Провадження № 2/761/7585/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Рибака М.А.,

за участю секретаря Яриновської Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду міста Києва в залі судових засідань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київського національного торговельно-економічного університету, Міністерства освіти і науки України про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, індексації заробітної плати та відшкодування моральної шкоди -

ВСТАНОВИВ:

В червні 2017 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва із позовом до Київського національного торговельно-економічного університету (далі по тексту - відповідач-1) та Міністерства освіти і науки України (далі по тексту - відповідач-2) про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, індексації заробітної плати та відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Апеляційного суду міста Києва від 11.06.2015 року по справі №22-ц/796/6663/2015, залишеного без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.11.2015 року по справі №757/14317/14-ц, наказ Міністерства освіти і науки України №171-к від 05.05.2014 року «Про дострокове розірвання контракту з ректором Українського державного університету фінансів та міжнародної торгівлі ОСОБА_1» визнано незаконним, а ОСОБА_1 поновлено на посаді ректора Українського державного університету фінансів та міжнародної торгівлі з 05.05.2014 року та стягнуто з Українського державного університету фінансів та міжнародної торгівлі на користь останнього суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 125211,20 грн. з утриманням з цієї суми податків й інших обов'язкових платежів.

При цьому, вказаним рішенням Апеляційного суду міста Києва від 11.06.2015 року з Міністерства освіти і науки України на користь ОСОБА_1 стягнуто суму відшкодування моральної шкоди в розмірі 1000,00 грн.

Окрім того, рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 01.08.2017 року, яке залишене без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 26.09.2017 року було задоволено позов ОСОБА_1 до Київського національного торговельно-економічного університету та Міністерства освіти і науки України про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, індексації заробітної плати та відшкодування моральної шкоди було задоволено частково та стягнуто з Київського національного торговельно-економічного університету на користь ОСОБА_1 266380 (двісті шістдесят шість тисяч триста вісімдесят) грн. 02 коп., з яких: 231055 (двісті тридцять одна тисяча п'ятдесят п'ять) грн. 20 коп. - середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі з 12.06.2015 року по 30.06.2017 року; 35324 (тридцять п'ять тисяч триста двадцять чотири) грн. 82 коп. - індексація заробітної плати за час вимушеного прогулу за період з 05.05.2014 року по 30.06.2017 року. Стягнуто з Міністерства освіти і науки України на користь ОСОБА_1 5000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Разом з тим, враховуючи ту обставину, що рішення суду про поновлення на роботі ОСОБА_1 в частині поновлення на посаді виконано лише 15.08.2017 року, позивач, посилаючись на порушення своїх прав, вважає, що Київський національний торговельно-економічний університет, як правонаступник Українського державного університету фінансів та міжнародної торгівлі, зобов'язаний виплатити йому середній заробіток за час вимушеного прогулу через невиконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 01.07.2017 року по 14.08.2017 року у розмірі 13962,40 грн.,а також 3799,10 грн. індексації заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Окрім того, позивач вважав, що неправомірними діями відповідача-2 йому також було заподіяно моральну шкоду в сумі 64000,00 грн.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з Київського національного торговельно-економічного університету на його користь 17761,50 грн., з яких: 13962,40 грн. - середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі з 01.07.2017 року по 14.08.2017 року; 3799,10 грн. - індексація заробітної плати за час вимушеного прогулу за період з 01.07.2017 року по 14.08.2017 року; стягнути з Міністерства освіти і науки України на його користь 64000,00 грн. моральної шкоди; стягнути з Міністерства освіти і науки України на його користь судові витрати про сплаті судового збору за вимогу про стягнення моральної шкоди.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили суд про його задоволення.

Представник відповідача Київського національного торговельно-економічного університету проти задоволення позову заперечувала в повному обсязі, посилаючись на те, що Київський національний торговельно-економічний університет не допускав будь-яких затримок у виконанні рішення суду, а порушення прав позивача сталось з вини Міністерства освіти і науки України.

В судовому засіданні представник відповідача Міністерства освіти і науки України проти задоволення позову заперечував з тих підстав, що позивач, заявляючи до Міністерства освіти і науки України вимоги про відшкодування моральної шкоди, не надав жодних доказів на предмет того, в чому саме полягає ця шкода та якими неправомірними діями чи бездіяльністю Міністерства її було заподіяно позивачу. Також зазначав, що за вказане порушення з відповідача вже було стягнуто моральну шкоду, а підстави для подвійного стягнення моральної шкоди за одне і те саме діяння законом не передбачено. Крім того зазначав, що оскільки Київський національний торговельно-економічний університет є правонаступником Українського державного університету фінансів та міжнародної торгівлі, то відповідальність за вчинене порушення прав позивача має нести саме він.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Так, судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду міста Києва від 11.06.2015 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.11.2015 року, позовні вимоги ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України, Українського державного університету фінансів та міжнародної торгівлі, треті особи: ОСОБА_8, Державна інспекція навчальних закладів України, про визнання наказу про дострокове розірвання трудового контракту незаконним, поновлення на роботі на посаді ректора, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди - задоволено частково, а саме: визнано наказ Міністерства освіти і науки України №171-к від 05.05.2014 року «Про дострокове розірвання контракту з ректором Українського державного університету фінансів та міжнародної торгівлі ОСОБА_1» незаконним; поновлено ОСОБА_1 На посаді ректора Українського державного університету фінансів та міжнародної торгівлі з 05.05.2015 року; стягнуто з Українського державного університету фінансів та міжнародної торгівлі на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 125 211,20 грн., з утриманням з цієї суми податків і інших обов'язкових платежів; стягнуто з Міністерства освіти і науки України на користь ОСОБА_1 1 000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди; вирішено питання про розподіл судових витрат та допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в межах платежу за один місяць.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Вказаним судоми рішенням було встановлено, що сума середньоденної заробітної плати позивача складає 450,40 грн.

