АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 686/5255/17
Провадження № 22-ц/792/1771/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області у складі:

головуючого судді Купельського А.В.,

суддів: Спірідонової Т.В., Янчук Т.О.,

за участю: секретаря Лапка Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 липня 2017 року про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля, визнання права власності на 1/2 частку квартири та встановлення порядку користування квартирою,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 липня 2017 року накладено арешт на: автомобіль марки Renault Trafic, 2004 року випуску, шасі (кузов) НОМЕР_3, державний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_3; квартиру АДРЕСА_2, власниками якої є ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Не погоджуючись з такою ухвалою, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить її скасувати.

Вважає, що всупереч вимогам ст. 151 ЦПК України позивачем не зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, обґрунтування необхідності вжиття забезпечення позову.

Посилається на те, що при прийнятті вказаної ухвали судом не враховано вимоги ЦПК України, не взято до уваги роз'яснення, викладені у постановах Пленуму ВСУ від 12 червня 2009 року №2 „Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" та від 22 грудня 2006 року №9 „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" про те що, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Крім того, на думку апелянта, вирішуючи питання про забезпечення позову суд взяв до уваги інтереси тільки позивача, а права ОСОБА_3, на якого зареєстровано транспортний засіб, на який накладався арешт, проігнорував. Також, за доводами апеляційної скарги заявником ОСОБА_2 не надано жодних доказів, у зв'язку з якими слід забезпечити позов, а також ніяким чином у заяві не обґрунтовано підстав вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду в майбутньому. Немає такого обґрунтування і в оскаржуваній ухвалі.

В судове засідання сторони не з'явились, про час і місце слухання справи повідомлені належним чином.

У відповідності до ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання не здійснюється.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може, відповідно до ст. 151 ЦПК України, вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 того ж кодексу види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Заява про забезпечення позову, за роз'ясненнями викладеними у п. 16 постанови Пленуму ВСУ №2 від 12 червня 2009 року „Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", за змістом повинна відповідати вимогам частини другої статті 151 ЦПК. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд, відповідно до роз'яснень викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року N 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", повинен враховувати, що ця обставина може спричинити шкоду відповідачеві та іншим особам. У зв'язку з цим суд чи суддя повинні роз'яснити позивачеві, який просить забезпечити позов, наслідки можливого завдання відповідачеві збитків і за наявності для цього відповідних підстав вимагати застави.

Крім того, відповідно до тих же роз'яснень, суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що сторони перебувають у шлюбі з 30 липня 2011 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а. с. 5).

У березні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 та просила визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля Renault Trafic, 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3; визнати за нею право власності на 1/2 частку вказаного автомобіля; право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_2; встановити порядок користування цією квартирою, а також стягнути на її користь з відповідача судові витрати (а. с. 2-3).

У заяві про забезпечення позову представник позивача просив накласти арешт на вказані вище автомобіль та квартиру (а. с. 12-13).

Ухвалою місцевого суду від 24 липня 2017 року заяву про забезпечення позову задоволено.

Задовольняючи заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову та накладаючи арешт на автомобіль та квартиру, суд виходив з того, що між сторонами виник спір, вимоги заяви є обґрунтованими, а невжиття заходів забезпечення позову, заявлених позивачем, унеможливить виконання рішення суду в тому разі, якщо позов буде задоволено.

З таким висновком колегія суддів Апеляційного суду погоджується.

Посилання апелянта на те, що всупереч вимогам ст. 151 ЦПК України позивачем не зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, обґрунтування необхідності вжиття забезпечення позову, є надуманими та спростовуються самою заявою, у якій представник позивача зазначив, що є достатні підстави вважати, що відповідач може за час розгляду справи в суді розпорядитися спірним майном і такі дії можуть і неминуче призведуть до ускладнення чи неможливості виконання рішення суду та порушення законного права власності позивача.

Посилання апелянта на те, що при прийнятті вказаної ухвали судом не враховано вимоги ЦПК України, не взято до уваги роз'яснення, викладені у постанові Пленуму ВСУ від 12 червня 2009 року №2 „Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" та постанові Пленуму ВСУ від 22 грудня 2006 року №9 „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", є безпідставними.

Суд задовольнив заяву про забезпечення позову, оскільки вона відповідала вимогам, встановленим ст. 151 ЦПК України, а невжиття заходів забезпечення позову, заявлених позивачем, унеможливить виконання рішення суду в тому разі, якщо позов буде задоволено.

З матеріалів справи вбачається, що за час перебування у шлюбі сторони придбали автомобіль Renault Trafic, 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2, квартиру АДРЕСА_2. В липні 2017 року відповідач продав автомобіль.

Посилання апелянта на те, що забезпечуючи безпідставні вимоги позивача, суд ставить під загрозу права іншої особи - ОСОБА_3, на якого зареєстровано транспортний засіб, на який накладався арешт, не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали, тому що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги, ретельно досліджені судом, висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущені порушення матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Оскільки ухвала суду правильна, обґрунтована, відповідає обставинам справи, постановлена з дотриманням вимог процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Відповідно до ч. 1 ст. 312 ЦПК України апеляційний суд: відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 307, 312, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий /підпис/ А.В. Купельський

Суддя /підпис/ Т.В. Спірідонова

Суддя /підпис/ Т.О. Янчук

Згідно з оригіналом:

суддя Апеляційного суду

Хмельницької області А.В. Купельський

___________________________________________________________________________

Головуюча у першій інстанції: Салоїд Н.М. Категорія: ухвала

Доповідач: Купельський А.В.