Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №317/1174/17 Головуючий у 1 інстанції: Сакоян Д.І.
Провадження № 22-ц/778/3245/17 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«03» серпня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Маловічко С.В.

суддів: Гончар М.С.

Кочеткової І.В.

секретар: Бєлова А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу судді Запорізького районного суду Запорізької області від 04 липня 2017 року про відмову в забезпеченні позову у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення безпідставно отриманих коштів,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення безпідставно отриманих коштів в розмірі 195 160,35 грн.

В червні 2017 року ОСОБА_3 подала до суду заяву про забезпечення позову, в якій просила накласти арешт на майно, яке належить ОСОБА_4, а саме: на житловий будинок АДРЕСА_1 посилаючись на те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення її прав, оскільки за час розгляду справи ОСОБА_4 може відчужити житловий будинок, що може унеможливити виконання рішення суду. Позивач вказує, що ОСОБА_4 на час подання заяви вже проживає за іншою адресою, а тому має можливість відчужити вказаний житловий будинок.

Ухвалою судді Запорізького районного суду Запорізької області від 04 липня 2017 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою судді, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу судді та постановити нову ухвалу про забезпечення позову.

ОСОБА_4, будучи належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання апеляційного суду 03 серпня 2017р. не з»явилась, не надавши клопотань про відкладення апеляційного розгляду та не сповістивши про причини своєї неявки. Тому колегія у відповідності до положень ч. 2 ст. 305 ЦПК України розглянула апеляційну скаргу у її відсутності.

Представник ОСОБА_3 - адвокат Фурсенко С.С. наполягала на скасуванні ухвали судді та задоволенні заяви про забезпечення позову, вказуючи, що у належному відповідачу будинку на тепер мешкають інші мешканці, що може свідчити про те, що відповідач має намір відчужити його. Та, зважаючи на те, що добровільно кошти вона не повертає та сума є значною, то є необхідним забезпечити позов шляхом накладення арешту на вказаний будинок.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторони позивача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши виділені із справи матеріали, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із п. 2 ч. 2 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Відповідно до ст. 312 ч. 1 п. 2 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права.

Встановлено, що відмовляючи у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову у цій справі, суддя першої інстанції керувався ст. ст. 151-153 ЦПК України та виходив із того, що наведені у заяві відомості про наміри ОСОБА_4 відчужити житловий будинок не підтверджені жодними доказами, а є лише припущеннями заявника. Також суддя вказував, що зазначений житловий будинок не є спірним, адже предметом позову є стягнення безпідставно отриманих коштів, тому вважав, що відчуження вказаного житлового будинку не може утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду.

Проте з такими висновками суду першої інстанції повністю погодитись не можна з огляду на наступне.

В силу вимог ст. 151 ч. 1 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду (ст. 151 ч. 3 ЦПК України).

За роз'ясненнями, наданими в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно із ст. 152 ч. 1 п. 1 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно, що належить відповідачу.

Суд першої інстанції при вирішенні вищезазначеної заяви позивача про забезпечення позову у цій справі дійшов висновку про те, що посилання заявника на те, що невжиття заходів забезпечення позову у спосіб, про який просить ОСОБА_3, не може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду, без врахування всієї сукупності критеріїв, які належить з»ясувати при вирішення цього питання.

Як вбачається з позовної заяви, предметом спору сторін у цій справі дійсно є грошові кошти, які відповідно до попередньої угоди були отримані відповідачем, як попередня оплата саме за житловий будинок АДРЕСА_1 проте у встановленй строк відповідач не продала житловий будинок та отримані кошти не повернула.

При цьому, колегією суддів апеляційного суду встановлено, що такий захід забезпечення позову позивача у цій справі, як арешт вищезазначеного житлового будинку, який відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зареєстрований за відповідачем на праві власності, є адекватним заявленим позивачем вимогам та обставинам, за якими кошти були отримані відповідачем, тобто саме за продаж вказаного будинку, який в дійсності проданий нею позивачу не був.

Також суд не врахував, що інститут забезпечення позову базується саме на обґрунтованому припущенні, що незабезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

В другому клопотанні позивач зазначила, що наміри відповідача щодо відчуження зазначеного житлового будинку підтверджуються тим, що вона вже вселила інших людей до будинку, які почали робити ремонтні роботи, а сама ОСОБА_4 вже переїхала проживати до іншого житлового будинку.

Але суд зазначене до уваги не взяв, хоча такі обставини саме дають підстави для обгрунтованого припущення, що ОСОБА_4 може у будь-якій час провести відчуження житлового будинку на користь третіх осіб. Тобто, як раз і свідчить про те, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у цій справі у подальшому, оскільки сума стягнення є значною.

За таких обставин, доводи позивача як особи, що подала апеляційну скаргу, ґрунтуються на цивільному процесуальному законі, а тому є підстави для задоволення її апеляційної скарги.

Беручи до уваги все вищенаведене, колегія вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню на підставі ст. 312 ч. 1 п. 2 ЦПК України із постановленням судом апеляційної інстанції нової ухвали, якою заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову у цій справі слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 151-153, 307, 312-314, 317 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу судді Запорізького районного суду Запорізької області від 04 липня 2017 року про відмову в забезпеченні позову у цій справі скасувати.

Заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову у цій справі задовольнити.

Накласти арешт на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, який належить на праві власності ОСОБА_6 на підставі рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 09.07.2004р., в межах суми позовних вимог.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: