Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
ЄУН 467/1002/15 головуючий у 1 інстанції: Соболєва І.П.
провадження №22ц/778/3630/17 суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2017 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого, суддіОСОБА_1
суддів:ОСОБА_2
ОСОБА_3
секретарОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 червня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором, зустрічним позовом ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», третя особа ОСОБА_6 про визнання поруки припиненою, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 25.03.2008 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_6 був укладений кредитний договір №ZPO0GA, згідно з яким ПАТ КБ "ПриватБанк" зобов'язався надати останньому кредит у розмірі 41000,00 дол. США на термін з 25.03.2008 до 25.03.2028, а відповідач ОСОБА_6 зобов'язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленими кредитним договором.

В якості забезпечення наданого кредитного договору 25.03.2008 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_5 був укладений договір поруки, на підставі якого поручитель взяла на себе зобов'язання відповідати за повне і своєчасне виконання ОСОБА_6 його зобов'язань перед позикодавцем та нести солідарну відповідальність за виконання умов кредитного договору.

15 серпня 2014 року між банком та ОСОБА_7 укладено договір поруки №02/Д3, згідно з яким остання поручилась за ОСОБА_6 у розмірі 1000 грн.

Свої зобов'язання за договором позивач виконав у повному обсязі та видав ОСОБА_6 кредит. Водночас, останній порушив вимоги кредитного договору, у зв'язку з чим станом на 16.04.2015 має заборгованість за кредитним договором у сумі 166311,14 дол. США (з яких 42223,58 дол. США заборгованість за кредитом, 38330,46 дол. США заборгованість по процентам за користування кредитом, 1158,80 дол. США заборгованість по комісії за користування кредитом, 76667,79 дол. США пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 11,48 дол. США штраф (фіксована частина), 7919,03 дол. США штраф (процентна складова)), що за курсом 21,78 грн. за один долар США, складає 3621256,63 грн.

Банк просив суд стягнути з ОСОБА_6, ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованість у розмірі 166265,22 (дол. США), що за курсом 21,78 відповідно до службового розпорядження НБУ від 16.04.2015 складає 3621256,63 грн. за кредитним договором №ZPO0GA від 25.03.2008; стягнути з ОСОБА_7 на користь позивача 1000 грн.

23 травня 2016 року ОСОБА_5 звернулась до суду із зустрічною позовною заявою до ПАТ КБ "Приватбанк", ОСОБА_6 в якій просила суд визнати припиненою поруку по кредитному договору №ZPO0GA від 25.03.2008 року укладеного між банком та нею, у зв'язку з направленням банком ОСОБА_6 вимоги про дострокове повернення кредитним коштів та звернення до ОСОБА_5 із вимогою після спливу шестимісячного строку. Крім того, з 26 жовтня 2008 року банком був збільшений обсяг відповідальності поручителя без її згоди, а саме збільшено був змінений розмір відсоткової ставки за кредитом з 12 до 15,12 відсотків річних.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 червня 2017 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено частково, зустрічний позов задоволено. Визнано припиненою поруку за договором поруки № ZPO0GA від 25 березня 2008 року, укладеним між ОСОБА_5 та публічним акціонерним товариством комерційний Банк «ПриватБанк». Стягнуто з ОСОБА_6 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № ZPO0GA від 25 березня 2008 року в сумі 1 879 705 (один мільйон вісімсот сімдесят девять тисяч сімсот пять) гривень 65 (шістдесят пять) копійок, з яких: 919 629 грн. 57 коп. сума заборгованості за кредитом; 834 837 грн. 42 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 25 238 грн. 66 коп. заборгованість по комісії; 100 000 пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за кредитним договором. Стягнуто з ОСОБА_6, ОСОБА_7 у солідарному порядку на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № ZPO0GA від 25 березня 2008 року в розмірі 1 000,00 (одна тисяча) гривень. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судовий збір в сумі 3 649 (три тисячі шістсот сорок девять) гривень 00 копійок. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судовий збір у розмірі 5 (пять) гривень. В задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором до ОСОБА_5, а також про стягнення штрафів і пені у заявленому розмірі відмовити.

Не погоджуючись частково з рішенням суду ПАТ КБ «Приватбанк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду в частині визнання поруки припиненою та відмови в позові до ОСОБА_5 та ухвалити нове яким позов до ОСОБА_5 задовольнити.

В частині задоволення позову банку до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржене, а тому у відповідності до ч. 1 ст. 303 ЦПК України та роз'яснень п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24 жовтня 2008 року "Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку" апеляційним судом не перевіряється.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом попередньої інстанції встановлено, що 25 березня 2008 року між ЗАТ "КБ"ПриватБанк" (правонаступником якого є позивач за первісним позовом) та ОСОБА_6 (далі - позичальник) укладено кредитний договір № ZPO0GA, за умовами якого, останньому надано кредитні кошти, у вигляді не поновлюваної лінії у розмірі 49 900,00 доларів США на наступні цілі: 41 000,00 дол. США на споживчі цілі, а 8 900,00 дол. США на сплату страхових платежів у випадку та в порядку, передбачених пп. 2.1.3, 2.2.7 Кредитного договору, зі сплатою за користування Кредитом відсотків у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 2,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагорода за резервування ресурсів у розмірі 0,48% річних від суми зарезервованих ресурсів. Період сплати визначений період з 19 по 25 число кожного місяця, у який позичальник повинен сплатити кошти у розмірі 470,26 дол. США для погашення заборгованості по кредиту, відсотках, винагороди, комісії.

З метою забезпечення зобов'язань за означеним кредитним договором 25 березня 2008 року між ЗАТ "КБ "Приватбанк" та ОСОБА_5 укладено договір поруки №ZPO0GA, відповідно до умов якого ОСОБА_5, як поручитель зобов'язується відповідати за невиконання ОСОБА_6 своїх зобов'язань за Кредитним договором, в тому ж розмірі що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів. Згідно умов договору поруки, ОСОБА_5 взяла на себе зобов'язання перед банком нести солідарну відповідальність за виконання умов кредитного договору ОСОБА_6 Пунктом 9 Договору поруки визначено, що поручитель приймає на себе зобов'язання здійснити виконання зобов'язань в обсязі, заявленому банком в письмовій вимозі протягом 5 календарних днів з дати направлення такої вимоги. Відповідно до п. 11 Договору поруки, укладених між сторонами, він діє до повного виконання боргових зобов'язань за кредитним договором, до п. 12 порука за цим договором припиняється після закінчення п'яти років з дня настання терміну повернення кредиту за Кредитним договором.

29 січня 2010 року ПАТ «КБ «Приватбанк» направлено на адресу ОСОБА_5 лист № 30.1.0.0/2-100122/637, яким вимагає надати згоду на зміну відсоткової ставки за Договором.

6 липня 2011 року вимогою № 30.1.0.0/2-656 банк вимагав від ОСОБА_6 повернення суми кредиту в повному обсязі, а також процентів, комісії та штрафних санкцій, нарахованих на день повернення кредиту, в тридцятиденний строк з дня отримання вимоги (копія вимоги направлена і на адресу ОСОБА_5П.).

15 серпня 2014 року між ПАТ "КБ "Приватбанк" та ОСОБА_7 було укладено договір поруки №02/Д3, за яким остання як поручитель зобов'язується відповідати за невиконання ОСОБА_6 своїх зобов'язань за кредитним договором. Розмір відповідальності поручителя перед банком обмежений 1 000,00 грн.

Взяті на себе зобов'язання ОСОБА_6 не виконує належним чином з грудня 2008 року.

Проте, з 26.10.2008 року банком було збільшено відсоткову ставку за кредитним договором з 12 % до 15,12 % річних, що підтверджується розрахунком заборгованості.

Згідно зі ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна або кілька осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 559 Цивільного кодексу України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Виходячи з аналізу зазначеної правової норми порука припиняється за дії двох умов: внесення без згоди поручителя змін до основного зобов'язання, та ці зміни призвели, або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя.

Зокрема, до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; установлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.

Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від від 24.06.2015 року у справі №6-701цс15, яка відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду попередньої інстанції, що зі змісту договору поруки видно, що можливість зміни розміру процентів за кредитним договором без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, сторонами договору поруки не узгоджувались. Банком не надано жодних доказів того, що поручителя інформували про зміну розміру процентів за основним зобов'язанням і що вона надала свою згоду на зміну основного зобов'язання, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності ОСОБА_5

Сам банк письмово підтвердив, що направляв поручителю лист щодо необхідності надання згоди на зміну відсоткової ставки за договором (том 1 а.с. 171), однак в матеріалах справи відсутні дані, що така згода була надана, і банк на це взагалі не посилався.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК підставою для припинення поруки зі зміною основного зобовязання за відсутності згоди поручителя на таку зміну є не будь-яка зміна умов основного зобовязання, а лише така, внаслідок якої обсяг відповідальності поручителя збільшується.

При вирішенні справ цієї категорії суд керувався позицією Верховного Суду України, висловленою в постанові у справі № 6-20цс11 від 21 травня 2012 р., згідно з якою збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобовязання виникає у разі підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки тощо.

Відповідно до положення ч. 1 ст. 559 ЦК припинення поруки у разі зміни основного зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, презюмується.

Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобовязання виникає, зокрема, у разі встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в сторону збільшення, розширення змісту основного зобовязання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним.

Тобто змінами основного зобовязання, в результаті яких збільшується відповідальність поручителя, вважаються такі умови і обставини, що тягнуть або можуть потягти негативні наслідки для поручителя, поява для нього інших нових ризиків, відмінних від тих, з якими він попередньо погодився при укладенні договору поруки, погіршення його майнового становища.

Особливістю припинення поруки з підстав зміни зобовязання без згоди поручителя є те, що поручитель у разі зміни зобовязання без його згоди не лише не відповідає за повернення боржником збільшеної суми боргу, а й з моменту такого збільшення його обовязок за договором поруки повністю припиняється перестає існувати.

Оскільки порука є видом забезпечення виконання зобовязання, то, як зазначалося вище, істотними умовами договору поруки є обовязкове посилання на основне зобовязання, його зміст, розмір, визначення обсягу відповідальності поручителя, зміна зобовязання, забезпеченого порукою, тягне і зміни у договорі поруки та за своєю правовою природою фактично є і зміною умов договору поруки. Згідно з ч. 1 ст. 651 ЦК зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. А відповідно до ст. 654 ЦК зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Враховуючи зазначене вище, а також вимоги ст. 547 ЦК щодо вчинення правочину про забезпечення виконання зобовязання у письмовій формі, згода поручителя має надаватись в письмовій формі.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України (постанова від 5 червня 2013 р. у справі № 6-43цс13) згода поручителя на збільшення обсягу його відповідальності повинна бути очевидною й наданою у спосіб, передбачений договором поруки.

Колегія суддів погоджується з висновком суду попередньої інстанції, що оскільки з 26.10.2008 року відбулось збільшення розміру відсоткової ставки за кредитом з 12% до 15,12%, що банк не оспорив, а поручитель ОСОБА_5 не надавала згоди на такі зміни умов договору, тому поруку слід визнати припиненою з моменту вказаного збільшення відсоткової ставки за кредитним договором.

Доводи апеляційної скарги в тому числі і щодо надання згоди на збільшення обсягу відповідальності поручителем в момент укладання договору, пропуску позивачем строку звернення до суду, невірним застосуванням судом норм законодавства, про відсутність підстав для задоволення зустрічного позову зводяться лише до незгоди з рішенням суду першої інстанції, ґрунтуються фактично на тих же доводах, на які посилався апелянт в суді першої інстанції, як на підстави своїх заперечень проти зустрічного позову, вони фактично оцінені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні і його висновків не спростовують.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновки суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, які являються обов'язковою підставою для скасування судового рішення.

Отже висновки суду першої інстанції відповідають матеріалам справи, рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, та підстав для його скасування колегія судів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 червня 2017 року по цій справі в частині визнання поруки припиненою та відмови в позові до ОСОБА_5 залишити без змін.

Решта рішення не оскаржувалось і апеляційним судом не перевірялась.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: