У Х В А Л А

судового засідання

10.11.2017 року м.Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Ванівського Ю.М.

при секретарі Школьніковій К.В.

розглянувши цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії Державного виконавця Франківського відділу державної виконавчої служби м. Львова ОСОБА_2,-

в с т а н о в и в:

Скаржник звернувся до суду із скаргою на дії Державного виконавця Франківського відділу державної виконавчої служби м. Львова ОСОБА_2, в якій просить скасувати постанову від 24.06.2016 р. про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Скаргу мотивує тим, що 24 червня 2016 року державний виконавець Франківського відділу ДВС м. Львова ОСОБА_2 виніс постанову у виконавчому провадженні №4868377 за виконавчим листом, виданим, 23 жовтня 2012 року Франківським районним судом м. Львова у справі №2-2914/2010 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про захист прав споживачів. Згідно з вищевказаним виконавчим листом, боржник, ОСОБА_4, зобовязаний сплатити на користь стягувача ОСОБА_3 кошти в сумі 10 700,00 грн. Вважає, що постанова державного виконавця є незаконною посилаючись на п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» всупереч вищевикладеному державний виконавець не вжив достатніх заходів для розшуку майна боржника, а тому не мав права виносити постанову про повернення виконавчого листа. Зокрема, державний виконавець не встановив місце проживання боржника, відповідно не розшукав його майно. На основі вищевикладеного просить скаргу задоволити.

В судове засідання скаржник не прибув, однак подав заяву на адресу суду щодо слухання скарги у його відсутності.

Заінтересована особа у судове засідання не зявилася, про причини неявки суд не повідомила.

Оскільки, відповідно до ст. 386 ЦПК України неявка сторін не перешкоджає розгляду скарги, суд вважає за можливе скаргу розглядати у їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи та зясувавши її дійсні обставини, суд приходить до висновку, що скарга підлягає до задоволення виходячи з наступного.

29 жовтня 2010 року Франківським районним судом м. Львова прийнято заочне рішення у справі №2-2914/2010 про стягнення з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 10 700 грн. суми завданої матеріальної шкоди внаслідок невиконання зобовязання; стягнення з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 4000 грн. суми завданої моральної шкоди; стягнення з ОСОБА_4 в користь держави 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення та 51 грн. державного мита в дохід держави.

23 жовтня 2012 року Франківським районним судом м. Львова видано виконавчий лист по справі №2/2914/10 р. про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 суму в розмірі 10700 грн. завданої матеріальної шкоди.

Згідно постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 24.06.2017 року, виконавчий лист по вищевказаній справі повернуто ОСОБА_1 на підставі ст.ст.47, 50 Закону України «Про виконавче провадження».

Як вбачається із результатів відстеження пересилання поштових відправлень за штрихкодовим ідентифікатором №029, одержувач особисто отримав листа 17.03.2017 року. Крім того, ОСОБА_3, подала позов до суду 24 березня 2017 року. Отже, скаржник не пропустив строк на оскарження постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 24.06.2017 року.

Згідно ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч.1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 3 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець з метою захисту інтересів стягувача може самостійно безоплатно одержувати від установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій, пояснення, довідки чи інформацію, у тому числі конфіденційну.

Підстави повернення виконавчого документа стягувачу визначені ст.47 Закону України "Про виконавче провадження", зокрема, п.2 ч.1 передбачено можливість повернення виконавчого документу якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до Закону заходи щодо розшуку такого майна виявились без результатними.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що застосована державним виконавцем норма закону, у даному випадку є передчасною, оскільки це суперечить вимогам ст. 14 ЦПК України згідно з якою, судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові до виконання. Державним виконавцем не надано суду доказів вжиття заходів, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» для примусового виконання виконавчого листа.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що постанова про повернення виконавчого документа заявнику є передчасною, подана скарга підставна та підлягає до задоволення , постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві від 24.06.2016 року , підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 383, 387 ЦПК України, ст.ст. 12, 27,30, 31,32, 34,36, 89 Закону України "Про виконавче провадження", суд -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 на дії Державного виконавця Франківського відділу державної виконавчої служби м. Львова ОСОБА_2 - задоволити.

Скасувати постанову державного виконавця Франківського відділення державної виконавчої служби м. Львова ОСОБА_2 від 24.06.2016 року про повернення виконавчого документа.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Ванівський Ю.М.