Справа № 381/557/17 Головуючий у І інстанції Бутенко В. О.
Провадження № 22-ц/780/3148/17 Доповідач у 2 інстанції Лівінський С. В.
Категорія 47 21.08.2017
УХВАЛА

Іменем України

21 серпня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого Лівінського С.В.

суддів: Журби С.О.

Фінагеєва В.О.

за участю секретаря судового засідання Вергелес О.А.

розглянувши справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Орган опіки та піклування Фастівської районної державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25 квітня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаним позовом. Просив суд зобов'язати відповідача ОСОБА_4 усунути перешкоди у спілкуванні, участі у вихованні з його дитиною ОСОБА_5 у такі способи його участі у вихованні дитини, як субота або неділя кожного тижня з 10.00 до 20.00 години або з ночівлею.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що він перебував з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, під час шлюбу в них народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. В подальшому шлюбні відносини припинилися і за рішенням суду 31 серпня 2016 року шлюб розірвано. Зазначив, що має бажання бачитись з дитиною та приймати участь в його вихованні, однак відповідач проти цього заперечує.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25 квітня 2017 року у задоволені позову відмовлено.

Позивач з рішенням суду не погодився та подав апеляційну скаргу. Просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Вважав рішення суду незаконним, необґрунтованим через невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Відповідач та третя особа: Орган опіки та піклування Фастівської районної державної адміністрації рішення суду не оскаржили. Остання, а також позивач в судове засідання не з'явилися, про дату та час розгляду справи сповіщені належним чином, що відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення осіб, які брали участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України.

Відповідно до вимог ст. ст. 57, 212 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено перед судом обставин, на які він посилався як на підставу своїх позовних вимог.

З таким висновком погоджується колегія суддів.

Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи таке.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 31 серпня 2016 року шлюб між сторонами розірвано.

Від шлюбу у них є спільна дитина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з відповідачем.

Згідно листа Фастівської районної державної адміністрації Київської області від 28.12.2016 № 14-04/557 позивачу рекомендовано разом із матір'ю дитини, укласти договір щодо здійснення батьківський прав та виконання своїх обов'язків.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно із ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

У ч. 1 ст. 159 СК України встановлено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

За змістом ч. 2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Також, судом встановлено, що позивач не звертався до відповідача з пропозицією укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків.

В суді першої інстанції встановлено, що позивач до Органу опіки та піклування з питання визначення способу його участі в спілкуванні і вихованні сина не звертався.

Також судом встановлено, що позивач не звертався до відповідача з пропозицією укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків.

Доказів досудового врегулювання спірного питання, матеріали справи не містять.

Розглядаючи даний спір колегія суддів прийшла до висновку, що, не зважаючи на доводи апеляційної скарги, міскрайонний суд повно та всебічно дослідив обставини справи, дав належну оцінку всім доказам, в тому числі і ти, на які посилалася апелянт та обґрунтовано відмовив у задоволенні позову, через його недоведеність.

Всупереч твердженням апелянта, в порушення вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, нею не доведено перед судом обставин, на які вона посилалася як на підставу своїх позовних вимог.

Посилання в апеляційній скарзі на порушення судом положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод являються надуманими.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду теж не спростовують та не дають підстав для висновку про порушення або неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Керуючись ч. 3 ст. 209, ст. ст. 218, 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів із дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя С.В. Лівінський

судді: С.О. Журба

В.О. Фінагеєв