АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/9559/2017 Головуючий у 1 інстанції - Парамонов М.Л.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Андрієнко А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

МараєвоїН.Є.

При секретарі Гарматюк О.Д.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 29 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Індіго» до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_4 про стягнення суми,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2016 року позивач ОСОБА_3 з додатковою відповідальністю «СК «Індіго» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_4 про стягнення суми, мотивуючи тим, що 08.12.2015 року в м. Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого у позивача автомобіля НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4 та автомобіля Фольксваген номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 Дорожньо - транспортна пригода відбулась з вини відповідача ОСОБА_2 10.12.2015 року страхувальник ОСОБА_4 звернулася з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування до ОСОБА_3 з додатковою відповідальністю «СК «Індіго» та надала усі необхідні документи. Позивачем на підставі Страхового акту №17679/206 від 09.03.2016 року та рахунку-фактури №14181 від 12.12.2015 року було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 3186,36 грн. - згідно платіжного доручення №5098 від 09.03.2016 року; у зв'язку з фактичною відмовою відповідача ОСОБА_2 відшкодувати позивачу суму у розмірі сплаченого ним страхового відшкодування в порядку регресу. Тому позивач ОСОБА_3 з додатковою відповідальністю «СК «Індіго» просив стягнути з відповідачки ОСОБА_2 в порядку регресу на користь позивача 3186грн. 36 коп. та судові витрати.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 29 травня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_3 з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Індіго» до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_4 про стягнення суми задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Індіго» 3186 грн. 36 коп., судові витрати в сумі 1378 грн. 00 коп., а всього - 4564 грн. 36 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подала на нього апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, мотивуючи тим, що рішення було постановлено з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з'ясуванням обставин справи. Зазначила, що позивачем не було проведено належну оцінку застрахованого автомобіля, з урахуванням технічних, технологічних характеристик та особливостей об'єкта оцінки, умов його експлуатації, обслуговування та зберігання, технічного стану на підставі відповідної технічної, довідкової, облікової документації і обстежень та не складено відповідний звіт. Вказувала, що розрахунок від 12.12.2015 року, на підставі якого складено страховий акт, не може бути єдиною та об'єктивною підставою для нарахування суми відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо - транспортної пригоди.

В суді апеляційної інстанції представник апелянта підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Представник позивача просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22.10.2015 року між ОСОБА_3 з додатковою відповідальністю «СК «Індіго» та ОСОБА_4 було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №206-00199-15, відповідно до якого позивач взяв на себе зобов'язання відшкодувати збитки, що може зазнати страхувальник у разі пошкодження, знищення або втрати транспортного засобу - автомобіля НОМЕР_1, 2008 року випуску, власником якого є ОСОБА_4 Визначений строк дії зазначеного Договору, а саме, з 24.10.2015 року по 23.10.2016 року. 08.12.2015 року в м. Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого у позивача автомобіля НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4 та автомобіля Фольксваген номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 15.02.2016 року ОСОБА_2 було визнано виною у вчиненні дорожньо - транспортної пригоди та накладено адміністративне стягнення за ст.124 КпАП України у вигляді штрафу.

На підставі заяви ОСОБА_4 від 10.12.2015 року про виплату страхового відшкодування та згідно Страхового акту №17679/206 від 09.03.2016 року, розрахунку страхового відшкодування - на підставі рахунку від 12.12.2015 року №14181 позивачем ОСОБА_3 з додатковою відповідальністю «СК «Індіго» було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 3186,36 грн. згідно платіжного доручення №5098 від 09.03.2016 року.

Відповідно до п.18.1.4 Договору добровільного страхування наземного транспорту № 206-00199-15 від 22.10.2015 року - Страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку скласти Страховий акт та здійснити виплату страхового відшкодування або повідомити Страхувальника про відмову у виплаті у строки, передбачені цим Договором.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що з відповідача, як з винної особи, підлягає стягненню на користь позивача страхове відшкодування в повному розмірі.

Відповідно до ст.. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за збитки.

Судом встановлено, що особою, яка відповідальна за завдані збитки, є відповідач ОСОБА_2, а тому позивач, який виплатив страхове відшкодування, правомірно звернувся до неї за стягненням виплаченої суми.

Доводи апелянта в тій частині, що позивачем невірно розраховано збитки, при нарахуванні завданої шкоди було допущено порушення Методики розрахунку завданої шкоди, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки апелянт не спростувала звіт про оцінку завданої шкоди будь-якими іншими доказами.

Відповідно до ст.. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги в межах фактичних витрат.

Фактичні витрати страховика становлять 3186 грн. 36 коп, а тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про стягнення зазначеної суми в повному розмірі.

Колегія суддів також не приймає доводи апелянта в тій частині, що мийка автомобіля та прибирання салону не можуть становити завдану нею шкоду , оскільки у зв'язку із пошкодженням автомобіля ОСОБА_4 змушена була звертатися на сервісний центр, де під час ремонту було надано обов'язковий комплекс послуг, які фактично стали наслідком саме ДТП , що сталося 8.12.2015 року .

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з'ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку та прийшов до правильного висновку про задоволення позовних вимог.

Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст..ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м.Києва від 29 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді :