Провадження № 2/520/6181/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2017 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

при секретарі Єгорової В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до ОСОБА_2,

ОСОБА_3,

треті особи: Одеська міська рада,

ОСОБА_4

про знесення самочинно зведеного обєкту нерухомості,

ВСТАНОВИВ:

25.10.2016 року ОСОБА_1 звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Одеської міської ради, ОСОБА_4, в якому просить суд зобов'язати ОСОБА_2, ОСОБА_3 власними силами та за власні кошти знести самочинно збудований будинок, що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Золотий берег, 6-8, як такий що порушує права власника суміжного будинку ОСОБА_1 та збудований із порушенням норм ДБН 360-92** Містобудування Планування і забудова міських і сільських поселень, «Санітарних норм і правил забезпечення інсоляцією будівель та територій жилої забудови» та СНІП ІІ-4-79 «Природне і штучне освітлення», без додержання вимог, стосовно здійснення нового будівництва, норм Законів України «Про основи містобудування», «Про архітектурну діяльність», «Про регулювання містобудівної діяльності».

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачка посилається на те, що вона є власницею частини будинку, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Золотий берег, 6/8, номер запису про право власності: 15072074 від 21.06.2016р.

Позивачка вказує, що з листопада 2014 року біля її будинку громадянами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ведеться незаконне самовільне будівництво на земельній ділянці, що не була відведена для даних цілей.

Позивачка зазначає, що на її неодноразові вимоги щодо надання документів на підставі яких проводиться дане будівництво, тобто, чи було дотримано вимоги закону щодо початку проведення будівельних робіт та отримано відповідну декларацію у Департаменті ДАБІ в Одеській області про початок будівельних робіт, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відповідали відмовою у дуже грубій формі.

Також позивачка вказує, що раніше, на тому місці, на якому громадянами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на даний час проводиться самовільне будівництво, була вільна земельна ділянка, яка собою являла широкий прохід між сусідніми будинками.

Позивачка стверджує, що відповідно до даних матеріалів судової справи №520/17754/14-ц, що розглядалася Київським районним судом м. Одеси, згідно якої позивач - Одеська міська рада звернулася до відповідачів - ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 щодо знесення будівлі та звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, самовільне будівництво було виявлено у листопаді 2014 року.

При цьому, земельна ділянка була передана у власність відповідачів лише 30.04.2015року, відповідно до запису про право власності № 9567923.

Беручи до уваги вищезазначене, позивачки вважає, що земельна ділянка, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Золотий берег, 6-8, була самовільно зайнятою, а будівництво об'єкту нерухомості на зазначеній земельній ділянці було розпочато без достатніх правових підстав та, як наслідок, є самочинним.

До того ж позивачка просить враховувати інформацію Департаменту ДАБІ в Одеській області (листи від 22.07.2015р. №01/11-7661 та лист від 28.09.2015р. №01/12-10972), а також розпорядження Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 16.10.2015р. №648 «Про приведення до попереднього стану самочинно збудованого двоповерхового будинку за адресою: м. Одеса, вул. Золотий берег, 6-8», якими підтверджено факт самочинного будівництва відповідачами та зобовязано їх привести домоволодіння до попереднього стану.

Також ОСОБА_1 посилається на висновок незалежного інженера-проектувальника, який нею було замовлено та який підтверджує факти негативного впливу самочинного будівництва на її - ОСОБА_1 будинок.

Позивачка стверджує, що її інтереси як власника сусіднього будинку та користувача земельної ділянки, що межує із ділянкою, на якій проводиться незаконне будівництво, враховані не були, особистого погодження цих робіт нею не надавалося.

Так, позивачка зазначає, що відповідачі будують будинок на відстані від межі суміжних земельних ділянок менше ніж 1 метр, що, на думку позивачки, призведе до порушення інсоляції їх будівель та протипожежних норм.

З посиланням на положення Закону України «Про основи містобудування», Закону України «Про архітектурну діяльність», Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ст. 376 ЦК України, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про знесення самочинно зведеного обєкту нерухомості.

У судовому засіданні 18.05.2017року, за клопотанням представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_7, судом було залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Одеську міську раду.

Крім того, у судовому засіданні 27.06.2017року, за клопотанням представника третьої особи - Одеської міської ради судом було залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_4, співвласника іншої ? частини житлового будинку, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Золотий берег, 6/8.

У судовому засіданні 27.11.2017 року представник позивачки заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити.

Крім того, у судовому засіданні 27.11.2017 року представник позивачки надав суду клопотання про призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи.

Судом було відмовлено у задоволенні клопотання про призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи, оскільки питання, які просить поставити представник позивачки перед судовим експертом жодним чином не відносяться до компетенції судового експерта, а відносяться до компетенції Одеської міської ради як територіальної громади м. Одеси.

У судовому засіданні 27.11.2017 року відповідачка ОСОБА_2 та її представник проти позову заперечували, просили відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі з підстав, зазначених у письмових запереченнях.

Так, в обґрунтування наданих заперечень представник відповідачки посилається на те, що вказані у позовній заяві твердження позивачки спростовуються розпорядженням Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 14 вересня 2016 року за №586 «Про скасування розпорядження Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 16.10.2015 року №648», у якому зазначається, що розпорядження від 16.10.2015 року №648, яке було скасовано, не містить доказів самовільного будівництва, оскільки земельна ділянка, на якій розташовано домоволодіння, перебуває у приватній власності, цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Крім цього зазначалося, що до акту обстеження додавалася фотофіксація гаражу, право власності на який зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно на підставі свідоцтва про право власності на домоволодіння, виданого виконавчим комітетом Одеської міської ради 27 липня 2004 року.

Отже, на думку представника відповідачки, твердження позивачки щодо здійснення відповідачами самовільного будівництва спростовується розпорядженням Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 14 вересня 2016 року за №586.

Представник відповідачки зазначає, що у позовній заяві відсутні посилання позивачки на вчинення відповідачами будь-яких перешкод щодо реалізації прав розпоряджатися або користуватися належним позивачці майном.

З огляду на вищевикладене представник відповідачки вважає, що позовна заява про знесення самочинно збудованого об'єкту нерухомості задоволенню не підлягає.

У судовому засіданні 27.11.2017 року представник відповідачки ОСОБА_3 проти позову також заперечував, просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі з підстав, зазначених у письмових запереченнях.

В обґрунтування наданих письмових заперечень представник відповідачки посилається на те, що позивачка не довела наявність порушеного права, відповідно до ст. 391 ЦК України, у звязку з чим, у неї відсутні підстави для звернення до суду з вимогами про знесення самочинно зведеного обєкту нерухомості.

У судовому засіданні 27.11.2017 року представник третьої особи Одеської міської ради проти задоволення позову заперечував.

Третя особа ОСОБА_4 у судове засідання 27.11.2017 року не зявилась, повідомлялася належним чином, про поважність причин відсутності не повідомила.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивачки, відповідачки ОСОБА_2 та її представника, представника відповідачки ОСОБА_3, представника третьої особи Одеської міської ради, проаналізувавши надані сторонами докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, 21 червня 2016 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого, ОСОБА_8 передає у власність (продає), а ОСОБА_1 приймає у власність (купує) ? частку житлового будинку, що знаходиться за адресою: місто Одеса, вулиця Золотий берег, будинок 6/8, та складається в цілому з однієї житлової будівлі літ. «А», загальною площею 282 кв.м., у тому числі житловою 66,3 кв.м., розташованого на земельній ділянці площею 0,050га, за фактичним користуванням (а.с.93-94).

Вказаний договір купівлі-продажу було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_9 21 червня 2016року, зареєстровано в реєстрі за №299.

Право власності на ? частину вказаного будинку було зареєстровано за ОСОБА_1 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 21.06.2016 року, номер запису про право власності: 15072074 (а.с.17-23).

Таким чином, судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 є власницею ? частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: місто Одеса, вулиця Золотий берег, будинок 6/8.

Співвласником іншої ? частини вказаного житлового будинку є ОСОБА_4.

З матеріалів справи також вбачається, що ОСОБА_2 є власником 1/5 частини, а ОСОБА_3 є власником 3/10 частини домоволодіння, що знаходиться за адресою: місто Одеса, вулиця Золотий берег, будинок 6-8 (а.с.17-23).

Листом від 28.09.2015 року за №01/12-10972 Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області на звернення Київської районної адміністрації Одеської міської ради стосовно самовільного виконання будівельних робіт за адресою: м. Одеса, вул. Золотий берег, 6-8, повідомив про те, що Департаментом ДАБІ в Одеській області не зареєстровано жодних дозвільних документів за зазначеною адресою. Виїздом на місце, виявлено самовільне виконання будівельних робіт з будівництва будинку, потрапити на обєкт не вдалось, субєкт містобудування не надає доступу до обєкту. Враховуючи зазначене, субєктом містобудування порушено ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (а.с.14).

Розпорядженням Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 16 жовтня 2015 року за №648 «Про приведення до попереднього стану самочинно збудованого, двоповерхового будинку, за адресою: м. Одеса, вул. Золотий берег, 6-8» було зобовязано ОСОБА_3 та ОСОБА_2 власними силами і за рахунок власних коштів у десятиденний термін привести до попереднього стану домоволодіння, відповідно до технічного паспорту КП «ОМБТІ та РОН» від 23.08.2012р., шляхом знесення самочинно збудованого двоповерхового будинку, за адресою: м. Одеса, вул. Золотий берег, 6-8 (а.с.16).

У подальшому, розпорядженням Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 14 вересня 2016року з №586 «Про скасування розпорядження Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 16.10.2015р. №648» було скасовано розпорядження Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 16 жовтня 2015р. №648 про приведення до попереднього стану самочинно збудованого, двоповерхового будинку за адресою: м. Одеса, вул. Золотий берег, 6-8 (а.с.92).

