УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2017 року суддя Іллічівського районного суду м.Маріуполя Кузнецов Д.В., ознайомившись із заявою ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2, про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

02 листопада 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовною заявою до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення поворотної фінансової допомоги в сумі 480 906,75 грн.

Також представником позивача ОСОБА_1 30 листопада 2017 року було повторно подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій просила накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно. В обґрунтування поданої заяви зазначила, що позивачу достеменно відомо, що ОСОБА_3 на праві власності належить рухоме майно у виді транспортних засобів та спецтехніки, яку він має намір продати, про що надав інтересне оголошення. А також з 25.10.2017 року, згідно відомостей з сайту Міністерства юстиції, запис № 3034578 припинив підприємницьку діяльність, а тому без забезпечення позову існує реальний ризик його відчуження третім особам, що в подальшому унеможливить виконання остаточного судового рішення по справі.

Ознайомившись із вказаною заявою, вважаю, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною 3 статті 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

За наведених положень ЦПК обовязковою умовою для забезпечення позову є та обставина, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести в подальшому до неможливості виконання рішення суду.

Також для забезпечення позову та накладення арешту на певне майно, яке може бути майновим забезпеченням виконання рішення суду, заявник має довести належними доказами наявність такого майна та його потенційну вартість для дотримання співмірності вжитого заходу із позовними вимогами.

Згідно з ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 22.12.2006р. № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

У випадку із вимогами про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно фізичної особи-підприємця суд має переконатися, що кількість та вартість майна, на яке накладається арешт, є співмірним із розміром позовних вимог, а його арешт не призведе до зупинення господарської діяльності та невідворотних наслідків у ній.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Представником позивача надані докази на підтвердження того, що відповідач є власником рухомого майна, а також надані докази про наявність оголошень в інтернет-мережі про виставлення на продаж вказаних транспортних засобів.

Також згідно інформаційної довідки Міністерства юстиції України, сформованої на безкоштовний запит через офіційний інтернет-сайт (https://usr.minjust.gov.ua/ua/freesearch), ОСОБА_3 з 25.10.2017 року припинив підприємницьку діяльність як фізична особа-підприємець, номер запису про державну реєстрацію припинення - №3034578.

Також надані копії свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів, власником яких зазначений ОСОБА_3, а саме:

- свідоцтво про реєстрацію машини серії ЕЕ № 026899, навантажувач марки «П-4-85», 2002 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії СХМ № 492974, вантажний бетонорозмішувач -С марки «Камаз», 1987 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії СХМ № 073428, напівпричіп н/пр- самоскид-Е марки «Kassbohrer», 1980 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_3;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії СХМ № 073429, вантажний сідловий тягач-Е марки «MAN», 1994 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_4;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії СХТ № 833189, вантажний бетонорозмішувач -С марки «Камаз», 1992 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_5;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії СХТ № 833190, вантажний бетонорозмішувач -С марки «Камаз», 1987 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_6;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії СХХ № 604485, вантажний бетонорозмішувач -С марки «Камаз», 1992 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_7;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії СХМ № 801117, вантажний бетонорозмішувач -С марки «Камаз», 1987 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_8.

Крім того, суду надані фото інтернет-сторінок сайту AUTO.RIA на підтвердження намагань власника вказаних транспортних засобів щодо їх продажу.

Таким чином позивачем надано достатні докази про наявність ризику відчуження вищевказаного рухомого майна, яке належить відповідачу, що може призвести до унеможливлення виконання рішення суду.

Проте позивачем не надано доказів на підтвердження того, що відповідач взагалі є власником нерухомого майна, не надано доказів його обсягу (кількості) та вартості, а також не надано доказів про ризик його відчуження відповідачем.

Таким чином, враховуючи вказані обставини справи та наведені положення закону, суд вважає необґрунтованою та недоведеною подану представником позивача ОСОБА_1 заяву в частині накладення арешту на нерухоме майно відповідача ОСОБА_3, у звязку із чим відмовляє в задоволені у цій частині.

Керуючись ст.ст.151, 153 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2, про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на транспортні засоби та техніку, що належать ОСОБА_3, (АДРЕСА_1), а саме на:

- навантажувач марки «П-4-85», 2002 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (свідоцтво про реєстрацію машини серії ЕЕ № 026899);

- вантажний бетонорозмішувач -С марки «Камаз», 1987 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії СХМ № 492974);

- напівпричіп н/пр- самоскид-Е марки «Kassbohrer», 1980 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії СХМ № 073428);

- вантажний сідловий тягач-Е марки «MAN», 1994 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії СХМ № 073429);

- вантажний бетонорозмішувач -С марки «Камаз», 1992 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_5 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії СХТ № 833189);

- вантажний бетонорозмішувач -С марки «Камаз», 1987 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_6 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії СХТ № 833190);

- вантажний бетонорозмішувач -С марки «Камаз», 1992 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_7 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії СХХ № 604485);

- вантажний бетонорозмішувач -С марки «Камаз», 1987 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_8 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії СХМ № 801117).

Копію ухвали направити до Територіального сервісного центру 1441 Регіонального сервісного центру МВС України в Донецькій області та компетентних органів для виконання.

На ухвалу може бути надана апеляція до Апеляційного суду Донецької області через Іллічівський районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом 5 днів з дня проголошення ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню, оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя: ОСОБА_4