БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/1768/16-ц
Провадження № 4-с/497/1/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2017 року м.Болград

Болградський районний суд у складі:

головуючого судді Кодінцевої С.В.,

за участю секретаря судового засідання Ковтун О.І.,

заявника ОСОБА_1,

представника заявника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград скаргу ОСОБА_1, заінтересовані особи: старший державний виконавець Іллічівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3, Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» (надалі ПАТ АБ «Укргазбанк») на бездіяльність державного виконавця,

В С Т А Н О В И В:

12 вересня 2016 року до суду надійшла скарга ОСОБА_1 на бездіяльність старшого державного виконавця Іллічівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3, що виразилася у невинесенні постанови про закінчення виконавчого провадження та не знятті арешту з належного скаржнику майна (а.с.1-4).

Просив суд постановити судове рішення, яким:

-визнати поважними причини пропуску строку для звернення зі скаргою;

-поновити строк для звернення зі скаргою;

-визнати протиправною бездіяльність старшого державного виконавця Іллічівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3, яка виразилась у невинесенні постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 43969629 з примусового виконання виконавчого листа № 2-338/11, виданого Болградським районним судом Одеської області від 18.03.2014 року та не знятті арешту з його майна;

-зобовязати старшого державного виконавця Іллічівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 винести постанову про закінчення виконавчого провадження у ВП № 43969629 з примусового виконання виконавчого листа № 2-338/11, виданого Болградським районним судом Одеської області від 18.03.2014 року та не знятті арештів з майна.

Свої доводи скаржник обґрунтовує тим, що 07.09.2016 року він звернувся до Територіального сервісного центру МВС України в м. Болград Одеської області з метою зняття з обліку належного йому автомобіля Mitsubishi Outlander, державний номер НОМЕР_1, але йому було відмовлено у звязку з тим, що вказаний автомобіль знаходиться під арештом на підставі постанови державного виконавця від 04.12.2014 року (номер ЄДРВП 43969629). Скаржник вважає, що бездіяльність державного виконавця є протиправною з наступних підстав:

10.07.2014 року державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-338/11, виданого Болградським районним судом Одеської області 18.03.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АБ «Укргазбанк» в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором № 508 А-11 від 04.10.2007 року в сумі 18 664.57 доларів США та 1204.46 гривен та 8084.30 гривен суми штрафу та 1690.97 гривен судового збору.

28.10.2015 року він звернувся до відділу ДВС Болградського РУЮ з заявою відповідно до якої просив надати інформацію про залишок заборгованості за вищевказаним виконавчим документом та відповідний розрахунковий рахунок для сплати заборгованості.

06.11.2015 року державним виконавцем йому було відмовлено у наданні інформації про розрахунковий рахунок та залишок заборгованості, пояснюючи це тим, що у відділі ДВС відсутній відповідний рахунок.

Оскільки, відділ ДВС Болградського РУЮ відмовився прийняти кошти для повного виконання рішення суду, він був змушений звернутись до найближчого відділення АБ «Укргазбанк» з метою погашення заборгованості.

10.02.2016 року він отримав довідку з АБ «Укргазбанк» № 05/208/15/0411-02/2148, відповідно до якої заборгованість по кредиту та відсоткам погашена в повному обсязі (кредитний договір № 508 А-11 від 04.10.2007 року) та заборгованість по кредиту в АБ «Укргазбанк» відсутня. Таким чином, рішення суду ним було виконано в повному обсязі.

В подальшому йому стало відомо, що виконавчий документ з незрозумілих підстав було передано на виконання з відділу ДВС Болградського РУЮ до Відділу ДВС Іллічівського МУЮ Одеської області (в подальшому перейменований в Іллічівський міський відділ державної служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області).

26.05.2016 року він звернувся до Іллічівського МВ ДВС ГТУЮ в Одеській області з заявою про закінчення виконавчого провадження, до якої була додана довідка АБ «Укргазбанк» від 10.02.2016 року та вважав, що на підставі вказаних документів державним виконавцем будуть вжиті заходи спрямовані на закінчення виконавчого провадження та зняття арешту з його автомобіля відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Однак, державним виконавцем не було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, та постанову про зняття арешту на належне йому майно.