У вказаному розпорядженні зазначено, що за результатами розгляду листа юридичного департаменту Одеської міської ради від 10.02.2016р. №305, від 21.03.2016 року №695, було встановлено, що при підготовці розпорядження Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 16 жовтня 2015 року №648 про приведення до попереднього стану самочинно збудованого двоповерхового будинку за адресою: м. Одеса, вул. Золотий берег, 6-8, не було взято до уваги, що земельна, на якій розташоване домоволодіння, перебуває у приватній власності, цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Документи, на підставі яких було прийнято розпорядження райадміністрації від 16 жовтня 2015р. №648 не містять доказів самовільного будівництва. Так в акті обстеження об'єкта містобудування від 13.08.2015 року зазначено, що на ділянці за адресою: м. Одеса, вул. Золотий берег, 6-8, збудовано двоповерховий житловий будинок. На момент перевірки будівельні роботи не велись. Водночас до акту обстеження додається фотофіксація гаражу, право власності на який зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно на підставі свідоцтва про право власності на домоволодіння, виданого виконавчим комітетом Одеської міської ради 27 липня 2004 року.

Таким чином, судовим розглядом встановлено, що розпорядження Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 16 жовтня 2015року за №648, яким було зобовязано ОСОБА_3 та ОСОБА_2 власними силами і за рахунок власних коштів у десятиденний термін привести до попереднього стану домоволодіння, відповідно до технічного паспорту КП «ОМБТІ та РОН» від 23.08.2012р., шляхом знесення самочинно збудованого двоповерхового будинку, за адресою: м. Одеса, вул. Золотий берег, 6-8, було скасовано розпорядженням Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 14 вересня 2016року за №586.

Згідно п. 5 Постанови № 6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» відповідно до вимог статті 376 ЦК право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого обєкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування.

У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376 та стаття 391 ЦК).

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. ст. 11, 60 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

В порушення вимог вказаної вище ст. 60 ЦПК України позивачкою ОСОБА_1 не надала суду належних доказів на підтвердження своїх посилань про істотне порушення її права суміжних землекористувачів будівництвом, що здійснюється ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду (стаття 159 ЦПК), рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п.п. 8, 13 Постанови Пленуму Верховного суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» ухвалене у справі рішення має бути гранично повним, ясним, чітким. Резолютивна частина повинна мати вичерпні, чіткі, безумовні й такі, що випливають зі встановлених фактичних обставин, висновки по суті розглянутих вимог і залежно від характеру справи давати відповіді на інші питання, зазначені у статтях 215 - 217 ЦПК.

Відповідно до ч 1 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

Згідно ч.1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

З огляду на викладене, суд критично оцінює надані позивачкою в якості доказів самовільного будівництва та порушення її права як власника земельної ділянки, лист Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області від 28.09.2015року за №01/12-10972 на звернення Київської районної адміністрації Одеської міської ради стосовно самовільного виконання будівельних робіт за адресою: м. Одеса, вул. Золотий берег, 6-8, та розпорядження Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 16 жовтня 2015року за №648 «Про приведення до попереднього стану самочинно збудованого, двоповерхового будинку, за адресою: м. Одеса, вул. Золотий берег, 6-8», оскільки, як було встановлено судом, зазначене розпорядження було скасовано Київською районною адміністрацією Одеської міської ради від 14 вересня 2016року з №586 «Про скасування розпорядження Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 16.10.2015р. №648».

Крім того посилання позивача про порушення її прав та інтересів на підставі того, що з листопада 2014 року біля її будинку відповідачами ведеться незаконне самовільно будівництво, не знайшли жодного обґрунтування, оскільки право власності на ? частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: місто Одеса, вулиця Золотий берег, будинок 6/8, у позивачки виникло у 2016 році, на підставі договору купівлі-продажу від 21 червня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_10, зареєстрованого в реєстрі за №299.

Посилання позивача щодо обґрунтування позовних вимог ґрунтуються на листі Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області від 28.09.2015 року та на скасованому розпорядженні Київської районної адміністрації Одеської міської ради, які були прийняті у 2015 році, тобто до того, як позивачка стала власником ? частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: місто Одеса, вулиця Золотий берег, будинок 6/8.

Також, суд критично оцінює наданий позивакою в якості доказів висновок про можливий вплив зведеної будівлі на прилеглі існуючі будівлі за адресою: м. Одеса, Золотий берег, 6/8, складений інженером-проектувальником ОСОБА_11, оскільки вказаний висновок ґрунтується на державному акті ОСОБА_1, якого, як підтвердив представник Одеської міської ради, взагалі не існує. До матеріалів справи відповідного державного акту також надано не було.

Викладене взагалі ставить під сумнів законність та обґрунтованість зазначеного висновку.

За таких обставин, суд не вбачає правових підстав для захисту права власності ОСОБА_1, оскільки позивачем не доведено яким чином порушені її права і інтереси та взагалі не доведено здійснення відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_2 самовільного будівництва.

Відповідно до ч.4 ст.60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При викладених обставинах, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 62, 212 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третіх осіб Одеської міської ради та ОСОБА_4 про знесення самочинно зведеного обєкту нерухомості залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особи, які були відсутні під час проголошення рішення суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий Калініченко Л. В.