (а. с. 25).
Відповідно акту від 25.03.2008 року орендодавець земельної ділянки ОСОБА_4 районна державна адміністрація в особі голови райдержадміністрації ОСОБА_11 передала, а ОСОБА_3 прийняв в натурі земельну ділянку сільськогосподарського призначення загальною площею 39,4716 га в тому числі: рілля 39,4716 га, яка знаходиться на території Мелихівсьокї сільської ради (а. с. 26).
Згідно відповіді голови ОСОБА_4 районної ради Харківської області від 28.04.2017 року № 437, звернення щодо затвердження нормативно-правової оцінки щодо земельних ділянок площами 58,1919 га та 39,4716 га переданих ОСОБА_3 не надходили, тому рішення не приймались (а. с. 27).
Згідно статті 13 Закону України «Про оцінку земель» для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності проведення нормативної грошової оцінки земельних ділянок є обов'язковим.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Згідно статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Відповідно до частини 1 статті 15 Закону України «Про оренду землі» однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.
Відповідно до статті 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою; розмір, форма і строки внесення орендної плати встановлюються за згодою сторін в договорі оренди, крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України.
Частиною 1 пункту 289.1 статті 289 Податкового кодексу України і частиною 1 статті 13 Закону України «Про оцінку земель» передбачено, що для визначення розміру орендної плати для земель державної та комунальної власності обовязково проводиться та використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, яка являє собою капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами.
Отже, нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної та комунальної власності, а договір у цій частині суперечить приписам чинного законодавства
Відповідно до статті 18 Закону України «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок сільськогосподарського призначення, розташованих за межами населених пунктів проводиться не рідше ніж один раз на 5-7 років.
Згідно частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 13 і частинами 5 та 6 статті 203 цього Кодексу. Зокрема, відповідно до ч. 1 вказаної статті зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства.
Відповідно до частини 1 статті 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, визначених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.
Відповідно до статті 211 Земельного кодексу України наслідком укладання угод з порушенням законодавства є визнання такої угоди судом недійсною.
Згідно статей 203, 228 Цивільного кодексу України правочини не можуть суперечити цивільно-правовому законодавству, не повинні бути спрямовані на порушення інтересів і пошкодження майна держави, територіальної громади, незаконним заволодінням ним, а тому, при таких обставинах, договір визнається недійсним.
Відповідно до статті 271 Податкового кодексу України, базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації.
Згідно з статтею 289 цього Кодексу для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.
Відповідно до частини 1 статті 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Частина 5 статті 203 Цивільного кодексу України передбачає, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Відповідно до частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Згідно частини 3 статті 215 Цивільного кодексу України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.
Відповідно до частини 1 статті 216 Цивільного кодексу України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Згідно частини 3 статті 228 Цивільного кодексу України, у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін в разі виконання правочину обома сторонами в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.
Таким чином, договір оренди земельної ділянки, укладений між ОСОБА_4 районною державною адміністрацією та ОСОБА_3, який складено у порушення приписів статті 13 Закону України «Про оцінку земель», статей 15, 21 Закону України «Про оренду землі», підлягає визнанню недійсним у звязку із недодержанням сторонами в момент вчинення цього правочину встановленого законом порядку.
Ухвалюючи рішення та задовольняючи позов ОСОБА_4 першого заступника керівника Первомайської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі ГУ Держгеокадастру у Харківській області та Мелихівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 районної державної адміністрації «Про визнання недійсним договору оренди», суд вважає за необхідне вирішити згідно підпункту 6 частини 1 статті 214 Цивільного процесуального кодексу України питання про розподіл між сторонами по справі судових витрат.
Так, відповідно до вимог частини 1 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України Про судовий збір № 3674-VІ від 08.07.2011 року (із змінами та доповненнями).
Відповідно до змісту підпункту 2 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана юридичною особою справляється судовий збір у розмірі 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Із зазначеним позовом позивач звернувся до суду у 2017 році.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб в Україні з 01 січня 2017 року встановлений в розмірі 1600 гривень відповідно до змісту статті 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2017 рік № 1801-VIII від 21.12.2016 року.
Тобто, за подання до суду юридичною особою позовної заяви немайнового характеру у 2017 році справляється судовий збір у розмірі 1600 гривень.
Відтак, ухвалюючи рішення, суд дійшов висновку про необхідність задоволення його позову, а тому з відповідачів солідарно на користь позивача необхідно стягнути 1600,00 гривень.
На підставі викладеного, керуючись статтею 131-1 Конституції України, статтею 203, частиною 1 статті 215, статтями 216, 228 та 632 Цивільного кодексу України, Законом України, статтями 271 та 289 Податкового кодексу України, статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», статтями 13 та 18 Закону України «Про оцінку земель», статтями 1, 13, 15 Закону України «Про оренду землі», Закону України Про судовий збір № 3674-VІ від 08.07.2011 року, статтею 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2017 рік № 1801-VIII від 21.12.2016 року, статтями 45, 88, 158, 208, 209, 212 - 215, 218, 223-224, 228, 292, 294, 296 Цивільного процесуального кодексу України від 18.03.2004 року (із змінами та доповненнями),-
Позов першого заступника керівника ПЕРВОМАЙСЬКОЇ МІСЦЕВОЇ ПРОКУРАТУРИ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ, який діє в інтересах держави в особі: ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ ДЕРЖГЕОКАДАСТРУ У ХАРКІВСЬКІЙ ОБЛАСТІ та МЕЛИХІВСЬКОЇ ОСОБА_2 НОВОВОДОЛАЗЬКОГО РАЙОНУ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ, - до ОСОБА_3 та НОВОВОДОЛАЗЬКОЇ РАЙОННОЇ ДЕРЖАВНОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ «Про визнання недійсним договору оренди»задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ПЕРВОМАЙСЬКОЇ МІСЦЕВОЇ ПРОКУРАТУРИ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІпонесені ним та документально підтверджені судові витрати в сумі 800,00 гривень (вісімсот гривень 00 копійок).
Стягнути з НОВОВОДОЛАЗЬКОЇ РАЙОННОЇ ДЕРЖАВНОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ на користь ПЕРВОМАЙСЬКОЇ МІСЦЕВОЇ ПРОКУРАТУРИ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІпонесені ним та документально підтверджені судові витрати в сумі 800,00 гривень (вісімсот гривень 00 копійок).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Іншими учасниками судового процесу рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Нововодолазький районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо її не було подано, а у разі її подання - після розгляду справи апеляційним судом, якщо його не скасовано судом апеляційної інстанції.

Рішення, що набрало законної сили, обовязкове для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною ОСОБА_2 України, - і за її межами. Невиконання рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Вступну та резолютивну частини рішення було ухвалено, складено шляхом компютерного набору та підписано суддею у нарадчій кімнаті 07.12.2017 року.

Повний текст рішення було виготовлено та підписано суддею 12.12.2017 року.

Суддя: С. В. Мащенко