АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 214/3061/16-ц 22-ц/774/1088/К/17
Справа № 214/3061/16-ц Головуючий в 1 інстанції
Провадження 22-ц/774/1088/К/17 ОСОБА_1
Категорія № 27 (ІІІ ) Доповідач Бондар Я.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Бондар Я.М.,

суддів: Барильська А.П., Зубакова В.П.

секретар: Видрик А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку ст. 197 ч. 2 ЦПК України за наявними у справі матеріалами, за відсутності осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату судового засідання, та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3, на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 15 березня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2016 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" ( надалі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 11 грудня 2007 року між ПАТ КБ ПриватБанк та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № б/н, відповідно до якого відповідачем отримано кредит у розмірі 15000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за користуванням кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач не виконав зобов'язань за кредитним договором, відсотки не сплачував, у зв'язку з чим, станом на 30 квітня 2016 року виникла заборгованість в сумі 27520, 69 грн., яка складається: із заборгованості за кредитом 2659,50 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом 20062,59 грн; заборгованості за пенею та комісією 3250,00 грн; крім того, позивач на підставі п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, просить стягнути з відповідача 250 грн штрафу (фіксована частина) та 1298,60 грн штрафу (процентна складова). Окрім того, просить стягнути з відповідача судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 1378 грн.

Рішенням Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 15 березня 2017 року, в якому усунуто описки ухвалою від 04 квітня 2017 року, позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто зі ОСОБА_4 на користь ПАТКБ ПриватБанк заборгованість за кредитним договором № б/н від 11.12.2007 року станом на 30 квітня 2016 року у розмірі 26 222,09 грн., яка складається: зі заборгованості за кредитом 2659,50 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом 20062,59 грн.; заборгованості за пенею та комісією 3250,00 грн.; 250 грн.- штрафу (фіксована частина) та судовий збір в розмірі 1312, 96 грн.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_5, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Зокрема вважає, що Умови та правила, додані позивачем не мають підпису відповідача, що виключає можливість їх застосування.

Судом не досліджено, що Банк в односторонньому порядку піднімав відсоткову ставку за користування кредитними коштами, що є порушенням вимог діючого законодавства, оскільки відповідач згоди не надавав. Судом не взято до уваги, що перевипуск платіжної картки відбувся без заяви відповідача. Судом не враховано пропуск позивачем строку позовної давності до вимог про стягнення заборгованості.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу ПАТ КБ ПриватБанк просить рішення суду, як законне та обґрунтоване, залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог частини 3 статті 27 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 303-1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги та статті 67 ЦПК щодо строків процесуальних дій, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку сторін та їх представників в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, наданих на неї заперечень, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11 грудня 2007 року між сторонами укладено кредитний договір, який складається із заяви позичальника ОСОБА_4 та Умов та правил надання банківських послуг, з якими він під час укладання договору був ознайомлений, що засвідчив особистим підписом 11 грудня 2007 року (а.с. 6).

Як видно з Умов та правил надання банківських послуг ПАТ "КБ "Приватбанк", форма договору про надання банківських послуг, яка укладається між банком та держателем картки, складається із заяви, пам'ятки клієнта, умов та правил надання банківських послуг, тарифів (а.с. 7 - 12).

Як видно з тексту заяви ПАТ "КБ "Приватбанк" надав ОСОБА_4 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту 2000 грн. на платіжну картку зі сплатою 3% на місяць ( 36,00 % річних ) за користуванням кредитом(а.с. 6).

Відповідно до виписки по кредитному картковому рахунку, відкритому на імя відповідача ОСОБА_4 видно, що відповідач користувався кредитною карткою, останне поповнення рахунку у жовтні 2013 року, передостаннє у лютому 2013 року. Неодноразово отримував готівкові кошти та здійснював погашення кредитної заборгованості. (а.с. 48 - 54).

Згідно п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків платежу по якому-небудь з грошових зобовязань, передбачених цим договором більше ніж на 120 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. плюс 5% від суми позову.

У звязку із неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобовязань за наданим ПАТ КБ «ПриватБанк» розрахунком станом на 30 квітня 2016 року утворилась заборгованість у розмірі 26 222,09 грн., яка складається: із заборгованості за кредитом 2659,50 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом 20062,59 грн; заборгованості за пенею та комісією 3250,00 грн.; 250 грн.- штрафу (фіксована частина) та судовий збір в розмірі 1312, 96 грн. ( а.с.3-5).

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем не виконуються зобовязання за кредитним договором, тому стягнув визначену Банком заборгованість без стягнення штрафу за відсотками.

Однак, колегія суддів не може повністю погодитися із висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

За вимогами ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобовязаний зясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обовязково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Проте суд першої інстанції не з'ясував у повній мірі всі обставини, які мають значення для справи, та не виконав усі вимоги цивільного судочинства, у зв'язку із чим рішення в даній справі неможна повністю визнати законним і обґрунтованим.

Відповідно до вимог ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови ПАТ КБ «ПриватБанк» в задоволенні позовних вимог, не оскаржується, тому судом апеляційної інстанції не переглядається.

Між сторонами виникли правовідносини, стосовно виконання боржником зобовязань по кредитному договору.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в строк зазначений в договорі, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за договором кредиту банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти

Нормами ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частина 2 статті 1050 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо за договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (ст. ст. 530,631 ЦК України).

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги представника відповідача про пропуск позивачем строку позовної давності за зверненням до суду за захистом порушених прав, з огляду на наступне.

Згідно умов укладеного договору п.3.1.1 Умов та правил строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки. Строк дії картки зазначений на стороні картки.

Згідно інформації наданої ПАТ КБ «ПриватБанк» на запит суду, на імя відповідача ОСОБА_4 видано кредитну картку «Універсальна», що зазначено у заяві, зі строком дії до 30 квітня 2011 року. Кредитна картка 12.08.2011 року була перевипущена із дією до квітня 2015 року.

Посилання представника відповідача про відсутність заяви, а отже й позичальника ОСОБА_4 на перевипуск нової карти, колегія суддів вважає такими, що спростовуються письмовими матеріалами справи.

З огляду на п.3.1.3. Правил користування платіжною карткою по закінченню строку дії відповідна карта продовжується на новий термін ( шляхом надання клієнту карти з новим терміном дії), якщо раніше ( до початку місяця закінчення строку дії картки) не надійшла письмова заява користувача про закриття карткового рахунку. А також при умові наявності грошових коштів на картковому рахунку для оплати послуг.( а.с.11 на звороті). Ні відповідачем , ні його представником не надано доказів звернення відповідача із письмовою заявою про закриття карткового рахунку. А крім того, розрахунок руху коштів по відкритому на імя відповідача картковому рахунку підтверджує користування ОСОБА_4 новою, прервипущеною карткою.

Як видно й з розрахунку заборгованості, й з заяви позичальника йому видано кредитні картки «Укніверсальні», що спростовує посилання представника відповідача в апеляційній скарзі на отримання боржником миттєвої картки, яка не підлягає перевипуску.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно із ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (ст. 253 ЦК України).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

З огляду на дату подання позовної заяви ПАТ КБ «ПриватБанк» до суду , згідно штампу вхідної кореспонденції суду 27 травня 2016 року, строку дії перевипущеної картки до квітня 2015 року та фактичного користування кредитними коштами та останнє поповнення карткового рахунку на суму 100 грн. у жовтні 2013 року та погашення кредитної заборгованості у лютому 2013 року у розмірі 1000грн., трирічний строк позовної давності, передбачений ст.267 ЦК України позивачем не пропущений. Тому, доводи апеляційної скарги представника відповідача в частині пропуску строку позивачем позовної давності не знайшли свого підтвердження, тому не підлягають задоволенню.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються

договором.

Указаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 07 вересня 2016 року справа № 6-1412 цс 16 і відповідно до ст.360-7 ЦПК України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Колегія вважає слушними доводи апеляційної скарги представника відповідача в частині відсутності доказів сповіщення відповідача про підвищення відсоткової ставки за користування кредитними коштами.

Як видно з умов укладеного договору, а саме заяви позичальника сторонами обумовлено 3% на місяць за користування кредитним коштами ( а.с.6 заява на звороті).

Як видно з розрахунку заборгованості, наданого позивачем ПАТКБ «Приватбанк» до 31 грудня 2012 року позивач нараховує відсотки за користування кредитними коштами 36% річних. Проте, з 01 квітня 2015 року відсоткова ставка збільшилася до 43,20 % річних. Доказів на підтвердження правомірності підвищення відсоткової ставки за користування кредитним коштами позивачем не надано. Як і не надано жодних узгоджених між сторонами домовленостей про її збільшення.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для нарахування відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 43,20% річних є неправомірним, тому розмір заборгованості за відсотками за період з 01 квітня 2015 року по 30 квітня 2016 року підлягає перерахунку та зменшенню до 36%. У звязку із чим, з огляду на розмір поточної та простроченої заборгованості в загальному обсязі 2659,50 грн. ( 1179,49+1480.01) 36% за 13 місяців ( спірний період) становитимуть -1037,20 грн. Заборгованість за відсотками станом на 31 березня 2015 року становить 5292,77 грн. Отже, загальна заборгованість за відсотками в межах заявлених позовних вимог буде становити 6329,97 грн., виходячи з розрахунку (2659,50грн./100*36%х13мес.=1037,20 грн. відсотки за період з 01 квітня 2015 року по 30 квітня 2016 року + 5292,77 грн.).

З огляду на неправомірність нарахування позивачем за користування кредитними коштами заборгованості за підвищеною відсотковою ставкою 43,20%, визначений позивачем розмір заборгованості за відсотками підлягає зменшенню.

Судом першої інстанції не перевірено розрахунок заборгованості наданий позивачем в частині підвищеного розміру відсотків за користування кредитними коштами.

На думку колегії суддів, рішення суду першої інстанції в частині визначеного судом розміру заборгованості підлягає зміні, відповідно до положення п.п.1,3 ч.1 ст.309 ЦПК України та зменшенню розміру заборгованості за відсотками, що в свою чергу призведе до зменшення розміру загальної заборгованості ОСОБА_6 за кредитним договором. Рішення суду першої інстанції змінити, зменшивши розмір стягнутої із ОСОБА_4 на користь ПАТКБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором № б/н від 11.12.2007 року станом на 30 квітня 2016 року з 26 222,09 грн. до 12489,47 грн., у звязку зі зменшенням заборгованості по процентам за користування кредитом з 20062,59 до 6329,97 грн.

Згідно ч. 5 ст. 88 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За правилом ч.1 ст. 88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково,судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених вимог.

Позивачем при зверненні до суду із позовом за заявлені вимоги у розмірі 27520,69 грн. сплачено судовий збір у розмірі 1378 грн. Позовні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАБанк» задоволено частково, в обсязі 12489,47 грн., отже із відповідача ОСОБА_4 підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у сумі 625,38 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.4 ч.1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3, задовольнити частково.

Рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 15 березня 2017 року змінити, зменшивши розмір стягнутої із ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором № б/н від 11.12.2007 року станом на 30 квітня 2016 року з 26 222,09 грн. до 12489,47 грн., яка складається: з заборгованості за кредитом 2659,50 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 6329,97 грн., заборгованості за пенею та комісією 3250,00 грн; 250 грн. штрафу (фіксована частина) та зменшивши розмір стягнутого зі ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" судового збору з 1378 грн. до 625,38 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: