АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ [1]

28 листопада 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Немировської О.В.

суддів - Чобіток А.О., Соколової В.В.

при секретарі - Казанник М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Національного авіаційного університету, третя особа: ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

за апеляційною скаргою представника Національного авіаційного університету - Любченко Ірини Георгіївни на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2017 року,

встановила:

у лютому 2017 р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати незаконним та скасувати наказ №21-к від 16.01.2017 про його звільнення з посади проректора з науково-педагогічної роботи та корпоративного розвитку Національного авіаційного університету (далі - НАУ) в зв'язку зі скороченням чисельності працівників відповідно до п 1 ст. 40 КЗпП України, стягнути всі суми, що належали позивачу на день звільнення стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу, допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2017 року позов було задоволено частково - визнано наказ незаконним, поновлено позивача на роботі, стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу, вирішено питання про судові витрати, допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку в сумі 6 327 грн. 25 коп.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник відповідача - Любченко І.С. подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити частково - щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказував, що він працював в НАУ на посаді проректора з науково-педагогічної роботи та корпоративного розвитку і був поновлений на цій посаді рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 26 серпня 2016 р. наказом в.о. ректора НАУ ОСОБА_2 №1089/к від 25 жовтня 2016 р.

Наказом в.о. ректора НАУ ОСОБА_2 №21/к від 16.01.2017 його було звільнено із займаної посади відповідно до п 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням чисельності працівників. Вказане звільнення він вважав протиправним, оскільки з 26 жовтня 2016 р. було внесено зміни до штатного розпису та введено посади ректорату: проектор з навчальної та виховної роботи, проректор з економіки та адміністративно-господарської роботи, проректор з науково-технічного співробітництва, проректор з міжнародного співробітництва і цим же наказом виведено посаду проректора з науково-педагогічної роботи та корпоративного розвитку, на яку він був поновлений, що свідчить про те, що фактично скорочення чисельності працівників не відбулось і в Статуті НАУ посади проректорів залишись незмінними. 31 жовтня 2016 р. йому було вручено попередження про наступне звільнення з 31 грудня 2016 р. проте не були запропоновані всі вакантні посади, не було враховано його переважне право на залишення роботі, а крім того, йому при звільненні не було виплачено вихідної допомоги, компенсацію за невикористану відпустку і середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2017 року позов було задоволено частково - визнано наказ незаконним, поновлено позивача на роботі, стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу, вирішено питання про судові витрати, допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку в сумі 6 327 грн. 25 коп.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що звільнення позивача з роботи відбулось з порушенням установленого законом порядку, оскільки йому не були запропоновані всі вакантні посади, які відповідали його освіті, кваліфікації та досвіду роботи.

Такий висновок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим та відповідає встановленим по справі обставинам.

Суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та послався на положення статей 40, 42, 43-1, 49-2, 116, 235 КЗпП України, Закону України «Про вищу освіту».

Доводи, викладені представником відповідача в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують, всі були предметом перевірки суду та отримали належну правову оцінку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, у випадках, зокрема, змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Звільнення з підстав, передбачених в даному пункті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Позивач був поновлений на посаді проректора з науково-педагогічної роботи та корпоративного розвитку НАУ наказом від 25.10.2016 №1089/к на підставі рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 15 квітня 2016 р.

Відповідно до протоколу засідання Вченої ради від 26.10.2016 пропозиція про внесення змін до штатного розпису була подана в.о. ректора ОСОБА_2 Питання щодо погодження поновлення позивача на посаді проректора, його звільнення в зв'язку зі скороченням чисельності штату працівників та затвердження штатного розпису в новій редакції, а також переведення на посади проректорів за новим штатним розписом: на посаду проректора з навчальної та виховної роботи, проректора з економіки та адміністративно-господарської роботи, проректора з міжнародного співробітництва та призначення на посаду проректора з науково-технічного співробітництва на вирішувалось одночасно (а/с 169).

В п. 5.3.3. Статуту НАУ (був затверджений в новій редакції наказом Міністерства освіти і науки України від 27.03.2015 №361) передбачено, що керівництво окремими видами діяльності (навчальною, навчально-методичною, науковою, інноваційною, міжнародною та адміністративно-господарською і т.п.) Університету здійснюють проректори, які відповідають за ці напрями діяльності Університету. Права та обов'язки проректорів визначає ректор відповідно до функцій, які вони виконують. Кандидат на посаду проректора повинен бути громадянином України, вільно володіти українською мовою, мати вчене звання та науковий ступінь і стаж науково-педагогічної діяльності не менш ніж п'ять років, у вищих навчальних закладах III-IV рівня акредитації не менше трьох років (вимоги до наявності вченого звання і наукового ступеня та стажу науково-педагогічної діяльності не поширюються на проректорів, які виконують адміністративно-господарські функції). В цьому ж пункті закріплено, що наймання на роботу і звільнення проректорів здійснюється наказом ректора за погодженням Вченою радою та органами студентського самоврядування Університету відповідно до чинного законодавства України.

Представник третьої особи - в.о. ректора НАУ ОСОБА_2 визнала в судовому засіданні, що подання кандидатур претендентів на посади проректорів на засідання Вченої ради, яке відбулось 26.10.2016, здійснював особисто в.о. ректора ОСОБА_2 Доводи представників відповідача та третьої особи щодо невідповідності ОСОБА_1 посаді проректора з науково-технічного співробітництва, оскільки на таку посаду могла претендувати лише особа з військовою освітою, є безпідставними, оскільки такої вимоги до претендента на посаду проректора з науково-технічного співробітництва в Статуті НАУ не передбачено.

В ході розгляду справи в суді першої інстанції відповідачем визнавався факт, що посада проректора з науково-технічного співробітництва була вакантною станом на 31.10.2016 та 16.01.2017 (а/с 101).

Незважаючи на ту обставину, що не виявилось можливим перевірити доводи позивача про те, що підпис в Акті від 07.11.2016 йому не належить, вказаний Акт, в якому позивачу було запропоновано вакантну посаду доцента, не можна вважати допустимим доказом, оскільки вказаний акт не був підписаний жодним з членів комісії у складі: заступника начальника юридичного відділу ОСОБА_5, помічника ректора ОСОБА_6, начальника відділу управління персоналом ОСОБА_7 Підпис начальника відділу управління персоналом ОСОБА_7 міститься лише щодо вказівки «Виправлена дата з 04 (четвертого) на 07 (сьоме) вірна», а отже не стосується змісту самого акту щодо погодження ОСОБА_1 із запропонованою посадою - доцент ННІЕБ (а/с 42). В Акті від 31.10.2016, в якому зазначається, що ОСОБА_1 не надав погодження на переведення на вакантну посаду доцента ННІЕБ, містяться підписи всіх членів комісії (а/с 41).

Також є безпідставним посилання представника відповідача на ту обставину, що він погодився в своїй заяві від 16.01.2017 на звільнення з роботи та не мав наміру продовжувати працювати в НАУ, оскільки в цій заяві він вказував саме про порушення його трудових прав через те, що йому не було запропоновано всі вакантні посади, зокрема проректора.

Таким чином, судом першої інстанції було повно та всебічно встановлено обставини справи, перевірено їх доказами, правильно застосовано норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу представника Національного авіаційного університету - Любченко Ірини Георгіївни відхилити, а рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді

№ справи: 760/2460/17-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/12070/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Кушнір С.І.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.