Справа № 574/1111/17
Провадження № 2/574/534/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2017 року Буринський районний суд Сумської області

у складі головуючого: судді Бабічевої Л.П.

при секретарі Божок В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Буринь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Жуківської сільської ради Буринського району Сумської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно.

27.10.2017 року позивачка подала до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить визнати за нею права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позовних вимог позивачка послалась на те, що 10 січня 1997 року в с. Жуківка Буринського району Сумської області померла її баба ОСОБА_2.

Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі, на земельну частку (пай), розміром 3,05 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходиться на території Жуківської сільської ради Буринського району Сумської області, відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії CM № 0204976 від 23.03.1997 року, зареєстрованого 23.03.1997 року в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 326.

Позивачка, являючись спадкоємцем за законом, прийняла спадщину, шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном.

Інших спадкоємців не має.

Однак, нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки правовстановлюючий документ на спадкове майно - земельну частку (пай) був виданий після смерті ОСОБА_2.

Тому позивачка з урахуванням уточнених позовних вимог просить визнати за нею в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай), у землі, яка перебувала у колективній власності сільськогосподарського акціонерно пайового товариства закритого типу «Жуківське» та розташована на території Жуківської сільської ради Буринського району Сумської області, розміром 3,05 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0204976 від 23.03.1997 року, зареєстрованого 23 березня 1997 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 326, після померлої 10 січня 1997 року баби - ОСОБА_2.

У судове засідання позивачка ОСОБА_1 не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує ( а.с. 45).

Представник відповідача - Жуківської сільської ради Буринського району Сумської області у судове засідання не зявився, від відповідача надійшла до суду заява про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги визнає повністю (а.с.39).

Оскільки сторони у судове засідання не зявились, подавши заяви про розгляд справи у їх відсутність, тому відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 10 січня 1997 року в с.Жуківка Буринського району Сумської області померла баба позивачки - ОСОБА_2 (а.с. 7-12).

Мати позивачки - ОСОБА_3 померла 30 березня 1995 року ( а.с. 10).

23 березня 1997 року Буринською районною державною адміністрацією на імя баби позивачки ОСОБА_2 був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності САПТЗТ «Жуківське», розташованої на території Жуківської сільської ради Буринського району Сумської області, розміром 3,05 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що підтверджується сертифікатом серії CM № 0204976, зареєстрованим 23.03.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 326 ( а.с. 14).

З листа відділу Держгеокадастру у Буринському районі №177/146-17 від 10.10.2017 р. вбачається, що ОСОБА_2 не отримувала державний акт на право власності на земельну ділянку взамін сертифікату на право на земельну частку ( пай) серії CM № 0204976 ( а.с. 19).

Згідно ч.1 ст. 549 ЦК Української PCP (1963 року), що діяв на час виникнення спірних правовідносин, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Частиною 1 ст. 524 ЦК УРСР встановлено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

З довідки Жуківської сільської ради Буринського району від 14.08.2017 року №02-29/318 вбачається, що померла 10 січня 1997 року ОСОБА_2 постійно проживала у ІНФОРМАЦІЯ_1, спадщину після її смерті прийняла позивачка ОСОБА_1 шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном ( а.с. 32).

Таким чином, спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняла позивачка ОСОБА_1 згідно вимог п.1 ч.1 ст.549 ЦК Української РСР (1963 року) шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, являючись спадкоємцем за законом згідно ст.529 ЦК Української РСР.

З листа приватного нотаріуса Буринського районного нотаріального округу ОСОБА_4 від 10.10.2017 року № 755/01-16 вбачається, що позиваці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну часку (пай), оскільки правовстановлюючий документ - сертифікат на право на земельну частку (пай) серії CM № 0204976 виданий 23.03.1997 року після смерті спадкодавця ( а.с. 30).

Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом після смерті ОСОБА_2 не має, що підтверджується копією спадкової справи №183 за 1997 рік після померлої ОСОБА_2 та довідкою Жуківської сільської ради Буринського району від 14.08.2017 року №02-29/318 ( а.с. 32, 42-44 ).

Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Згідно п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» №720/95 від 08.08.1995 року, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Судом встановлено, що баба позивачки не отримала за життя сертифікат на право на земельну часку (пай), такий сертифікат було видано після її смерті. Отже, баба позивачки, будучи членом колективного сільськогосподарського підприємства - САПТЗТ «Жуківське», була включена до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю Серії СМ №000011, виданого 04.07.1995 року агрофірмі «Жуківська» ( а.с. 46-48), на підставі чого на її імя 23 березня 1997 року був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності САПТЗТ «Жуківське».

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 16.04.2004 р. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» - член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Враховуючи викладене суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог.

У судовому засіданні достовірно встановлено, що позивачка, яка прийняла спадщину, не може скористатись в повному обсязі своїм правом на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини та позбавлена іншої можливості захистити свої спадкові права, крім визнання її права на спадкове майно в судовому порядку.

Таким чином, наявні правові підстави для задоволення позову.

На підставі викладеного,

керуючись ст.ст. 529, 549 ЦК України 1963 року,

п.24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 16.04.2004 р. «Про практику

застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»,

ст.ст. 10, 11, 57- 60, 174, 197, 209, 212- 215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Жуківської сільської ради Буринського району Сумської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай), у землі, яка яка перебувала у колективній власності сільськогосподарського акціонерно пайового товариства закритого типу «Жуківське» та розташована на території Жуківської сільської ради Буринського району Сумської області, розміром 3,05 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0204976 від 23.03.1997 року, зареєстрованого 23 березня 1997 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 326, після померлої 10 січня 1997 року баби - ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Сумської області через Буринський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Л.П. Бабічева