Із матеріалів справи вбачається, що вказане рішення суду в частині поновлення позивача на роботі фактично виконано 15.08.2017 року із виданням наказу Міністерством освіти і науки України № 465-к (а.с. 80).

Відповідно до ст. 235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Згідно вимог ч.1 ст. 76 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується негайно.

У відповідності до роз'яснень, викладених в п. 34 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі слід вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов'язків.

Положеннями ч. 2 ст. 14 ЦПК України передбачено, що невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Статтею 236 КЗпП України передбачено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату середнього заробітку або різниці за час затримки.

За вказаних обставин, а також беручи до уваги те, що за період з 01.07.2017 року по 14.08.2017 року рішення суду в частині поновлення позивача на посаді ректора не виконано без поважних на те причин, суд, враховуючи встановлену в рішенні Апеляційного суду міста Києва від 11.06.2015 року суму середньоденної заробітної плати позивача у розмірі 450,40 грн., а також надані позивачем розрахунки середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв'язку з невиконанням рішенням суду про поновлення на роботі, зроблені згідно Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, та перевірені в судовому засіданні, прийшов до висновку, що вимоги позивача в частині стягнення з Київського національного торговельно-економічного університету на його користь суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв'язку з невиконанням рішенням суду про поновлення на роботі у розмірі 13962,40 грн. є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з Київського національного торговельно-економічного університету на користь позивача індексації заробітної плати за час вимушеного прогулу за період з 01.07.2017 року по 14.08.2017 року у розмірі 3799,10 грн., суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 95 КЗпП України заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

Згідно ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

У відповідності до вимог ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, серед яких, крім іншого, заробітна плата (грошове забезпечення).

При цьому, к передбачено п.п. 4, 7 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року за №159, компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати проводиться за рахунок джерел, з яких здійснюються відповідні виплати. Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу спожитих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділеній на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається.

Таким чином, перевіривши на відповідність вказаним вимогам закону наведені у позовній заяві розрахунки позивача, суд вважає, що задоволенню також підлягають і позовні вимоги в частині стягнення з Київського національного торговельно-економічного університету на користь позивача сум індексації заробітної плати за час вимушеного прогулу за період з 01.07.2017 року по 14.08.2017 року у розмірі 3799,10 грн.

Щодо вимог позивача про стягнення на його користь моральної шкоди у розмірі 64000,00 грн., завданої неправомірними діями Міністерства освіти і науки України, то суд вважає, що в цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист цивільних прав та інтересів у разі їх порушення.

Частиною ч.1 ст. 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Так, у відповідності до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Згідно роз'яснень, які містяться в п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року за №4, судам необхідно враховувати, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

За наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, затримка виконання рішення про поновлення на роботі, невиплати належних йому грошових сум тощо) відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 237 КЗпП України здійснюється в обраний працівником спосіб, зокрема у вигляді одноразової грошової виплати (висновки Верховного Суду України, викладені в постанові №6-23цс12 від 25.04.2012 року).

Беручи до уваги вищевикладене, а також зважаючи на встановлені обставини справи, суд вважає, що порушення законних прав позивача, яке полягає у тривалому невиконанні рішення суду про поновлення на роботі, призводить до моральних страждань позивача, втрати ним нормальних життєвих зв'язків і вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Проте, виходячи із засад розумності та справедливості, оцінюючи доводи позивача щодо обґрунтованості спричинення моральних страждань останньому, суд знаходить суму моральної шкоди обґрунтованою в розмірі 1000,00 грн., а тому позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Посилання відповідача-2 з приводу неможливості стягнення моральної шкоди за одне і те саме порушення двічі судом відхиляються, оскільки із матеріалів справи вбачається, що фактично бездіяльність відповідача-2 щодо невиконання рішення суду тривала і після ухвалення рішення про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за попередній період, а позивач зазнавав моральних страждань і в подальшому.

Також, з огляду на часткове задоволення заявлених позовних вимог, суд, в порядку визначеному ст. 88 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з Міністерства освіти і науки України на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640,00 грн.

Крім того, з урахуванням ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з Київського національного торговельно-економічного університету підлягає до стягнення на користь держави судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 64, 88, 179, 208, 209, 212-215, 218, 223, 294, 296 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Київського національного торговельно-економічного університету, Міністерства освіти і науки України про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, індексації заробітної плати та відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Київського національного торговельно-економічного університету на користь ОСОБА_1 13962,40 грн. середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі з 01.07.2017 року по 14.08.2017 року та 3799,10 грн. індексації заробітної плати за час вимушеного прогулу за період з 01.07.2017 року по 14.08.2017 року.

Стягнути з Міністерства освіти і науки України на користь ОСОБА_1 1000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з Міністерства освіти і науки України на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640,00 грн.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Київського національного торговельно-економічного університету на користь держави судовий збір в сумі 640,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ М.А. РИБАК