Справа № 196/80/16-ц
№ провадження 2/196/11/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2017 року смт. Царичанка Дніпропетровської області

Царичанський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого - судді Бойка Ю.О., з участю секретаря судового засідання Кузнецової Г.С., відповідача ОСОБА_1, його представників: ОСОБА_2 і ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Царичанка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, та врахувавши складність справи, у зв'язку з чим відкладаючи, як виняток, складання повного рішення на строк не більше як п'ять днів з дня закінчення розгляду справи, забезпечивши проголошення вступної і резолютивної частини рішення згідно ст. 209 ч. 3 ЦПК України,

ВСТАНОВИВ:

Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося в Царичанський районний суд Дніпропетровської області з позовом, предмет якого склала вимога про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів в розмірі понесених витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, в сумі 22245,47 грн. та судових витрат по справі в розмірі 1378,00 грн.

Як на підставу задоволення позовних вимог посилається на ст.ст. 257, 1166, 1188, 1191 ч.1 ЦК України, п. 38.2 ст.38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Як на докази посилається на такі документи: наказ №124-0 від 20 листопада 2014 року (а.с.5); виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців "Моторного (транспортного) страхового бюро України" (а.с.6); повідомлення ОСОБА_4 про ДТП від 28.12.2011 року (а.с.7); поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АА/4027000 (а.с.8); свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та посвідчення водія ОСОБА_4 (а.с.9); довідка ДАІ про ДТП 26.12.2011р. (а.с.10); довідка начальника Фрунзенського відділення ДОД АППБ "Аваль" (а.с.11); постанова Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 09.11.2012 року (а.с.12), телеграма (а.с.13), висновок № Еф-040/12, складений 31.01.2012 року оцінювачем ОСОБА_5 з калькуляцією №100112 від 30.01.2012 року вартості ремонту (а.с.14-21); акт огляду пошкодженого транспортного засобу від 10.01.2012 року (а.с.22); довідка з пошукової централізованої бази даних МТСБУ (а.с.23); акт здачі-прийому виконаних робіт від 24.04.2012 року (а.с. 24), "Заказ Наряд" від 24.04.2016 року (а.с. 24-25); квитанція до прибуткового касового ордера №20а від 24.04.2012 року (а.с. 24); лист МТСБУ до ОСОБА_1 від 25.01.2013 року №3/1-05/1725 (а.с.26); заява ОСОБА_4 до МТСБУ про страхове відшкодування від 29.11.2012 року (а.с. 27), наказ заступника Генерального директора МТСБУ від 06.02.2013 року №289 (а.с. 28), платіжне доручення №1/1-16318 від 07.02.2013 року на суму 21455,27 грн. (а.с. 29); рахунок №244 від 30.11.2012 року, платіжне доручення №574 від 05.02.2013 року на суму 790,20 грн. (а.с. 30); акт виконаних робіт за Дорученням МТСБУ №16318 від 03.01.2012 року по справі МТСБУ №16318 (а.с. 30); лист МТСБУ до ОСОБА_1 від 11.02.2013 року №3/1-05/3497 (а.с. 31).

На обґрунтування заявлених вимог позивач у поданій заяві вказує на таке.

26 грудня 2011 року близько 22 год. 45 хв. в м. Дніпропетровську по вул. Тітова з боку пр. Кірова в напрямку вул. Г. Сталінграда рухався автомобіль "Дачія Логан", н.з. АЕ3374СР, під керуванням водія ОСОБА_1, який, рухаючись по другорядній дорозі, виїхав на перехрестя з вул. Г. ОСОБА_6 на головну дорогу та скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4, який рухався по головній дорозі - вул. Г. ОСОБА_6, зліва на право. В результаті ДТП пасажир автомобіля "Дачія Логан" та водій ОСОБА_4 отримали тілесні ушкодження. Транспортним засобам завдано механічні пошкодження.

Стверджується, що вина ОСОБА_1 в скоєнні ДТП доведена "Постановою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2012 року в справі №443/661/2012".

На дату скоєння ДТП водій ОСОБА_1 не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджуються довідкою з пошукової централізованої бази даних Моторного (транспортного) страхового бюро України.

В результаті ДТП з вини ОСОБА_1 був пошкоджений автомобіль НОМЕР_2, який належить ОСОБА_4 на праві власності.

Згідно висновку №Еф-040/12 оцінювача ОСОБА_5, складеного 31.01.2012 року, розмір матеріального збитку, спричиненого власнику пошкодженого автомобіля, становить 21455,27 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою.

Завдана шкода особисто винуватцем ДТП ОСОБА_1 відшкодована не була, у зв'язку з чим власник пошкодженого автомобіля ОСОБА_4 з метою отримання страхового відшкодування звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з відповідною заявою про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до ст. 39 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об'єднанням страховиків, які здійснюють обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Відшкодування, передбачене п.п. "а" п. 41.1 ст. 41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", МТСБУ проводиться у разі заподіяння шкоди транспортному засобу, власник якого застрахував цивільно-правову відповідальність, або, залежно від умов договору страхування, водій якого застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Зазначається, що цивільно-правова відповідальність власника пошкодженого автомобіля була застрахована в ПрАТ "Український Страховий дім" на підставі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АА/4027000 терміном дії від 08.07.2011р. по 07.07.2012 року.

Згідно ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров'ю та майну третіх осіб під час ДТП.

Статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

У зв'язку з настанням події, передбаченої п.п. "а" п. 41.1 ст. 41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", розглянувши заяву власника пошкодженого автомобіля та зібрані аварійним комісаром документи по ДТП, МТСБУ було прийнято рішення (Наказ №289 від 06.02.2013 року) про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих та виплачено власнику пошкодженого автомобіля страхове відшкодування в розмірі 21455,27 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1/16318 від 07.02.2013 року.

Позивач висловив переконання, що МТСБУ сплатило за послуги аварійного комісара (встановлення розміру збитків та збір документів) грошові кошти в розмірі 790,20 грн., що підтверджуються платіжним дорученням №574 від 05.02.2013 року та актом виконаних робіт від 30.11.2012 року.

Таким чином, позивач переконаний, що МТСБУ виконало покладений на нього законом обов'язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Тому, відповідно до ст. 1191 ЦК України та п. 38.2.1 ст.38 Закону після проведення виплати потерпілій особі у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до відповідача в сумі понесених витрат 22245,47 грн. (21455,27+790,20), яку й просить стягнути з відповідача.

Також, позивач вказав на те, що в даному випадку МТСБУ має право звернення до суду до 07.02.2016 року, тобто три роки з моменту виплати суми страхового відшкодування.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, до суду надіслав клопотання про розгляд справи без його участі, одночасно зазначивши що позов підтримує в повному обсязі та не заперечує проти проведення заочного розгляду справи за відсутності відповідача.

Відповідач ОСОБА_1 та його представники ОСОБА_3 і ОСОБА_2 заперечили проти позову, у зв'язку з чим клопоталися не задовольняти пред'явлені позовні вимоги, виходячи з такого.

Згідно зі ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

З цього дійшли висновку, що вимога МТСБУ про відшкодування відповідачем в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування бондаренку Д.В., є зловживанням зі сторони позивача своїми правами з метою отримання безпідставної вигоди та збагачення за рахунок відповідача.

Висловили переконання про наявність достатніх підстав для звільнення ОСОБА_1 від відповідальності.

Так, у пункті 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 р. № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" роз'яснено, що "розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи".

Вважають, що постановою судді Царичанського районного суду В. Ритова від 09 листопада 2012 року, на яку посилається позивач як на доказ вини відповідача, насправді не встановлено, що водій ОСОБА_1 не може бути притягнений до адміністративної відповідальності, вини ОСОБА_1 у вчиненні ДТП не визнано, а провадження в справі закрито.

Сторона відповідача переконана, що вказана постанова не може служити підставою для підтвердження вини ОСОБА_1, бо з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, на їхню думку, вбачається, що в діях ОСОБА_7 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України, оскільки сам ОСОБА_7 не порушував ПДР, їх порушив ОСОБА_4 (є свідки ДТП), проте суддя Ритов В.І. не захотів їх допитувати, хоча всі свідки двічі приїздили на засідання суду.

