Справа №601/324/17
Провадження № 2/601/350/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2017 року Кременецький районий суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Білосевич Г.С.,

з участю секретаря: Васільєвої О.М.,

позивача ОСОБА_1 та її представників ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4

представників відповідачів Горпинюка М.В, Зубкевич О.Л. та Остапчука В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кременець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Старопочаївської сільської ради Кременецького району, треті особи - ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання незаконними та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, в якому просить визнати незаконним рішення сесії Старопочаївської сільської ради Кременецького району № 179 від 05.03.2012 року та зобов'язати відповідача надати їй дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, площею 0,37 га для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 за рахунок земель померлого батька - ОСОБА_10

В судовому засіданні позивач та її представники уточненні позовні вимоги підтримали та пояснили, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивачки - ОСОБА_10. Єдиним спадкоємцем його майна є ОСОБА_1, яка і успадкувала належне йому майно. За життя в користуванні ОСОБА_10 перебувала земельна ділянка, площею 0,37 га для ведення особистого селянського господарства, що по АДРЕСА_1. Після сметі батька позивач звернувась до Старопочаївської сільської ради із заявою про наданні їй в користування вищезазначеної земельної ділянки. Однак рішенням сесії Старопочаївської сільської ради Кременецького району № 179 від 05.03.2012 року, переведено земельну ділянку площею 0,37 га для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1, яка була в користуванні громадян ОСОБА_11 та ОСОБА_10 та віднесено до земель ненаданих у власність чи постійне користування в межах населенного пункту (землі сільськогосподарського призначення), незважаючи на те, що позивачем подана заява про наданні її у користування. Про винесення данного рішення позивачці стало відомо у 2016 року, при повторному зверненні із аналогічною заявою до Старопочаївської сільської ради. Через поганий стан здоров'я ОСОБА_1 довгий час перебувала на тимчасовому лікуванні закордонном, а тому не мала змоги реагувати належним чином на оскаржуване рішення. Після смерті батька позивач обробляє спірну земельну ділянку, у чому їй допомають ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Вважають, що вказане рішення сільської ради № 179 від 05.03.2012 року прийнято із грубим порушенням вимог чинного законодавства, оскільки ОСОБА_1 зверталась із заявою про надання їй у користування земельної ділянки яка знаходилась в користуванні її батька і рішення по цьому питанню не прийнято. Однак 17.08.2016 року рішенням сесії Старопочаївської сільської ради № 127 ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,1146 га для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 за рахунок земель померлого батька ОСОБА_10 Просять позов задоволити.

В судовому засіданні представники відповідача позов не визнали та пояснили, що після смерті батьків позивачки право користування на земельну ділянку, площею 0, 35 га, якою вони користувались, припинилось, а вона не входить до складу спадщини, оскільки не перебувала у власності батьків. 05 березня 2012 року на сесії сільської ради розглядалась заява ОСОБА_1 про надання їй спірної земельної ділянки в користування після смерті батька. Оскільки із вищезазначеної заяви позивачки не було зрозуміло, на яких умовах заявниця хоче отримати земельну ділянку, то сесією прийнято рішення про переведення даної земельної ділянки в землі запасу. 20 липня 2016 року позивач повноторно звернулась у сільську раду із заявою про надання їй земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, якою користувались її батьки та відповідно сесієї сільської ради 17 серпня 2016 року виділено ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,1146 га. Вважають, що оскаржуване рішення прийтяне в межах повноважень та у спосіб, передбачений чиним законодавством та жодних прав позивачки даним рішенням не порушено. Окрім того вважають, що остаточні позовні вимоги, що заявлені позивачем повинні розглядатись в порядку КАС України. Також представником відповідача подано заяву про застосування судом строку позовної давності, так як про винесення оскаржуваного рішення позивач була письмово повідомлена у 2012 році, тому звернувшись із даним позовом у 2017 році фактично пропустила строк позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Голова Старопочаївської сільської ради також пояснив, що ОСОБА_1 не є жителькою с. Старий Почаїв, що було іще однією підставою для винесення сесією оскаржуваного рішення. Окрім того, позивачем дана земельна ділянка не оброблялась та вона нею не користувалась. На даний час спірна земельна ділянка майже уся передана у власність жителям ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в судове засідання не з»явились, хоча про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, свідків ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав:

В судовому засідані свідки ОСОБА_13, ОСОБА_18, ОСОБА_17, ОСОБА_12, ОСОБА_14, суду пояснили, що спірною земельною ділянкою користувались батьки позивачи. Після їх смерті позивач продовжила нею користуватись, однак за станом здоров'я не мала змоги сама особисто її обробляти. На прохання позивачки дану земельну ділянку їй допомагала обробляти сім'я ОСОБА_3. Вважають, що позивач має право на користування данною земельною ділянкою.

Свідок ОСОБА_16 суду пояснив, що він є депутатом сільської ради та на сесії сільської ради у 2016 році голова на голосування поставив питання про надання ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,11 га, якою користувались її батьки, за що депутати і прогосували в тому числі і він. У заяві ОСОБА_1 розмір земельної ділянки зазначений не був.

Свідок ОСОБА_15 суду пояснив, що він є депутатом сільської ради та головою земельної комісії. У 2016 році позивачці надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,1146 га. Не надали земельну ділянку в повному розмірі, оскільки ОСОБА_1 не є жителькою с. Ст. Почаїв Кременецького району Тернопільської області.

ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, що стверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1.

06.11.2009 року приватним нотаріусом Ковтунович О.П. заведена спадкова справа після смерті ОСОБА_10, що стверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі.

Згідно свідоцтва про народження та свідоцтва про розірвання шлюбу, батьками ОСОБА_1 є батько - ОСОБА_10 та мати - ОСОБА_11.

Рішенням Старопочаївської сільської ради № 179 від 05.03.2012 року переведено земельну ділянку площею 0,37 га для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1, яка була в користуванні громадян ОСОБА_11 та ОСОБА_10 та віднесено до земель ненаданих у власність чи постійне користування в межах населенного пункту (землі сільськогосподарського призначення, рілля).

Згідно виписки з протоколу сесії Старопочаївської сільської ради від 05 березня 2012 року, слухалась заява ОСОБА_1 про надання земельної ділянки в користування для ведення особистого селянського господарства. Виступали ОСОБА_20, ОСОБА_5 сільський голова, який пропонував дати відповідь ОСОБА_1: так, як попередні землекористувачі ( батьки) не виготовили правовстановлюючих документів на земельну ділянку то вона не має права успадкувати її - проголосувати одноголосно «за» та ОСОБА_21 який пропонував дану земельну ділянку долучити до земель запасу сільської ради - проголосували одноголосно «за».

Згідно архівного витягу із протоколу другої сесії п'ятого скликання Старопочаївської сільської ради від 13 червня 2006 року, право користування земельною ділянкою площею 0, 37 га після смерті ОСОБА_11 перейшло до спадкоємця ОСОБА_10

Рішенням Старопочаївської сільської ради № 127 від 17.08.2016 року, дано дозвіл ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,1146 га для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 за рахунок земель померлого батька ОСОБА_10, в межах населенного пункту, в т.ч. землі сільськогосподарського призначення, рілля.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.02.2017 року, власником земельної ділянки площею 0, 15 га, що розташована по АДРЕСА_1 є ОСОБА_8

Згідно довідок № 479 від 27.04.2017 року та № 491 від 04.05.2017 року виданих виконавчим комітетом Старопочаївської сільської ради, у погосподарських книгах з 1993 року та по даний час записи щодо гр. ОСОБА_1 та її сім»ї відсутні. Жителька м. Почаїв ОСОБА_1 у 2009-2011 роках із заявами про виділення земельної ділянки до сільської ради не зверталась.

Згідно довідки № 492 від 04.05.2017 року виданої виконавчим комітетом Старопочаївської сільської ради, земельна ділянка померлого ОСОБА_10 на протязі п'ятнадцяти років не оброблялась та не використовувалась.

Відповідно до ст. ст. 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Як роз'яснено у п.11 постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Судом встановлено, що про винесення оскаржуваного рішення ОСОБА_1 стало відомо лише у 2016 року, що стало підставою для її повторного звернення до сільської ради із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 за рахунок земель померлого батька ОСОБА_10, тому суд вважає, що позивачем не пропущено строку для звернення із даним позовом до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Відповідно до ч. 5 ст. 116 ЗК України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Згідно ч.ч. 1,3,4 ст. 116 , п. «г» ч. 1 ст. 121 ЗК України громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

За вказаних обставин суд прийшов до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, оскільки при прийнятті рішення Старопочаївською сільською радою № 179 від 05.03.2012 року «Про переведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства» були допущені порушення законодавства, зокрема, пояснення сільського голови в протоколі дванадцятої сесії шостого скликання Старопочаївської сільської ради від 05 березня 2012 року щодо наміру ОСОБА_1 спадкувати спірну земельну ділянку не відповідає дійсним обставини, оскільки остання подала заяву про надання їй даної земельної ділянки в користування, а не у власність. Окрім того, посилання представника відповідача щодо відсутності підстав для надання ОСОБА_22 земельної ділянки в повному розмірі, як особі яка не є жителькою с. Ст. Почаїв Кременецького району спростовується поданим рішення сесії № 127 від 17 серпня 2016 року, яким дано дозвіл ОСОБА_1 на розробку проекту землеусрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,1146 га для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 за рахунок земель померлого батька ОСОБА_10.

Позовні вимоги позивача щодо зобов'язання відповідача надати їй дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, площею 0,37 га для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 за рахунок земель померлого батка - ОСОБА_10 задоволенню не підлягають, оскільки дане рішення приймається колегіальним органом, а суд не підміняє роботу сільської ради.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, ст. ст. 115, 116, 118 Земельного кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати рішення сесії Старопочаївської сільської ради Кременецького району № 179 від 05.03.2012 року «Про переведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства".

В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через Кременецький районний суд Тернопільської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: