Справа №766/9398/17
Пров. №2/766/7239/17
20 грудня 2017 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:
головуючого судді Хайдарової І.О.,
секретар Сікорська Я.А.,
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,-
В судове засідання позивач не з'явилась, її представник надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, надав суду заяву про відкладення розгляду справи у зв'язку з відрядженням. Суд вважає повторну неявку відповідача з неповажних причин, розцінює як недобросовісне здійснення своїх процесуальних обов'язків.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Вивчивши матеріали справи та дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
17 вересня 2014 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 укладено шлюб, внаслідок чого остання змінила прізвище на ОСОБА_8, що підтверджено свідоцтвом про шлюб НОМЕР_3 від 17.09.2014 року.
Вироком Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_4 визнано винним за ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 190 КК України, за незаконне придбання права власності на чуже майно шляхом обману з використанням завідомо підробленого документу.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 27.12.2016 року, договір купівлі-продажу нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1, № 127 від 10 жовтня 2000 року, що укладений на товарній біржі "Фенікс" між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 визнано недійсним; витребувано у ОСОБА_9 квартиру АДРЕСА_1, передавши її у володіння ОСОБА_5; зобов'язано Центр надання адміністративних послуг Миколаївськї міської ради скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_1. Вказане рішення набуло чинності 09.01.2017 року.

Згідно із ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

16 лютого 2017 року за актом приймання-передачі квартири ОСОБА_1 передала, а ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 прийняв квартиру АДРЕСА_1.

Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Положеннями ст.321 ЦК України зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно п.3 ч.1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Наявність у діях власника майна волі на передачу цього майна виключає можливість його витребування від добросовісного набувача. Під час розгляду вимог про витребування майна у його набувача мають бути враховані всі умови, передбачені ст.388 ЦК (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України від 6грудня 2010р. у справі №3-13гс10).

Відповідно до правової позиція ВСУ у справі № 6-2776цс16 «Статтею 330 ЦК України передбачено, що якщо майно відчужене особою, яка не має на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Одним із випадків, коли майно можливо витребувати від добросовісного набувача, є вибуття такого майна поза волею власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі (пункт 3 частини першої статті 388 ЦК України)».

Згідно ч.1 ст.1212 ЦПК України особа, яка набула майно або зберігала його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Обумовлені положення застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події і стосуються також вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.

Таким чином, з'ясувавши характер, суть та підстави заявлених позивачем вимог, норми права, якими вони регулюються, давши належну правову оцінку зібраним у справі доказам та поясненням сторін у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Крім того, в силу ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 640 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування витрат по оплаті судового збору.

Керуючись ст.ст. 4,5,18,81,89,141, 259,263,265,268 ЦПК України, ст.ст. 215, 216, 316-319, 321, 328, 330, 1212 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2) грошові кошти в сумі 43857,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2) сплачений судовий збір в розмірі 640,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Згідно загального порядку оскарження, дане рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяІ. О. Хайдарова