У зв'язку з тим, що відповідно до ст.ст. 287, 294 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено, протягом 10 днів з дня винесення, то для забезпечення цього права згідно зі ст. 285 КУпАП копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається вказаній особі. Проте копія постанови суду від 09.11.2012 року ОСОБА_1 взагалі не була вручена і про її існування він не знав.

Стверджується, що про вказану постанову він дізнався лише тоді, коли повернувся з лав Збройних сил України, де проходив строкову службу. Соме тоді він звернувся із заявою до Царичанського районного суду про витребування копій схеми ДТП, даного ним оголошення в газеті свідкам ДТП, його власного медичного освідчення на час скоєння ДТП, але отримав відповідь, що надати запитувані документи з матеріалів неможливо, оскільки матеріали провадження про адміністративне правопорушення знищені в зв'язку з закінченням строку їх зберігання.

Також висловлено переконання, що протокол про адміністративне правопорушення за своїм змістом не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки в ньому не зазначені свідки даної дорожньо-транспортної пригоди, а їх було чимало. Згідно Закону підставою для розгляду справи про адміністративне правопорушення та вирішення питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності є протокол про адміністративне правопорушення. Відповідно до ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є джерелом доказів у справі.

Невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам закону унеможливлювала прийняття у справі законного й обґрунтованого судового рішення. Тому на підставі вказаного протоколу про адміністративне правопорушення розгляд справи не був можливим. Окрім цього, у позовній заяві МТСБУ не вказані жоден свідок даного ДТП.

Зі схем пригоди та фактичних обставин справи видно, що місцем зіткнення автомобілів є саме те місце, на яке вказував водій ОСОБА_1 під час складання схеми ДТП, і рух автомобіля відбувався згідно пояснень водія ОСОБА_1, а не водія ОСОБА_4

Стороною відповідача стверджується, що саме водій ОСОБА_4 порушив правила ПДР, проїхав по трамвайній зупинці і здійснив наїзд па автомобіль "Дачія Логан", він навіть не намагався гальмувати, і свідки можуть пояснити причини такої неадекватної поведінки цього водія в тій конкретній ситуації. Проте інспектор ДАІ дав неправильні вихідні дані для розрахунків спеціаліста, оскільки водій ОСОБА_4 зробив наїзд своїм автомобілем (ВАЗ -21070 державний реєстраційний номер НОМЕР_3) на трамвайних коліях, де стояв автомобіль "Дачія Логан", здійснюючи маневр автомобіля, а визначений інспектором момент виникнення небезпеки для руху не відповідає та суперечить положенням Правил безпеки дорожнього руху.

На переконання відповідача та його представників слід було вирішити питання щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно водія автомобіля ОСОБА_4, так як транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1, який знаходився між двома різно направленими смугами дорожнього руху на трамвайних коліях, не був причиною виникнення даної ДТП та її наслідків, та в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Також стороною відповідача звернуто увагу на те, що відповідно п. 5.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів у разі потреби виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату. Уразі відсутності в установлений час на місці огляду осіб, що викликалися, огляд проводиться без їх участі, про що зазначається у звіті (акті), висновку.

При цьому замовник повинен забезпечити належні безпечні умови огляду (освітлення, вільний доступ, можливість огляду КТЗ з різних сторін тощо). В даному випадку водію ОСОБА_1 умисно не було вчасно надіслане повідомлення про дослідження вартості пошкодження автомобіля ОСОБА_4 (оцінка проводилась 10.01.2012 року, а повідомлення отримане 12.01.2012 року).

В "Акті огляду" пошкодженого транспортного засобу від 10.01.2012 року не зазначено час на фотографічних знімках пошкодженого автомобіля. Підписали згадуваний акт тільки власник автомобіля В.Д. ОСОБА_4 та оцінювач ОСОБА_5. ОСОБА_1 не підписував його, бо не був присутній на огляді через "умисне невчасне його повідомлення".

В судовому засіданні відповідач та його представники просили залишити без задоволення позовні вимоги.

Перевіривши справу, вивчивши надані сторонами документи, з'ясувавши правові позиції учасників процесу та даючи оцінку доказам у їх сукупності, суд дійшов висновку, що слід відмовити в позові повністю.

Ухвалюючи рішення суд виходив з такого.