Будучи присутнім в судових засіданнях 22.12.2017 року, 08.02.2017 року заявник підтримав доводи своєї скарги, наполягав на її задоволенні. Стверджував, що він повністю погасив заборгованість за виконавчим листом № 2-338/11, виданого Болградським районним судом Одеської області, та 10.02.2016 року отримав довідку в АБ «Укргазбанк» № 05/208/15/0411-02/22148 про відсутність будь-якої заборгованості. Втім, з невідомих йому причин, у подальшому АБ «Укргазбанк» стверджував про недійсність цієї довідки, та наявність у нього іншої заборгованості, що виникла після винесення рішення судом, та його виконання. Державний виконавець відмовляється видати йому письмову довідку про розмір виконавчого збору, та реквізити необхідні для його сплати, відсилаючи його для вирішення усіх питань до АБ «Укргазбанк».

Підтвердив, що з усіма матеріалами виконавчого провадження він ознайомився 20.07.2016 року, та лише 12.09.2016 року звернувся до суду з названою скаргою, так як чекав, що державним виконавцем будуть вжиті все ж таки необхідні заходи. Так як лише 12.09.2016 року подав дану скаргу до суду, просив поновити йому визначений законом десятиденний строк звернення.

Представник заявника, діючий на підставі довіреності від 22.09.2016 року (а.с.67) ОСОБА_2, будучи присутнім в судовому засіданні 12.10.2016 року підтримав доводи скарги ОСОБА_1, просив їх задовольнити. Надав пояснення з правових підстав скарги, посилаючись на положення Закону «Про виконавче провадження».

Заінтересована особа старший державний виконавець Іллічівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3, про час та місце розгляду скарги щоразу була повідомлена належним чином (а.с.14-15, 70, 93, 103, 153, 180). Жодного разу в судове засідання не зявлялася, втім надала письмові заперечення (а.с.34-37), та матеріали виконавчого провадження № 2219/3 (а.с.37-66).

В обґрунтування заперечень зазначала, що 25.01.2016 року на адресу Відділу ДВС надійшла постанова про передачу матеріалів виконавчого провадження ВП №43969629, винесена державним виконавцем Відділу ДВС Болградського РУЮ в Одеській області, та передано матеріали виконавчого провадження, які на підставі постанови від 25.01.2016 року прийняті до виконання.

19.02.2016 року на їх адресу боржником було надано заяву з повідомленням про повне погашення заборгованості за кредитом, процентам, штрафу та судового збору згідно довідки № 05/208/15/0411-02/2184 від 10.02.2016 року за підписом начальника відділення №208/15 Одеської обласної дирекції ПАТ АБ «Укргазбанк» ОСОБА_4, однак довіреність на цю особу відсутня в матеріалах виконавчого провадження.

Ні боржником, ні стягувачем не було надано державному виконавцю жодного документу про сплату боржником заборгованості, та 8 084.30 гривен суми штрафу, 1 690.97 гривен - судового збору.

З метою перевірки доводів боржника про повне погашення заборгованості, на адресу стягувача АБ «Укргазбанк» двічі була надіслана вимога державного виконавця про необхідність надання належної інформації.

20 липня 2016 року на підставі поданої заяви, боржник ознайомився з матеріалами виконавчого провадження, та при цьому боржника ОСОБА_1 було повідомлено про відсутність підстав для закриття виконавчого провадження, в тому числі про не сплату виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій, що взагалі виключає можливість зняття арешту з майна боржника з підстав чітко визначених Законом України «Про виконавче провадження» (ст.ст.50, 60).

Було звернуто увагу суду на те, що боржник з матеріалами виконавчого провадження ознайомився 20.07.2016 року, а звернувся до суду зі скаргою лише 12.09.2016 року, тобто з пропуском десятиденного строку, визначеного ст.385 ч.1 ЦПК України. Доказів поважності причин пропуску цього строку, боржником не надано, що є безумовною підставою для відмови у задоволенні скарги.

Заінтересована особа ПАТ АБ «Укргазбанк» про розгляд скарги повідомлена належним чином (а.с.11, 71, 104, 152, 177-178). В судові засідання представник не зявлявся. Надіслала на адресу суду письмові заперечення (а.с.28-33, 118-119), та в задоволенні скарги просила відмовити.

