У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого: Кузнєцова В.О.,

суддів: Євтушенко О.І., Ізмайлової Т.Л.,

Кадєтової О.В., Карпенко С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до приватного підприємства «Спектр», ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_3, поданою її представником ОСОБА_5, на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24 грудня та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 11 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути на її користь з ОСОБА_4 35 063,01 грн у відшкодування майнової шкоди та 200 000 грн у відшкодування моральної, а з ПП «Спектр» - 10 000 000 грн у відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що з 27 липня 2009 року вона разом зі своєю родиною відпочивала в пансіонаті «Дорожник», власником якого є ПП «Спектр». Під час відпочинку на гостру кишкову інфекцію захворіла її дочка - ОСОБА_6.

Позивач вказує на те, що медичний працівник пансіонату «Дорожник» - ОСОБА_4 неналежно виконувала свої професійні обов'язки, в результаті чого 13 серпня 2009 року дочка померла.

Вироком Приморського районного суду Запорізької області від 19 березня 2015 року ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 140 КК України, та засуджено до 2 років позбавлення волі з позбавленням права займати посади медичного працівника строком на 2 роки. На підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України ОСОБА_4 звільнено від кримінальної відповідальності у зв'язку із закінченням строків давності.

Внаслідок своєння злочину ОСОБА_4, яка перебувала у трудових відносинах з ПП «Спектр», позивачу завдано майнову шкоду, яка складається з витрат, пов'язаних з організацією поховання та доставки тіла дитини до аеропорту «Бориспіль» і до м. Афіни, а також вартості перельоту батьків позивача до м. Афіни на похорони їхньої онуки, та завдано моральну шкоду, яка полягає у емоційних та душевних стражданнях, переживанні негативних емоцій, порушенні нормальної життєдіяльності.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 11 лютого 2016 року, позов задоволено частково.

Стягнено з ПП «Спектр» на користь ОСОБА_3 75 000 грн у відшкодування моральної шкоди.

У іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24 грудня та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 11 лютого 2016 року, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Доводи касаційної скарги зводяться до помилковості судових рішень у частині вирішення позову щодо відшкодування моральної шкоди; доводів про незаконність судових рішень у частині відшкодування майнової шкоди касаційна скарга не містить і судом касаційної інстанції у відповідній частині не перевіряється.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах його повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду у складі, визначеному цим Законом, та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом, у складі, визначеному цим Законом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Судами встановлено, що вироком Приморського районного суду Запорізької області від 19 березня 2015 року ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 140 КК України, та засуджено до 2 років позбавлення волі з позбавленням права займати посади медичного працівника строком на 2 роки. На підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України ОСОБА_4 звільнено від кримінальної відповідальності у зв'язку із закінченням строків давності.

Також судами встановлено, що медичний працівник - ОСОБА_4 неналежно проводила лікування дитини, внаслідок чого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла. Причиною смерті стала гостра кишкова інфекція з гострим катрально-геморагічним ентероколітом, який призвів до інфекційного-токсичного шоку, обумовивши поліоранну недостатність. Причиною гострої кишкової інфекції став прострочений торт.

З висновку спеціаліста-психолога від 10 червня 2013 року суди встановили, що позивач відчуває зміни в емоційному стані та в індивідуально-психологічних проявах, які виникли внаслідок подій, що сталися влітку 2009 року у пансіонаті «Дорожник». Разом з цим, у позивача виявлені депресивні тенденції, посттравматичні стресові реакції, відчуття соціальної незахищеності та безпорадність, емоційна нестійкість, тривожна внутрішня напруга, імпульсивні прояви реакцій запальності та дратівливість, яскраво виражене відчуття провини, психологічний дискомфорт, труднощі адаптації, які перешкоджаю її активному соціальному функціонуванню як особистості.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення майнової та моральної шкоди з ОСОБА_4, суди попередніх інстанцій виходили з того, що шкоду, завдану працівником під час виконання ним своїх обов'язків, відшкодовує роботодавець.

Задовольняючи частково позов у частині позовних вимог до ПП «Спектр», суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, врахував обставини, встановлені вироком суду, висновок спеціаліста-психолога від 10 червня 2013 року, а також дослідив докази у справі, дав їм належну оцінку і, з урахуванням вимог ст. 10, 60 ЦПК України, дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для стягнення з ПП «Спектр» на користь ОСОБА_3 75 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Такі висновки судів попередніх інстанцій ґрунтуються на фактичних обставинах, встановлених судами, і відповідають вимогам закону.

Частиною четвертою статті 61 ЦПК України передбачено, що вирок у кримінальному провадженні, який набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків (ч. 1 ст. 1172 ЦК України).

Пунктом восьмим постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про практику в справах про відшкодування маральної (немайнової) шкоди» передбачено, що за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов'язків, відповідальність несе організація, з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу (статті 130, 132-134 КЗпП України), якщо спеціальною нормою закону не встановлено іншого (наприклад, ст. 47 Закону України «Про телебачення і радіомовлення»).

Вирішуючи справу, суди першої та апеляційної інстанцій з дотриманням вимог ст. ст. 212-214, 303, 315 ЦПК України повно, всебічно та об'єктивно з'ясували фактичні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та дійшли обґрунтованого висновку, що шкода, завдана працівником під час виконання трудових обов'язків, має бути відшкодована юридичною особою, з якою заподіювач перебував у трудових відносинах, на підставі ст. 1172 ЦК України, і відмовили у позові до ОСОБА_4, частково задовольнивши позовні вимоги, заявлені до відповідної юридичної особи.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті ними, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу та про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги не дають підстав вважати, що при розгляді справи судами допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, оскільки висновків судів не спростовують і зводяться до переоцінки доказів, їх належності та допустимості. Проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3, подану її представником ОСОБА_5, відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24 грудня та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 11 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О.Кузнєцов
Судді: О.І.Євтушенко Т.Л.Ізмайлова О.В.Кадєтова С.О.Карпенко