ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Євграфової Є.П., Ізмайлової Т.Л.,

Карпенко С.О., Мостової Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «ПриватБанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_4, про визнання незаконним підвищення в односторонньому порядку розміру процентної ставки за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 23 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 11 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначало, що 28 лютого 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, згідно з яким останній надано кредит у вигляді непоновлюваної лінії у розмірі 15 000 доларів США для придбання житла строком до 28 лютого 2017 року зі сплатою 0,84% на місяць.

З метою забезпечення зобов'язань за кредитним договором в іпотеку передано квартиру АДРЕСА_1.

У зв'язку з неналежним виконанням умов кредитного договору станом на 10 листопада 2015 року утворилась заборгованість у розмірі 4 966,45 доларів США, яку банк просив стягнути на свою користь.

У вересні 2015 року ОСОБА_3 подала зустрічний позов до ПАТ КБ «ПриватБанк», у якому просила визнати недійсними внесені банком в односторонньому порядку зміни до умов кредитного договору в частині збільшення з 30 листопада 2008 року плати за користування кредитними коштами до 12,2% річних, а з 30 серпня 2010 року - зменшення до 11,62% річних.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 23 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 11 травня 2016 року, позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено.

Стягнено з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 4 966,45 доларів США, що за курсом НБУ становить 113 011 грн28 коп.

У зустрічному позові відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на невідповідність висновків судів обставинам справи, неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення і справу направити на новий розгляд.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року (далі - ЦПК України).

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та вирішувати питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи позов ПАТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що ОСОБА_3 належним чином не виконувала умови кредитного договору, у зв'язку із чим у банку виникло право на дострокове стягнення кредитних коштів. Відмовляючи у зустрічному позові, суди виходили з того, що банк повідомив ОСОБА_3 про підвищення процентної ставки за користування кредитними коштами до 12,12% та у подальшому - про її зменшення до 11,62%, направивши відповідні листи, тому вона була належним чином повідомлена про зміну умов кредитного договору, у зв'язку із чим відсутні правові підстави для визнання їх недійсними.

Проте повністю погодитись із такими висновками не можна, враховуючи наступне.

Судами встановлено, що 28 лютого 2007 року між ПАТ К «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, згідно з яким останній надано кредит у вигляді непоновлюваної лінії у розмірі 15 000 доларів США для придбання житла строком по 28 лютого 2017 року зі сплатою 0,84% на місяць.

З реєстру № 365 USD від 30 жовтня 2008 року судами встановлено, що листом від 3 жовтня 2008 року ПАТ КБ «ПриватБанк» повідомило ОСОБА_3 про підвищення з 30 листопада 2008 року процентної ставки за користування кредитом до 12,12% річних.

Оскільки передумови збільшення розміру процентної ставки, повідомлення про таке збільшення і наявність у боржника заборгованості суди вважали доведеними, вимоги про дострокову сплату частини кредиту, що залишилась, відповідних процентів та інших належних платежів задовольнили. Проте такі висновки є передчасними.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За змістом ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Частиною третьою ст. 653 ЦК України передбачено, що в разі зміни договору зобов'язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

Отже, якщо сторони кредитного договору досягли домовленості щодо всіх його умов, у тому числі щодо збільшення банком в односторонньому порядку процентної ставки за кредитом з дотриманням певної процедури, таке збільшення може відбуватись виключно у разі дотримання передбаченої договором процедури.

Пунктом 2.3.1 кредитного договору визначено, що банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом при зміні кон'юнктури ринку в Україні. При цьому банк надсилає позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом семи календарних днів з дати вступу у чинність зміненої процентної ставки.

За правилами ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (чинної на час укладення кредитного договору від 28 лютого 2007 року) у договорі про надання споживчого кредиту може зазначатися, що відсоткова ставка за кредитом може змінюватися залежно від зміни облікової ставки НБУ або в інших випадках. Про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем письмово протягом семи календарних днів із дати її зміни. Без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової ставки є недійсною.

У разі підвищення банком процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

Відповідно до пункту 2 Правил надання послуг поштового зв'язку (далі - Правила), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року № 270, рекомендоване поштове відправлення - це реєстрований лист, поштова картка, бандероль, секограма, дрібний пакет, мішок «M», які приймаються для пересилання без оцінки відправником вартості його вкладення.

Згідно з пунктом 99 Правил рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про надходження електронних поштових переказів, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень (крім зазначених в абзаці четвертому пункту 93 цих Правил), поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім'ї за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв'язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками.

З огляду на зазначене боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив боржнику лист про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові.

Крім того, судами неповно досліджено підстави, з яких заявлений позов про стягнення заборгованості. Так, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Задовольняючи первісний позов та відмовляючи у задоволенні зустрічного, суд першої інстанції неповно встановив фактичні обставини справи, не вказав на докази, що підтверджують обізнаність позичальника про розмір щомісячного платежу за кредитним договором і графік погашення кредиту.

Апеляційний суд, перевіряючи законність рішення суду першої інстанції, зазначені обставини не перевірив, не дав їм належну правову оцінку, не з'ясував, чи набув банк право на дострокове стягнення всієї суми кредиту з урахуванням п. 7.1 кредитного договору та платежів, здійснених позичальником на виконання цього договору, і дійшов передчасного висновку про залишення без змін рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 338 ЦПК Українипідставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оскільки судами допущені такі порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, оскаржувані судові рішення не можуть вважатись законним і обґрунтованим та підлягають скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справах

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 23 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 11 травня 2016 року скасувати, справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О.Кузнєцов
Судді: Є.П.Євграфова Т.Л.Ізмайлова С.О.Карпенко Г.І.Мостова