АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа № 760/9043/16-ц головуючий у 1-й інстанції: Лазаренко В.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Головачова Я.В.

суддів: Поливач Л.Д., Шахової О.В.

при секретарі Коцюрбі Л.О.

розглянувшив судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 6 вересня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У травні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеним позовом посилаючись на те, що 17 травня 2013 року по вул. Гетьмана в м. Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода внаслідок зіткнення автомобіля ЗАЗ, державний номерний знак НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля Toyota Corolla, державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1

Постановою Солом'янського районного суду міста Києва від 4 червня 2013 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілю Toyota Corolla, державний номерний знак НОМЕР_2, володільцем якого є ОСОБА_1, було завдано механічних пошкоджень.

Відповідно до звіту про оцінку автомобіля № 154 від 6 червня 2013 року, складеного оцінювачем ТОВ Український експертний центр "Експерт-Сервіс Авто" Скороходом М.М., вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Toyota Corolla, державний номерний знак НОМЕР_2, в результаті його пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди становить 32 006 грн.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 32 006 грн., витрати на проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 700 грн. та моральну шкоду в розмірі 20 000 грн.

Рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 6 вересня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану пошкодженням автомобіля, у розмірі 32 006 грн., витрати на проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 700 грн., моральну шкоду у розмірі 5 000 грн., а також судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. В решті заявлених позовних вимог відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Скаржник зазначає, що відповідача не було повідомлено про дату, місце і час проведення технічного огляду пошкодженого автомобіля експертом, а тому звіт про оцінку автомобіля не може бути належним доказом у справі; позивачем не доведено розмір матеріального збитку, оскільки не було надано доказів вартості відновлювального ремонту автомобіля; розмір моральної шкоди визначеної судом нічим не обґрунтований.

ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вважали, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 в суд апеляційної інстанції не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином. З урахуванням положень ч. 2 ст. 305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розглядові справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом установлено, що 17 травня 2013 року по вул. Гетьмана в м. Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Toyota Corolla, державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1, та автомобіля ЗАЗ, державний номерний знак НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_2 Внаслідок зіткнення, автомобіль Toyota Corolla, державний номерний знак НОМЕР_2, здійснив зіткнення з автомобілем Nissan, державний номерний знак НОМЕР_4, який рухався попереду, після чого останній здійснив зіткнення з автомобілем Suzuki, державний номерний знак НОМЕР_1.

Постановою Солом'янського районного суду міста Києва від 4 червня 2013 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілю Toyota Corolla, державний номерний знак НОМЕР_2, володільцем якого на підставі довіреності є ОСОБА_1, було завдано механічних пошкоджень.

Відповідно до звіту про оцінку автомобіля № 154 від 6 червня 2013 року, складеного оцінювачем ТОВ Український експертний центр "Експерт-Сервіс Авто" Скороходом М.М., вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Toyota Corolla, державний номерний знак НОМЕР_2, в результаті його пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди становить 32 006 грн. При цьому вартість матеріального збитку визначена як ринкова вартість пошкодженого транспортного засобу на момент дорожньо-транспортної пригоди, тобто відновлення такого транспортного засобу є недоцільним з економічної точки зору.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У разі якщо шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, то її відшкодування відбувається на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України).

Тобто у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 15 Постанови від 1 березня 2013 року № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

У даному випадку витрати на ремонт автомобіля Toyota Corolla, державний номерний знак НОМЕР_2, перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди, а, отже, автомобіль вважається фізично знищеним.

У цьому випадку (транспортний засіб визнано фізично знищеним) відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

При цьому заподіювач шкоди не позбавлений можливості після відшкодування збитків у вигляді сплати вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди поставити питання про передачу йому автомобіля, який визнано фізично знищеним.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження своїх вимог щодо розміру завданої шкоди, а звіт про оцінку автомобіля не може бути належним доказом у справі, оскільки відповідача не було повідомлено про дату, місце і час проведення технічного огляду пошкодженого автомобіля експертом, є необґрунтованими на підлягають відхиленню.

Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Таким чином, звіт про оцінку автомобіля № 154 від 6 червня 2013 року, складений оцінювачем ТОВ Український експертний центр "Експерт-Сервіс Авто" Скороходом М.М., є письмовим доказом, який підтверджує розмір матеріального збитку, що завданий позивачу в результаті пошкодження його транспортного засобу (ст. 64 ЦПК України).

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, про те, що розмір моральної шкоди визначеної судом нічим не обґрунтований підлягають підхиленню.

Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

У пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди (зі змінами та доповненнями) роз'яснено, що під моральної шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю.

Моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який розмір може мати суто умовний вираз.

Колегія суддів вважає, що розмір коштів на відшкодування моральної шкоди визначений правильно, виходячи з обставин її заподіяння, характеру і ступеню страждань позивача.

Ураховуючи встановлені судом обставини, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 6 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий Я.В. Головачов

Судді: Л.Д. Поливач

О.В. Шахова