Справа № 466/6828/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 листопада 2017 року Шевченківський районний суд м. Львова в складі:

головуючої судді Білінська Г.Б.

при секретарі Пірко Д.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 відділу ДВС м. Львова, Шевченківського відділу ДВС м. Львова, ОСОБА_3 районного відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області, з участю третьої особи ОСОБА_4 про звільнення майна з-під арешту, -

установив:

позивач ПАТ «Укрсоцбанк» звернулось до суду з позовом, в якому просить звільнити квартиру №16, яка розташована у будинку №37 на вул.. Хвильового у місті Львові, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1, відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №19271639 від 23.08.2008року та є обєктом іпотеки, - з-під арештів та зняти заборони на відчуження, судові витрати розподілити у порядку встановленому ЦПК України.

Свої вимоги мотивує тим, що між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк», 7 липня 2008року було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії №602/25-276, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредит в межах максимального ліміту заборгованості в сумі 80000,00 доларів США зі сплатою процентної ставки за кредитом 14,00 % річних з кінцевим поверненням до 7 липня 2023року.

Крім цього, з метою забезпечення виконання зобов'язань за згаданим кредитним договором від 7 липня 2008року між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 7 липня 2008року укладено договір іпотеки за реєстровим №3967, відповідно до якого, в іпотеку передано майно - квартира на АДРЕСА_1, загальною площею 59,7 кв. м, яка належить ОСОБА_1 на праві власності, відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №19271639 від 23.06.2008року.

Відповідно до положень договору іпотеки від 7 липня 2008року, зареєстрованого в реєстрі за №3967, сторони погодили, що за спільною згодою може відбуватись звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до чинного законодавства України у разі, коли в момент настання терміну виконання іпотекодавцем зобовязань, забезпечених заставою за цим договором, вони не будуть виконані.

ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 погодили процедуру погашення заборгованості за вказаними договорами шляхом застосування позасудових засобів звернення стягнення, а саме: добровільну реалізацію предмета іпотеки та перерахування грошових коштів від реалізації предмета іпотеки на рахунок ПАТ «Укрсоцбанк» в рахунок погашення заборгованості.

Таким чином, наявність накладених арештів та заборони на його відчуження на предмет іпотеки порушує законне право іпотекодержателя на переважне, перед іншими кредиторами, право задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки, оскільки такі накладені після реєстрацій обтяжень згідно договору Договір іпотеки від 7 липня 2008року.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 позовні вимоги підтримав, покликаючись на обставини та факти, викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, на адресу суду надійшли заяви про визнання позовних вимог та слухання справи у її відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_3 районного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції в судове засідання не зявився, на адресу суду надійшла заява про слухання справи у його відсутності.

Представники відповідачів ОСОБА_2 відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції в судове засідання не зявились з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлялись про час, дату та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомили, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи у їх відсутності, суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, на адресу суду надійшла заява про слухання справи у її відсутності.

Заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк», 7 липня 2008року було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії №602/25-276, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредит в межах максимального ліміту заборгованості в сумі 80000,00 доларів США зі сплатою процентної ставки за кредитом 14,00 % річних з кінцевим поверненням до 7 липня 2023року.

Крім цього, з метою забезпечення виконання зобов'язань за згаданим кредитним договором від 7 липня 2008року між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 7 липня 2008року укладено договір іпотеки за реєстровим №3967, відповідно до якого, в іпотеку передано майно - квартира на АДРЕСА_1, загальною площею 59,7 кв. м, яка належить ОСОБА_1 на праві власності, відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №19271639 від 23.06.2008року.

Відповідно дост.1 Закону України «Про заставу», застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

Відповідно до ст.16 Закону України «Про заставу», право застави виникає з моменту укладення договору застави.

Статтею 19 Закону України «Про заставу» встановлено, що за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Згідно ст. 20 Закону України «Про заставу», банк має право з метою задоволення своїх вимог звернути стягнення на предмет застави у випадку невиконання або неналежного виконання боржником своїх зобов'язань перед банком.

Відповідно до ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодавець) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до положень договору іпотеки від 7 липня 2008року, зареєстрованого в реєстрі за №3967, сторони погодили, що за спільною згодою може відбуватись звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до чинного законодавства України у разі, коли в момент настання терміну виконання іпотекодавцем зобовязань, забезпечених заставою за цим договором, вони не будуть виконані.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно статті 3 Закону України «Про іпотеку», іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом.

Взаємні права і обовязки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону. У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 погодили процедуру погашення заборгованості за вказаними договорами шляхом застосування позасудових засобів звернення стягнення, а саме: добровільну реалізацію предмета іпотеки та перерахування грошових коштів від реалізації предмета іпотеки на рахунок ПАТ «Укрсоцбанк» в рахунок погашення заборгованості.

Публічному акціонерному товариству «Укрсоцбанк» стало відомо про наявність ряду обтяжень встановлених ОСОБА_2 відділом Державної виконавчої служби м. Львова, Шевченківським відділом Державної виконавчої служби м. Львова та ОСОБА_3 районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області під час примусового виконання виконавчих документів.

Таким чином, наявність накладених арештів та заборони на його відчуження на предмет іпотеки порушує законне право іпотекодержателя на переважне, перед іншими кредиторами, право задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки, оскільки такі накладені після реєстрацій обтяжень згідно договору договір іпотеки від 7 липня 2008року.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження», для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі, якщо: право застави виникло після ухвалення судом рішення про стягнення з боржника коштів; вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю; наявна письмова згода заставо держателя.

Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі.

Відповідно до ч.6 ст.51 Закону України «Про виконавче провадження» спори, що виникають під час виконавчого провадження щодо звернення стягнення на заставлене майно, вирішуються судом.

Відповідно до ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до ч.2 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Таким чином, право іпотеки у позивача - Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» виникло з моменту укладення договору іпотеки, а саме з 7 липня 2008 року, тобто до винесення відповідних обтяжень ОСОБА_2 відділом державної виконавчої служби м. Львова, Шевченківським відділом державної виконавчої служби м. Львова та ОСОБА_3 районним відділом державної виконавчої служби

Головного територіального управління юстиції у Львівській області під час примусового виконання виконавчих документів, на виконання яких державним виконавцем накладено арешт та оголошено заборони на їх відчуження в т.ч. й на предмет іпотеки.

У звязку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача щодо зняття арешту та зняття заборони відчуження з нерухомого майна, є такими, що засновані на законі та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 169, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов задовольнити.

Звільнити квартиру №16, яка розташована у будинку №37 на вул.. Хвильового у місті Львові, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1, відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №19271639 від 23.08.2008року та є обєктом іпотеки, - з-під арештів та зняти заборони на відчуження.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з моменту його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_6