Провадження №: 2/752/1589/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2017 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.

за участі секретаря судового засідання Веременко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором кредиту,

встановив:

27.10.2016 року ПАТ «ВіЕс Банк» звернулося до суду з позовом про стягнення боргу за договором кредиту з ОСОБА_1, ОСОБА_2.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що 18.07.2008 року між ПАТ «ВіЕс Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №КF50923, на виконання якого останній було надано кредит в розмірі 50 000, 00 дол. США з кінцевим строком погашення не пізніше 17.07.2023 року під 13,5 % річних який ОСОБА_1 .зобов»язалася повертати частинами, визначеними згідно кредитного договору. Факт видачі кредиту підтверджується заявою на видачу готівки №1753-7 від 18.07.2008 року. З моменту отримання кредиту відповідач здійснювала часткове погашення, проте допускала систематичне порушення встановленого графіком порядку та строків погашення. Станом на 10.10.2016 року відповідач ОСОБА_1 має борг у розмірі 35 506, 65 дол.США , який складається з: суми простроченої заборгованості по тілу кредиту в розмірі - 13 835,03 дол. США, що складає еквівалент у гривні - 357 497, 17 грн.; несплачених процентів за користування кредитними коштами в розмірі - 5 368, 30 дол.США, що складає еквівалент у гривні - 138 716, 87 грн.; пені в розмірі 16 303, 32 дол. США нарахованої за період з 09.10.2015 року по 10.10.2016 року включно, що складає еквівалент у гривні - 421 277,78 грн..

З метою забезпечення виконання зобов»язань ОСОБА_1 за кредитним договором №КF50923 від 18.07.2008 року, між ПАТ «ВіЕс Банк» та ОСОБА_2 18.07.2008 року було укладено договір поруки №РО 94877 . Умовами цього договору визначено, що ОСОБА_2 зобов»язався відповідати перед ПАТ «ВіЕс Банк» за виконання позичальником ОСОБА_1 зобов»язань, що виникли із кредитного договору у повному обсязі, в тому числі за повернення основної суми боргу, процентів за користування кредитними коштами, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій , передбачених кредитним договором солідарно з ОСОБА_1.

Заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №КF50923 від 18.07.2008 року, в розмірі 35 506, 65 дол.США ПАТ «ВіЕс Банк» просить стягнути з відповідачів на його користь у солідарному порядку.

У судовому засіданні представник позивача, заявлені позовні вимоги до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором з зазначених у позовній заяві підстав підтримав, просив задовольнити у повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їх представник проти позову ПАТ «ВіЕс Банк» заперечували з тих підстав, що порушення виконання зобов»язань за кредитним договором на які позивач посилається в обґрунтування заявлених позовних вимог відсутні. Вказали на те, що з підстав порушення відповідачкою ОСОБА_1, у зв»язку зі значною девальвацією національної валюти у відношенні до іноземних валют у тому числі долара США, мало місце порушення виконання зобов»язань за кредитним договором у зв»язку з чим позивач скористався своїм правом на дострокове повернення кредиту. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 21.01.2015 року , яке набрало законної сили 26.02.2015 року позов ПАТ «ВіЕс Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Зазначене рішення суду про стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за кредитним договором у розмірі 429 281, 24 грн. було виконано позичальником ОСОБА_1 у добровільному порядку 16.03.2015 року. Стверджували, шо повторне звернення позивача до суду про стягнення заборгованості за кредитним договором №КF50923 від 18.07.2008 року за тих обставин, що ОСОБА_1 16.03.2015 року було виконано рішення суду від 21.01.2015 року про стягнення заборгованості за цим же договором є подвійним стягненням заборгованості. Крім того повідомили суду про те, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 18.07.2008 року по справі №756/15322/14-ц встановлено, що зобов»язання за кредитним договором №КF50923 від 18.07.2008 року сторонами виконано в повному обсязі - 16.03.2015 року. Просили відмовити в задоволенні заявлених вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором №КF50923 від 18.07.2008 року в повному обсязі.

Заслухавши учасників судового розгляду справи, дослідивши докази наявні в матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що заявлений ПАТ «ВіЕс Банк» позов про стягнення боргу за договором кредиту з ОСОБА_1, ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За правилами ст. ст. 10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін ; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості ; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом ; суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом; суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі ; особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги ; суд залучає відповідний орган чи особу, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, якщо дії законного представника суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Крім того, відповідно до правил ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, а ч. 3 ст. 61 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судом встановлено, що 18.07.2008 року між ВАТ «Електрон Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №КF5092 (а.с.10-13).

Відповідно до умов зазначеного кредитного договору №КF5092, укладеного сторонами у справі 18.07.2008 року: банк зобов»язався надати позичальнику грошові кошти в сумі 50 000, 00 дол. США; позичальник зобов»язалася повернути банку основну суму кредиту частинами відповідно до графіку платежів за кредитом, що містяться в додатку №1 до кредитного і є його невід»ємною частиною, та сплатити проценти за користування кредитом у строки та в порядку, передбачених кредитним договором. Кінцевий строк погашення кредиту не пізніше 17 липня 2023 року. Процент за користування кредитом встановлено в розмірі 13,5 % річних. У випадку виникнення простроченої заборгованості за кредитом або частиною кредиту та/або процентами, процент за користування кредитом встановлюється в розмірі 23,5%. Після повного погашення простроченої заборгованості процентна ставка встановлюється в розмірі 13,5% річних. Позичальнику надається кредит для споживчих потреб.

З метою забезпечення виконання зобов»язань ОСОБА_1 за кредитним договором №КF50923 від 18.07.2008 року, між ВАТ «Електрон Банк» та ОСОБА_2 18.07.2008 року було укладено договір поруки №РО 94877 (а.с.14).

Відповідно до умов зазначеного вище договору поруки, поручитель ОСОБА_2 зобов»язався відповідати перед ПАТ «ВіЕс Банк» за виконання позичальником ОСОБА_1 зобов»язань, що виникли із кредитного договору у повному обсязі, в тому числі за повернення основної суми боргу, процентів за користування кредитними коштами, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій , передбачених кредитним договором солідарно з ОСОБА_1.

За даними Статуту ПАТ «ВіЕс Банк», затвердженого загальними зборами акціонерів ПАТ «Фольксбанк», відповідно до рішення позачергових загальних зборів акціонерів від 11.10.2013 року позивач ПАТ «ВіЕс Банк» є правонаступником усіх прав та обов»язків ПАТ «Фольксбанк», відповідно до рішення позачергових загальних зборів акціонерів від 03.04.2008 року ВАТ «Фольксбанк» було правонаступником усіх прав таобов»язків ВАТ «Електрон Банк» (а.с. 19-20).

Відповідно до правил статей 1054,1050,1049 ЦК України: за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Зобов»язання згідно статті 526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу інших актів цивільного законодавства. За правилами ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки встановлені договором, або законом.

За правилами статей 553,554 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов»язку, відповідає за порушення зобов»язання боржником. У разі порушення боржником зобов»язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Звертаючись до суду з позовом, позивач стверджує, що банком виконано зобов»язання за кредитним договором, який було укладено з позичальником ОСОБА_1, а позичальник з моменту отримання кредиту здійснювала часткове погашення кредиту, допускала системні порушення встановленого кредитним договором графіку, станом на 10.10.2016 року має заборгованість на загальну суму 35 506, 65 дол. США, що за офіційним курсом валют НБУ становить еквівалент у національній валюті - 917 491, 84 грн., яка складається з: суми простроченої заборгованості по тілу кредиту в розмірі - 13 835,03 дол. США, що складає еквівалент у гривні - 357 497, 17 грн.; несплачених процентів за користування кредитними коштами в розмірі - 5 368, 30 дол.США, що складає еквівалент у гривні - 138 716, 87 грн.; пені в розмірі 16 303, 32 дол. США нарахованої за період з 09.10.2015 року по 10.10.2016 року включно, що складає еквівалент у гривні - 421 277,78 грн..

На підтвердження невиконання відповідачем ОСОБА_1 зобов»язань за кредитним договором позивачем надано суду копії повідомлень-вимог надісланих 26.03.2014 року на адресу відповідачів, відповідно до змісту яких позивачем було повідомлено останніх, що Банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів, сплати штрафних санкцій (пені, штрафів) і у зв»язку з тривалим невиконанням позичальником своїх зобов»язань за кредитним договором, ПАТ «ВіЕс Банк» вимагає достроково повернути кредит, а саме: 31 441,00 дол. США основного боргу; 277,00 дол. США простроченого боргу; 694, 51 дол. США простроченої заборгованості за процентами. Також звернуто увагу позичальника та поручителя на те, що крім вказаної заборгованості, їм необхідно здійснити також погашення заборгованості за процентами, пенею та штрафними санкціями, що будуть нараховані по день повного погашення заборгованості по кредитному договору. (а.с.15,16).

Заперечуючи проти позову, відповідачі у справі стверджували про повне виконання 16.03.2015 року ОСОБА_1 зобов»язань за кредитним договором №КF50923 від 18.07.2008 року, виконанням у добровільному порядку рішення суду від 21.01.2015 року .

Так, заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 21.01.2015 року судом було задоволено позовні вимоги ПАТ «ВіЕс Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВіЕс Банк» заборгованість за кредитним договором №КF50923 від 18.07.2008 року у розмірі 429 281, 24 грн. (а.с.17-21).

Зазначене вище заочне рішення суду набрало законної сили 07.02.2015 року.

Як видно зі змісту мотивувальної частини заочного рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21.01.2015 року судом встановлено: у зв»язку із невиконанням боржником ОСОБА_1 взятих на себе зобов»язань за кредитним договором, 26 березня 2014 року на адресу останньої, а також на адресу поручителя ОСОБА_2, банком направлено вимогу про погашення заборгованості. Вказану вимогу позичальником ОСОБА_1 отримано 15.04.2014 року, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення.; Відповідачі не виконують взяті на себе зобов»язання, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 32 464 долари США 55 центів, з яких: 31 465 доларів США 18 центів - заборгованість за основним боргом, що утворилась за період з лютого 2014 року по серпень 2014 року; 944 долари США 70 центів - заборгованість за процентами, що утворилась за період з червня 2014 року по серпень 2014 року.

Судом також встановлено, що 21.07.2015 року Оболонським районним судом м. Києва було ухвалено судове рішення за позовом ПАТ «ВіЕс Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, яким у задоволені позову було відмовлено у повному обсязі, рішення суду набрало законної сили 06.10.2015 року

Як видно зі змісту зазначеного рішення, ухваленого Оболонським районним судом м. Києва 21.07.2015 року судом було встановлено: позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з вимогою про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за невиконання умов кредитного договору №КF50923 від 18.07.2008 року; згідно рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21.01.2015 року, яке набрало законної сили 26.02.2015 року, позов ПАТ «ВіЕс Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено та стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта ВіЕс Банк» заборгованість за кредитним договором №КF50923 від 18.07.2008 року у розмірі 429 281, 24 грн.; як вбачається з матеріалів справи відповідач ОСОБА_1 саме у зв»язку з добровільним виконанням рішення Голосіївського районного суду м. Києва 16.03.2015 року сплатила ПАТ «ВіЕс Банк» заборгованість за кредитним договором №КF50923 в розмірі 429 281, 24 грн., що підтверджується квитанцією від 16.03.2015 року №577032. Про зазначене свідчить як розмір внесених коштів так і копія письмової заяви відповідачки до позивача від 16.03.2015 року. Отже, відповідачкою ОСОБА_1 повністю погашена заборгованість по тілу кредиту та відсоткам за користування кредитом за період з червня по серпень 2014 року. Однак, як вбачається з розрахунку загальної заборгованості станом на 24.03.2015 року позивачем зазначено про наявність простроченої заборгованості по тілу кредиту в розмірі 13 835, 03 дол. США. Отже на теперішній час задоволення вимог позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки потягне за собою подвійне стягнення заборгованості за спірним кредитним договором.

З такими висновками суду першої інстанції погодилися суди апеляційної та касаційної інстанцій у постановлених 06.10.2015 року та 24.02.2016 року ухвалах. (а.с.65-78)