Відповідно до ч.1 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно частини третьої цієї статті кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно частини першої статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно частини четвертої цієї статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини першої статті 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно статті 213 ЦПК України суд повинен виконати всі вимоги цивільного судочинства та вирішити справу згідно із законом, а також ухвалити рішення на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд вважає встановленими на підставі належних і допустимих доказів такі обставини, що мають значення для справи.

26 грудня 2011 року в місті Дніпропетровську на перехресті вулиць ОСОБА_6 та Тітова сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля марки ВАЗ-2107 з н.з. АЕ2365АК, який використовувався водієм ОСОБА_4, та автомобіля марки Дачія Логан з н.з. АЕ3374СР, який використовувався водієм ОСОБА_1 (а.с. 7, 12).

ОСОБА_4, який вважається потерпілим в силу приписів пункту 1.3 частини першої статті 1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", 29.12.2011 року повідомив Моторне (транспортне) страхове бюро України та аварійного комісара ОСОБА_5 про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 26.12.2011 року, зазначивши відомості про учасників ДТП і особу, на яку складено протокол про адміністративне правопорушення, а також надав копію поліса №АА74027000 обов'язкового страхування транспортних засобів (код страховика - 139, тип договору - "3") ЗАТ "Український Страховий дім" і копію довідки ДАІ про пошкодження транспортного засобу (а.с. 7, 8, 10).

09 листопада 2012 року суддею Царичанського районного суду Дніпропетровської області Ритовим В.І. винесено постанову про закриття провадження у справі № 443/661/2012 про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у відношенні ОСОБА_1 у зв'язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, яке набрало законної сили 20.11.2012 року (а.с.12).

29.11.2012 року ОСОБА_4 відповідно до ст. 35 та п. а) частини першої статті 41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" подав до МТСБУ заяву про здійснення відшкодування шкоди, заподіяної в результаті пошкодження транспортного засобу ВАЗ 2107 з номерним знаком АЕ2365АК під час дорожньо-транспортної пригоди "26.12.2012" року в м. Дніпропетровськ, перехрестя вул. ОСОБА_6 та вул. Титова з вини ОСОБА_1 - водія транспортного засобу "Дача Логан" з номерним знаком АЕ3374СР, який не мав договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на дату ДТП. Розмір шкоди складає 21455 грн. 27 коп. До цієї заяви додано: "Постанову суду по ДТП; Акт виконаних робіт по відновлюванню пошкодженого ТЗ; Реквізити для виплати".

Наказом заступника Генерального директора Моторного (транспортного) страхового бюро України від 06.02.2013 року за №289 "Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих ОСОБА_4" з посиланням на статтю 41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.04 № 196IV та прийнявши до уваги лише довідку №1 від 24.01.2013 року про розмір відшкодування шкоди, а також документи, надані по справі МТСБУ 16318, віддано розпорядження: 1. Фінансовому управлінню сплатити на рахунок ОСОБА_4 2145527 грн.; 2. Департаменту врегулювання здійснити заходи для компенсації витрат МТСБУ в добровільному порядку особою, відповідальною за шкоду; 3. Юридичному департаменту у випадку неможливості компенсації витрат МТСБУ в добровільному порядку, вчинити заходи відповідно до чинного законодавства (а.с. 28).

08 лютого 2013 року МТСБУ платіжним дорученням № 1/1-16318 від 07.02.2013 року через АТ "Брокбізнесбанк" (код банку 300249) з рахунку № 00 перерахувало21455,27 грн. страхового відшкодування згідно наказу № 289 від 06.02.2013 року ОСОБА_4, ІПН НОМЕР_4, карт.: 803098 О/рах:, ТЗ:АЕ2365АК через банківський рахунок ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" (код банка 305299) - а.с. 29.

До цього, 06 лютого 2013 року МТСБУ платіжним дорученням №574 від 05.02.2013 року через АТ "Брокбізнесбанк" (код банку 300249) з рахунку № 00 перерахувало 790,20 грн. за послуги аварійного комісара (АК) згідно рах. №244 від 30.11.2012 року (16318) попов. БПК СКР 5834, ОСОБА_5, код НОМЕР_5 без ПДВ через банківський рахунок ХОФ ПАТ "Укрсоцбанк" (код банку 300023) за № 0008 (а.с. 30).

