Справа № 445/527/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2017 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кіпчарського О.М.

секретаря судового засідання Притули І.В.

з участю представника

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Золочеві Львівської області справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю Страхової компанії "Альфа-Гарант" до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу, -

в с т а н о в и в :

ТзДВ СК «Альфа-Гарант» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу, в обґрунтування якого зазначає, що 15.07.2015 року між сторонами було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно вказаного договору забезпеченим транспортним засобом є автомобіль НОМЕР_1. 29.07.2015 року мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу та автомобіля марки «Тойота» д.н.з. НОМЕР_2. Винуватцем даної аварії був відповідач, що встановлено постановою суду. По факту вказаної дорожньо-транспортної пригоди позивач виплатив страхове відшкодування на користь ПАТ «Українська страхова група» у розмірі 49 000, 00 грн., оскільки автомобіль марки «Тойота» д.н.з. НОМЕР_2 був застрахований в такій за договором майнового страхування. Всупереч вимогам закону, відповідач письмово не повідомив позивача протягом трьох днів з моменту аварії про факт такої, отже повинен сплатити на користь ТзДВ СК «Альфа-Гарант» 49 000, 00 грн. виплаченого нею страхового відшкодування в порядку регресу, а також понесені позивачем витрати по сплаті судового збору.

Представник позивача в судове засідання не зявився, надіслав на адресу суду заяву, якою просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить такі задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, пояснив, що факту аварії та розміру страхового відшкодування відповідач не оспорює, визнає, що страхову компанію вчасно письмово не повідомив, однак повідомляв таку по телефону, письмову заяву подав через місяць після ДТП. Вважає, що невчасне повідомлення про аварію не мало негативних наслідків для позивача та не впливало на розмір виплаченого страхового відшкодування, оскільки розмір шкоди по факту ДТП значно перевищує ліміт страхового відшкодування по договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що був укладений між сторонами.

Ознайомившись із доводами позовної заяви, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, з огляду на таке.

Судом встановлено, що між ТзДВ СК «Альфа-Гарант» та ОСОБА_2 було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується копією страхового полісу № АЕ/5236805.

Із вказаного полісу вбачається, що забезпеченим за ним транспортним засобом є автомобіль НОМЕР_3, страхувальником виступає ОСОБА_2, поліс діє з 00 год. 00 хв. 16.07.2015 року до 15.07.2016 року включно, ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну 50 000,00 грн., розмір франшизи 1 000,00 грн.

29.07.2015 року у м. Києві, на перехресті вул. ОСОБА_3 та вул. Богатирської, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_2, та автомобіля марки «Тойота Ленд-крузер» д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4, внаслідок чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження.

Винуватцем вказаної дорожньо-транспортної пригоди був ОСОБА_2, що підтверджується постановою Оболонського районного суду м. Києва від 13.10.2015 року.

Вказана постанова набрала законної сили, що підтвердив в судовому засіданні представник відповідача.

Автомобіль марки «Тойота Ленд-крузер» д.н.з. НОМЕР_2, був застрахований в ПАТ «Українська страхова група» за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-2809-14-00258 від 30.12.2014 року, копія якого наявна в матеріалах справи.

Згідно ремонтної калькуляції від 21.08.2015 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Тойота Ленд-крузер» д.н.з. НОМЕР_2 становить 205 389,38 грн.

Як вбачається із заяви на виплату страхового відшкодування № 24850 від 03.11.2015 року, ПАТ «Українська страхова група» звернулось до ТзДВ СК «Альфа-Гарант» із вимогою про сплату страхового відшкодування, оскільки позивачем було застраховано цивільно-правову відповідальність відповідача ОСОБА_2

ТзДВ СК «Альфа-Гарант» прийнято рішення про сплату страхового відшкодування на користь ПАТ «Українська страхова група» у межах ліміту відповідальності страховика за полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/5236805 від 15.07.2015 року та за мінусом франшизи, що підтверджується страховим актом № цв/15/1607 від 30.11.2015 року та розрахунком страхового відшкодування.

Згідно платіжного доручення № 16659 від 30.11.2015 року, позивачем сплачено ПАТ «Українська страхова група» 49 000,00 грн. страхового відшкодування в порядку регресу за страховим актом № цв/15/1607 від 30.11.2015 року.

З наявного в матеріалах справи повідомлення вбачається, що відповідач ОСОБА_2 письмово повідомив позивача про дорожньо-транспортну пригоду, що мала місце 29.07.2015 року лише 19.08.2015 року.

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1,2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За приписами ч. 2 ст. 1187, ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме , шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно ч. 1 ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ст. 6 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого.

Згідно ст. 22.1 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 33.1.ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону,- МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Статтею 38 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Отже, наведеними правовими нормами встановлено обов'язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання цієї пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов'язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам.

Факт неповідомлення страховика про ДТП є підставою для відшкодування страхувальником у порядку регресу сплаченого страховиком страхового відшкодування.

Проте, якщо факт настання страхового випадку зафіксований правоохоронними органами, відповідач як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності, страховик сплатив страхове відшкодування, то сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку не може братися за основу ухвалення рішення, яке повинно ґрунтуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з таких зобов'язань повинні вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків.

Вищевказане відповідає правовому висновку, викладеному Верховним Судом України в постанові від 16 вересня 2015 року (справа № 6-284цс15) та від 22 березня 2017 року (справа 361/5199/15-ц).

Аналіз правових позицій Верховного суду України вказує на те, що підстави для задоволення такого регресного позову можуть мати місце лише у разі сукупності двох умов: відсутності своєчасного повідомлення застрахованої особи про страховий випадок без поважних причин та факту необґрунтованих виплат страховика.

Згідно ст. 360-7 ЦПК України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених п. 1 і 2 ч.1 ст. 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Судом встановлено, що дорожньо-транспортна пригода мала місце 26.07.2015 року, зафіксована правоохоронними органами, ОСОБА_2, як особа винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності, останній письмово повідомив позивача про аварію 19.08.2015 року, ТзДВ СК «Альфа-гарант» сплатило страхове відшкодування в межах встановленого ліміту 30.11.2015 року, відновлювальний ремонт пошкодженого автомобіля марки «Тойота Ленд-крузер» д.н.з. НОМЕР_2, значно перевищує виплачене позивачем страхове відшкодування, факт несвоєчасного повідомлення страховика є єдиною підставою для предявлення даного позову, при цьому, в позовній заяві ТзДВ СК «Альфа-гарант» жодним чином не обумовлено про наявність необґрунтованих виплат, що могли б бути повязаними із фактом невчасного повідомлення про ДТП.

Відтак, суд не вбачає підстав та мотивів відступати від вищевказаної правової позиції Верховного Суду України, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. 8, 10, 57, 60, 61, 212-215, 218, 223 ЦПК України, ст. 1166, 1187, 1167 ЦК України, ст. 33, 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд -

в и р і ш и в :

в задоволенні позову Товариства з додатковою відповідальністю Страхової компанії "Альфа-Гарант" до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області через Золочівський районний суд Львівської області, шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Особи, що брали участь у розгляді справи, але не були присутні під час проголошення судового рішення мають право оскаржити його протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_5