В обґрунтування заперечень стверджувала, що єдиною підставою для зняття арешту з заставного майна та підтвердження виконання рішення суду та погашення боргу перед АБ «Укргазбанк» боржник надав лише довідку банку № 05/208/15/0411-02/2184 від 10.02.2016 року за підписом начальника відділення №208/15 Одеської обласної дирекції ПАТ АБ «Укргазбанк» ОСОБА_4. Проте дану довідку не можливо вважати належним і допустимим доказом виконання ОСОБА_1 рішення суду у повному обсязі, так як, а ні до матеріалів скарги, а ні до банку, а ні до органів ДВС боржником не надано платіжних документів про повне виконання рішення суду у сумі стягнення. Крім того, банком відкликано довідку № 05/208/15/0411-02/2184 від 10.02.2016 року про відсутність заборгованості ОСОБА_1 перед АБ «Укргазбанк» як недійсну, про що Банк листом № 05/208/15/04/21-09/2226 від 22.09.2016 року повідомив боржника та органи ДВС у письмові формі.

Дані обставини свідчать про відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_1, а також те, що на даний час ОСОБА_1 має заборгованість перед банком у вигляді донарахованих відсотків. Поновлення нарахування відсотків та регулярних комісій здійснюється у разі якщо: боржник після звернення банку до суду з позовом здійснює добровільне погашення заборгованості за кредитом; судом прийнято рішення стягнути суму заборгованості та банк отримав кошти від ДВС в процесі примусового стягнення в рамках виконавчого провадження або боржник/поручитель здійснює добровільне погашення заборгованості за рішенням суду. Банк у випадку настання одного з вище перелічених випадків здійснює донарахування відсотків та регуляторних комісій в межах періоду з моменту зупинення нарахування до дати розрахунку заборгованості, на підставі якого було винесено рішення суду, або в межах періоду з моменту зупинення нарахування до дати добровільного погашення заборгованості, у різниці між сумою коштів в погашення відсотків та регуляторних комісій, що надійшла в рахунок погашення, та розміру заборгованості по відсоткам та регуляторним комісіям, що обліковуються на балансі.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 розпочав здійснювати добровільну оплату грошових коштів банком було здійснено донарахування відсотків, що й призвело до виникнення заборгованості (а.с.118-119).

Заявою від 12.10.2016 року ПАТ АБ «Укргазбанк» просив розгляд справи здійснити у відсутність представника (а.с.107-108).

Заслухавши доводи заявника, його представника, письмові заперечення заінтересованих осіб, вивчивши матеріали справи та надавши оцінку обґрунтованості доводам скарги, суд дійшов до висновку що вона не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» № 606 від 21.04.1999 року в редакції Закону № 2677-VІ від 04.11.2010 року з наступними змінами від 23 лютого 2014 року N 767-VII, що були чинними на час відкриття виконавчого провадження (надалі Закон), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначений цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Державний виконавець як працівник органу державної виконавчої служби за ст. 7 Закону України «Про виконавчу службу», зобов'язаний сумлінно виконувати службові обов'язки, не допускати у своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України, а з огляду на ст. 7 Закону - використовувати надані йому права у точній відповідності до закону.

Судом встановлено, що на виконання рішення Болградського районного суду Одеської області від 14.07.2011 року по справі за позовом ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_5 про стягнення на предмет застави (а.с.75), було видано 18 березня 2014 року дублікат виконавчого листа (а.с.39).

Представник стягувача 08.07.2014 року подав на імя начальника Відділу ДВС Болградського РУЮ в Одеській області заяву про відкриття виконавчого провадження і дублікат виконавчого листа від 18.03.2014 року, про що свідчить вхідний номер 1808/9335 від 08.07.2014 року (а.с.38).

10 липня 2014 року державним виконавцем Івашинським В.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 4396962 по справі та вказане виконавче провадження внесено до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень (ЄДРВП №43969629).

Згідно ст. 19 Закону державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону: за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення …. У заяві про відкриття виконавчого провадження стягувач вправі зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, місцезнаходження його майна тощо), а також шляхи отримання ним коштів, стягнутих з боржника. У заяві про відкриття виконавчого провадження щодо виконання рішення про майнове стягнення стягувач має право просити державного виконавця накласти арешт на майно та кошти боржника та оголосити заборону на його відчуження.

Статтею 20 Закону встановлено, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

Дослідивши матеріали виконавчого провадження (а.с.37-65) в судовому засіданні у повному обсязі вбачається, що 24.12.2014 року державним виконавцем ВДВС Болградського РУЮ в Одеській області винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (а.с.43), а саме предмету застави транспортного засобу Mitsubishi Outlander, 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1, чорного кольору, належного боржнику.

В силу ст. 5 Закону державний виконавець здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Відповідно до положень ст. 25 Закону, державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Зазначені вимоги також врегульовані ч.3 ст. 19 Закону, згідно якої у заяві про відкриття виконавчого провадження щодо виконання рішення про майнове стягнення стягувач має право просити державного виконавця накласти арешт на майно та кошти боржника та оголосити заборону на його відчуження.

Крім того, п. 3.6.3. Інструкції про проведення виконавчих дій № 74/5 від 15.12.1999 року встановлено, що за заявою стягувача, з метою забезпечення виконання рішення про майнові стягнення державний виконавець постановою про відкриття виконавчого провадження вправі накласти арешт на майно боржника (крім коштів) та оголосити заборону на його відчуження.

Державному виконавцю достовірно було відомо про наявність у боржника рухомого майна: транспортного засобу Mitsubishi Outlander, 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1, чорного кольору, оскільки це є заставне майно, та правомірно у подальшому накладено арешт на це майно.

Законом не встановлено вичерпний і обовязковий для державного виконавця перелік заходів по виявленню майна боржника в ході виконавчого провадження, в даному випадку саме державний виконавець в силу свого процесуального становища, як учасник виконавчого провадження визначає всі можливі заходи по встановленню майнового стану боржника.

В звязку з цим державний виконавець вправі здійснити усі необхідні запити щодо зясування наявності у боржника коштів, достатніх для виконання рішення суду, а у разі відсутності таких щодо зясування наявності у боржника іншого рухомого і нерухомого майна, що відповідає вимогам ст. 52 Закону: звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

Згідно ч. 1, 3, 4 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача.

11.08.2015 року, 08.09.2015 року, 28.10.2015 року боржник ОСОБА_1 звертався з заявами на адресу ВДВС Болградського РУЮ Одеської області щодо надання йому відомостей про залишок заборгованості, оскільки він має намір повністю розрахуватися (а.с.48, 49, 56).

В звязку з тим, що боржник мав намір повністю розрахувати по заборгованості, але у відділі ДВС Болградського РУЮ в Одеській області не відкрито валютного рахунку, що унеможливило надати боржнику реквізити для сплати, 06.01.2016 року в.о.начальника управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_6 виніс постанову про передачу виконавчого провадження до Відділу ДВС Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області (а.с.58 зворотна сторінка).

14.01.2016 року державний виконавець ВДВС Болградського РУЮ в Одеській області постановив рішення про передачу матеріалів виконавчого провадження ВП № 43969629 з примусового виконання виконавчого листа №2-338/11 від 18.03.2014 року Болградського районного суду Одеської області, якою визначено залишок боргу в розмірі 7363.57 доларів США та 10979.73 гривен (а.с.60).

В матеріалах виконавчого провадження є в наявності постанова державного виконавця про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 14.01.2016 року із зазначенням суми та реквізитів для сплати (а.с.59), яка надсилалася на адресу боржника 14.01.2016 року (а.с.59 зворотна сторінка).

Згідно наданих боржником копій квитанцій вбачається проплата заборгованості 26.01.2016 року в сумі 4 000 доларів США, еквівалент у гривнях 99 319.27 гривен (а.с.156), 02.02.2016 року в сумі 1466.00 доларів США, еквівалент у гривнях 37307.32 гривен (а.с.156), 02.02.2016 року в сумі 10979.73 гривен (а.с.157).

18.02.2016 року боржник ОСОБА_1 надав на адресу начальника Відділу ДВС Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області заяву, якою повідомив про повне погашення ним заборгованості по кредитному договору (а.с.62), додавши довідку ПАТ УБ «Укргазбанк» від 10.02.2016 року за № 05/208/15/0411-02/2184 (а.с.62 зворотна сторінка).

Разом з цим квитанцій про повне погашення заборгованості, в тому числі і витрат на проведення виконавчих дій, до заяви не додав.

В судовому засіданні боржник також підтвердив, що суму витрат на проведення виконавчих дій він не сплачував.

19.07.2016 року боржник ОСОБА_1 звернувся з заявою про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, та 20-21 липня 2016 року ознайомився у повному обсязі, що було ним підтверджено в судовому засіданні, а також підтверджено державним виконавцем, в наданих суду запереченнях (а.с.34-36). Тобто з цього часу, боржнику достовірно було відомо про наявність постанови державного виконавця про стягнення з нього, боржника витрат на проведення виконавчих дій, втім і на час розгляду скарги судом, боржник не вжив заходів щодо сплати цих витрат.