Згідно акту виконання робіт за дорученням МТСБУ №16318 від 30.01.2012 року по справі МТСБУ № 16318 по збору документів від 30.11.2012 року, аварійний комісар ОСОБА_5 передав МТСБУ такі документи: 1. Заява про відшкодування шкоди; 2. Копія полісу ОЦСПВВНТЗ; 3. Копії посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію ТЗ; 4. Довідка банку; 5. Копія паспорту та коду ІПН; 6. Копії довідки ДАІ про пошкодження ТЗ та протоколу медогляду; 7. Текст телеграми з повідомленням та квитанцією про сплату послуг; 8. Звіт про оцінку матеріального збитку з документами оцінювача; 9. Акт виконаних робіт про відновлення пошкодженого ТЗ; 10. Постанова суду по ДТП; 11. Банківські реквізити потерпілої особи; 12. Повідомлення про ДТП; рахунок на сплату послуг ОСОБА_5 (а.с. 30).

11 лютого 2013 року МТСБУ в особі В.о. начальника департаменту врегулювання ОСОБА_8 повідомило відповідача ОСОБА_1 про те, що згідно з інформацією, що є у розпорядженні МТСБУ, ДТП з участю ОСОБА_4 сталася 26.12.2011 року 22:45:00 внаслідок порушення відповідачем ОСОБА_1 правил дорожнього руху, а тому, керуючись нормами Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ визначило розмір заподіяної шкоди та здійснило регламентну виплату потерпілому. При цьому відповідачу було запропоновано у добровільному порядку компенсувати МТСБУ до 09.03.2013 року загальний розмір витрат МТСБУ з урахуванням витрат на збір документів та визначеного розміру шкоди в сумі 22245,47 грн. (а.с.31).

Із встановлених обставин випливає, що правовідносини, із яких виник спір, регулюються нормами Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", Закону України "Про страхування", ст.ст. 15, 16, 1187, 1188, 1191, 1194 Цивільного кодексу України, з урахуванням ст.ст. 38, 124, 247, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Так, відповідно до частини першої статті 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до частини другої статті 36 цього Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Згідно абзацу четвертого частини другої статті 36 цього Закону протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов'язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.

Із встановленого витікає, що в порушення вимог частини другої статті 35 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" до заяви про страхове відшкодування (а.с.27) ОСОБА_4 не були додані такі документи: паспорт громадянина; довідка про присвоєння ідентифікаційного номера платника податків; документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

В силу приписів частини другої статті 36 цього Закону без зазначених вище документів МТСБУ не мав права прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Наданий суду Наказ заступника Генерального директора ОСОБА_9 №289 від 06.02.2013 року (а.с.28), на який у Платіжному дорученні № 1/1-16318 від 07.02.2013 року зроблено посилання як на підставу здійснення страхового відшкодування (а.с.29), не відповідає вимогам Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", які ставляться до рішення МТСБУ у розумінні статті 36 цього Закону, та не узгоджується з положеннями пункту 8.2.7 Статуту МТСБУ та пункту 3.9 Положення про централізований страховий резервний фонд захисту потерпілих у дорожньо-транспортних пригодах.

Так, згідно пункту 3.9 Положення про централізований страховий резервний фонд захисту потерпілих у дорожньо-транспортних пригодах, затверджений Координаційною радою МТСБУ 06 грудня 2012 року № 31/2012, рішення про використання коштів фонду захисту потерпілих приймає Дирекція Бюро відповідно до повноважень, визначених Статутом Бюро (http://www.mtsbu.ua/files/FZP.pdf).

Згідно Статуту МТСБУ (http://www.mtsbu.ua/ua/about_us/statute/) Дирекція Бюро складається з Директора (Генерального директора), заступника Директора з питань здійснення обов'язкового страхування в Україні (заступника Генерального директора - Директора з питань здійснення обов'язкового страхування в Україні) та заступника Директора з питань зовнішніх зв'язків (заступника Генерального директора - Директора з питань зовнішніх зв'язків).

Оскільки відповідно до пункту 8.2.7 цього Статуту Загальні збори повних членів МТСБУ повідомляються про всі прийняті рішення Дирекцією Бюро, суд дійшов переконання, що такі рішення не можуть оформлюватися наказами заступника Генерального директора МТСБУ, які є обов'язковими лише для трудового колективу Бюро в силу положень пункту 8.4.2 Статуту МТСБУ.

Відповідно до пункту 8.4.2 Статуту МТСБУ заступник Директора з питань здійснення обов'язкового страхування в Україні (заступник Генерального директора - Директор з питань здійснення обов'язкового страхування в Україні) має право видавати накази, які є обов'язковими лише для трудового колективу Бюро, крім Директора (Генерального директора) та заступника Директора з питань зовнішніх зв'язків (заступника Генерального директора - Директора з питань зовнішніх зв'язків), хоча до його повноважень віднесено право першого підпису фінансових документів в межах своєї компетенції та повноваження вирішувати всі питання, що належать до компетенції Дирекції Бюро, а за дорученням Директора (Генерального директора) відповідає за врегулювання збитків щодо здійснення відшкодування за рахунок централізованих страхових резервних фондів (у випадках, коли платником згідно з чинним законодавством та відповідно до укладених угод є Бюро) - стор. 38 Статуту МТСБУ (http://www.mtsbu.ua/ua/about_us/statute/).

Враховуючи те, що Статут МТСБУ не передбачає прийняття рішень Дирекції Бюро у формі наказів заступника Генерального директора, а самий Наказ заступника Генерального директора ОСОБА_9 №289 від 06.02.2013 року (а.с.28) не містить жодних посилань на прийняте Дирекцією Бюро рішення про здійснення страхового відшкодування ОСОБА_4, суд дійшов висновку, що виплата йому грошової суми в розмірі 21455,27 грн. була здійснена позивачем з порушенням порядку, встановленого Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

За викладених обставин суд дійшов переконання, що право подати регресний позов, передбачене частиною другою статті 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у МТСБУ не виникло, а посилання позивача на приписи частини першої статті 1191 Цивільного кодексу України, згідно якої особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, є безпідставним з огляду на приписи статті 1188 ЦК України

Так, відповідно до статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Суд критично оцінює посилання позивача на те, що вина відповідача ОСОБА_1 "в скоєнні ДТП" доведена "Постановою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2012 року у справі №443/661/2012".

Так, зі змісту цієї постанови вбачається, що справа про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП надійшла до суду 02.03.2012 року, а саме правопорушення вчинено 26.12.2011 року. На час розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення строки накладення адміністративного стягнення, передбачені статтею 38 КУпАП, закінчилися, у зв'язку з чим суддею Ритовим В.І. постановлено провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у відношенні ОСОБА_1 закрити в зв'язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності (а.с. 12).

З цього витікає, що відповідач ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не притягувався за ст. 124 КУпАП і не був визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, яка передбачає відповідальність за порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, залізничних переїздів, дорожних споруд чи іншого майна.

В силу статті 247 КУпАП, згідно якої (в тому числі і через закінчення строків притягнення до адміністративної відповідальності) провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, суддею не встановлювалися передбачені статтею 280 КУпАП обставини, що підлягають з'ясуванню органом (посадовою особою) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, а саме: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин суд вважає лише припущенням позивача його твердження, що вина ОСОБА_1 в "скоєнні ДТП" підтверджується "Постановою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 09.11.2012 року у справі №443/661/2012".

Належних і допустимих доказів спричинення шкоди, завданої одній особі з вини іншої особи, як про те йдеться у статті 1188 ЦК України, позивачем суду не представлено, так само як не підтверджено позивачем того, що до заяви ОСОБА_4 про страхове відшкодування були додані всі документи, які передбачені статтею 35 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", та мало місце прийняття позивачем вмотивованого рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) у розумінні статті 36 цього Закону, у зв'язку з чим позовні вимоги суд вважає безпідставно заявленими, а обставини, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, такими, що не доведені належними і допустимим доказами.

Відповідно до статті 88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору не підлягають відшкодуванню у зв'язку з відмовою в позові повністю.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 208-209, 213-215, 294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Моторному (транспортному) страховому бюро України відмовити повністю в позові до ОСОБА_1 про стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів в розмірі понесених витрат в сумі 22245,47 грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги через Царичанський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Царичанського районного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_10