441/1204/17 2/441/676/2017
17.11.2017 р. Городоцький районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді - Яворської Н.І.,
при секретарі - Цап І.М.,
з участю позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городок цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням -
29.08.2017р. позивач звернувся до суду із даним позовом, посилаючись на те, що є співвласником квартири АДРЕСА_1, що стверджується Свідоцтвом про право власності від 17.06.2004р. та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №4626988 від 03.09.2004р. Із вказаного Витягу йому належить 1/1 частина квартири, іншими співвласниками є ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Право власності на вказану квартиру набуте на підставі розпорядження Городоцької міської ради від 17.06.2004р. №734.
Квартира складається з двох кімнат на третьому поверсі трьох поверхового будинку зі всіма вигодами, житловою площею 32,3 м.кв., загальна площа складає 55,9 кв.м.
У даній квартирі зареєстровані крім нього його дружина ОСОБА_3, син ОСОБА_4, онука ОСОБА_5, а також зареєстрована, але не проживає понад три роки його невістка ОСОБА_2. Окрім цього, відповідач ОСОБА_2 з квітня 2014 року після вибуття з житла не несе жодних витрат по утриманню квартири, в т.ч. по оплаті комунальних послуг, у квартирі відсутні будь які її особисті речі, одяг, документи, вона втратила будь-який зв'язок із родиною та спірним житлом. Прописка відповідача у вищевказаній квартирі обмежує права позивача як співвласника, оскільки він не може оформити субсидію на комунальні послуги, змушений їх переплачувати, а тому позивач не бажає, щоб ОСОБА_2 була зареєстрована чи проживала в належному йому житлі в м. Городок по вул. Авіаційна, 20/23 Львівської області.
Окрім цього, відповідач більше не є членом сім»ї позивача, втратила будь-який зв»язок із родиною та спірним житлом. Згідно рішення Городоцького районного суду Львівської області від 24.04.2014р. про розірвання шлюбу, шлюб між сином позивача ОСОБА_4 та ОСОБА_2 розірвано 24.04.2014р. (а.с.11).
Просив суд постановити рішення, яким визнати ОСОБА_2, такою, що втратила право на користування квартирою №23 по вул. Авіаційна, 20 в м. Городок Львівської області.
Позовні вимоги позивачем підтримано в судовому засіданні. Додатково пояснив, що ОСОБА_2 у вказаній квартирі більше трьох років не проживає, добровільно вибула з житла, забравши усі свої речі, квартирою не цікавиться, не сплачує комунальні послуги, з цього приводу він неодноразово звертався до неї, щоб виписалась із житлового приміщення, однак добровільно скасувати свою реєстрацію у вищевказаній квартирі вона відмовляється.
Відповідач в судове засідання не з»явилася, причини неявки суду не повідомила, хоча належно була повідомлена про час та дату судового засідання (а.с.18).
Відповідно до ст.74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом з повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Стороні чи її представникові за їх згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам цивільного процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.
Згідно ч. 4 ст. 169, ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Треті особи - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не з»явилися, 17.11.2017р. подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, не заперечують у задоволенні даного позову (а.с.19-23).
Заслухавши пояснення позивача, проаналізувавши підстави позовної заяви, оглянувши та оцінивши матеріали справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підставний та підлягає задоволенню.
Відповідно до приписів статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
У статті 4 ЦПК України зазначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів осіб. Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України.
Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.
Згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності.
Матеріалами справи та судом встановлено, що ОСОБА_1, позивач у справі, є співвласником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується Свідоцтвом про право власності /САА/776860 від 17.06.2004р. та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №4626988 від 03.09.2004р. на підставі розпорядження Городоцької міської ради від 17.06.2004р. №734 (а.с.4-5).
Згідно довідки ОСББ «Авіатор 20» від 06.11.2016р. № 16, вказано, що зареєстрованими у житловому приміщенні (квартирі) в АДРЕСА_2 є: ОСОБА_1 (співвласник), ОСОБА_3 (дружина), ОСОБА_4 (син), ОСОБА_2 (невістка) та ОСОБА_5 (онука) (а.с.3).
Актами обстеження житлово-побутових умов ОСББ «Авіатор 20» №14,5,8 від 05.11.2016р., 03.03.2017р. та 10.07.2017р., встановлено, що в квартирі зареєстровані п»ять осіб, але фактично проживають дві особи ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 Дана квартира приватизована, складається з двох житлових кімнат на третьому поверсі трьох поверхового будинку зі всіма вигодами, житлова площа - 32,3 м.кв., загальна площа - 55,9 кв.м. (а.с.6-8).
Статтею 137 Конституції України гарантується право на житло. Згідно ч.3 цієї статті ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
У постанові Верховного суду України від 16.01.2012р. зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстрації обліку залежить, зокрема від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст.71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; 405 ЦК України). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред»явивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
При цьому, у п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року№ 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», роз»яснено, що наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або для відмови їй у цьому.
Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст.383 ЦК України встановлено право власника житлового будинку, квартири використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.
Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Згідно роз'яснень постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 12.04.1985р. "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).
Оскільки відповідач ОСОБА_2 понад 3 роки у спірній квартирі, яка належить позивачу, не проживає, вибула з житла, речей особистого вжитку та документів відповідача у спірній квартирі немає, суд приходить до висновку, що її слід визнати такою, що втратила право на користування жилим приміщенням.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати понесені ним при зверненні до суду.
На підставі ст.ст.71, 72 ЖК України та керуючись ст.ст. 10,60,88,212-215, 224 ЦПК України суд -
Позов ОСОБА_1 - задовольнити.
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, визнати такою, що втратила право користування житлом у квартирі АДРЕСА_3.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, проживаючої в ІНФОРМАЦІЯ_5 640 грн. (шістсот сорок) грн. 00 коп. на користь ОСОБА_1, понесених нею судових витрат.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення в порядку визначеному ст. 294 ЦПК України.
Суддя ОСОБА_6