Заінтересована особа, стягувач ПАТ АБ «Укргазбанк» листом від 22.09.2016 року за № 05/208/15/04/21-09/2226 повідомив, що довідка від 10.02.2016 року за № 05/208/15/0411-02/2184 є не дійсною, оскільки у боржника залишилась непогашена заборгованість по процентам за користування кредитом та пені за неналежне виконання боржником кредитних зобовязань (а.с.86).

До заяви від 23.11.2016 року (а.с.118-119) ПАТ АБ «Укргазбанк» додав розрахунки заборгованості по процентам та пені станом на 06.01.2016 року (а.с.120-126), станом на 14.01.2016 року (а.с.127-133), станом на 18.02.2016 року (а.с.134-140).

Згідно статті 49 ч.1 п.8 Закону «Про виконавче провадження» № 606-ХVІ в редакції чинній на час звернення боржника до ДВС з заявою про закінчення виконавчого провадження, виконавче провадження підлягає закінченню у разі: фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

У випадках, передбачених пунктами 1 - 6, 8, 9, 11 - 13 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав (ч.2 цієї статті Закону).

Про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом (частина 3 названої статті).

Приписами статті 50 Закону визначено, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника (ч.2 статті 50 Закону).

Оскільки боржник подав державному виконавцю лише заяву про погашення ним заборгованості та довідку ПАТ АБ «Укргазбанк», однак не надав, а ні копій, а ні оригіналів банківських квитанцій, крім того в матеріалах виконавчого провадження відсутня довіреність начальника відділення № 208/15 Одеської обласної дирекції ПАТ АБ «Укргазбанк» ОСОБА_4, який підписав довідку, щодо уповноваження його представляти інтереси стягувача АБ «Укргазбанк» у цьому виконавчому провадження, державний виконавець на виконання до вимог абз.2 ч.2 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», тобто … діючи у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом, вживав заходів з метою законного, неупередженого, своєчасного і повного виконання рішення суду, на підставі ст.ст.5, 12 Закону … на адресу стягувача надсилав вимогу повідомити про погашення боржником ОСОБА_1 заборгованість за виконавчим листом.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що станом на 27.09.2016 року (коли були спрямовані матеріали виконавчого провадження до суду) відповідь банку відсутня.

А ні стягувачем, а ні боржником не підтверджено документально державному виконавцю факт повного погашення заборгованості за названим виконавчим листом.

З огляду на встановлені судовим розглядом обставини, суд дійшов висновку про відсутність (станом на час звернення заявника з цією скаргою до суду) підстав для визнання протиправною бездіяльність старшого державного виконавця Іллічівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3, яка виразилась у невинесенні постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 43969629 з примусового виконання дубліката виконавчого листа № 2-338/11, виданого Болградським районним судом Одеської області від 18.03.2014 року та не знятті арешту з його майна.

Положеннями ст. 383 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно із ч. 1 ст. 386 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю заявника і державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються.

Відповідно до ст. 387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

В даній справі заявником було пропущено десятиденний строк, визначений ст.386 ч.1 ЦПК України звернення з даною скаргою до суду. Жодних письмових доказів поважності причин пропуску цього строку, які були б належними, обґрунтованими, законними суду надано не було. Крім того, заінтересовані особи заперечували щодо можливості поновлення цього строку.

Піддаючи правовій оцінці дії заінтересованої особи державного виконавця щодо вчинення дій спрямованих на виконання дубліката виконавчого листа, виданого 08.03.2014 року Болградським районним судом Одеської області, враховуючи відсутність бездіяльності державного виконавця в даному виконавчому провадження, оскільки державний виконавець діяв в межах наданих йому повноважень, виключно з дотриманням вимог Закону, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні скарги заявника ОСОБА_1 з підстав її не обґрунтованості, не доведеності в силу вимог ст. 387 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 57, 60, 61, 212, 293, 294, 383-389 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження» № 606 від 21.04.1999 року в редакції Закону № 2677-VІ від 04.11.2010 року з наступними змінами, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_1, заінтересовані особи: старший державний виконавець Іллічівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3, Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» (надалі ПАТ АБ «Укргазбанк») на бездіяльність державного виконавця відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст судового рішення виготовлено 09.02.2017 року.

Суддя Болградського районного суду

Одеської області ОСОБА_7