Наразі, зі змісту судових рішень Голосіївського районного суду м. Києва від 21.01.2015 року та Оболонського районного суду м. Києва від 21.07.2015 року, а також ухвал Апеляційного суду м. Києва від 06.10.2015 року і Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24.02.2016 року, що стосуються вирішення спору між ПАТ «ВіЕс Банк» та ОСОБА_1, ОСОБА_2 з приводу правовідносин за кредитним договором №КF50923 від 18.07.2008 року, судами встановлено, що позивач ПАТ «ВіЕс Банк» з підстав порушення позичальником ОСОБА_1 зобов»язань за кредитним договором №КF50923 від 18.07.2008 року скористалося своїм правом на дострокове повернення кредиту, судом було задоволено заявлені позовні вимоги щодо стягнення заборгованості в розмірі 32 464 доларів США 55 центів, з яких: 31 465 доларів США 18 центів - заборгованість за основним боргом, що утворилась за період з лютого 2014 року по серпень 2014 року; 944 долари США 70 центів - заборгованість за процентами, що утворилась за період з червня 2014 року по серпень 2014 року. Позичальник ОСОБА_1 на виконання рішення суду 16.03.2015 року сплатила ПАТ «ВіЕс Банк» заборгованість за кредитним договором №КF50923 в розмірі 429 281, 24 грн.. У подальшому, вирішуючи заявлений ПАТ «ВіЕс Банк» спір про звернення стягнення на предмет іпотеки для погашення заборгованості за цим же кредитним договором у розмірі 21 937, 27 дол. США, яка була нарахована позивачем з урахуванням погашення ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №КF50923 від 18.07.2008 року в розмірі 429 281, 24 грн. та зміни курсу гривні до валюти кредиту, значного проміжку часу від дати подачі позовної заяви та нарахувань відсотків за користування кредитом, пені за несвоєчасне погашення кредиту суди прийшли до висновку, що позичальник ОСОБА_1 виконала свої зобов»язання щодо погашення заборгованості по тілу кредиту та відсотках за користування кредитом за період з червня по серпень 2014 року.

Отже, встановлені судами обставини, що відповідач ОСОБА_1 за кредитним договором №КF50923 від 18.07.2008 року погасила заборгованість по тілу кредиту та відсотках включно по серпень 2014 року не підлягають доказуванню.

За даними розрахунку загальної заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «ВіЕс Банк» по кредитному договору №КF50923 від 18.07.2008 року станом на 10 жовтня 2016 року позивач нараховує загальну заборгованість - 35 506, 65 дол. США плюс 13 473, 63 грн. витрат за проведення претензійно-позовної роботи. Зазначена позивачем загальна заборгованість ОСОБА_1 складається з: суми простроченої заборгованості по тілу кредиту за серпень 2014 року в сумі 13 835,03 дол. США; нарахованих процентів за користування кредитом згідно умов кредитного договору за період з 18.07.2008 року по 09.10.2016 року включно, частина яких станом на 10.10.2016 року є сплачена. Нараховані та несплачені проценти за користування кредитними коштами з серпня 2014 року по 09.10.2016 року в сумі 5 368, 30 дол. США; за несвоєчасне (неналежне) повернення кредиту, процентів нараховано пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, обрахованої від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення, яка станом на 10 жовтня 2016 року становить 16 303, 32 дол. США. (а.с.8).

З огляду на те, що зазначеними вище судовими рішеннями встановлено відсутність у позичальника ОСОБА_1 невиконаних зобов»язань щодо погашення тіла кредиту за кредитним договором №КF50923 від 18.07.2008 року, відповідно суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених ПАТ «ВіЕс Банк» позовних вимог у частині стягнення з відповідачів заборгованості по тілу кредиту в сумі 13 835, 03 дол. США.

У той же час, наданий позивачем суду розрахунок несплачених процентів у сумі 5 638, 30 дол. США, який розрахований за період з червня 2014 року і по 10.10.2016 року не може бути прийнятий судом до уваги для визначення процентів за користування кредитом з серпня 2014 року і по 16.03.2015 року, коли позичальник виконала свої зобов»язання щодо повернення тіла кредиту, оскільки наданий позивачем суду розрахунок не містить даних про те, від якої суми неповернутого тіла кредиту визначено розмір процентів за користування кредитними коштами.

Що ж стосується позовних вимог у частині стягнення з відповідачів штрафних санкцій у розмірі визначеному позивачем - 16 303, 32 дол. США, то вони також не підлягають задоволенню судом, оскільки за встановлених судом обставин, щодо відсутності у позичальника ОСОБА_1 невиконаних зобов»язань по погашенню тіла кредиту, а також розміру процентів за користування кредитними коштами з серпня 2014 року по 16.03.2015 року суд позбавлений можливості встановити розмір штрафних санкцій, що передбачені пунктом 6.3. кредитного договору №КF50923 від 18.07.2008 року з підстав несвоєчасної (неналежної) сплати процентів за користування кредитом.

З огляду на викладене, заявлені ПАТ «ВіЕс Банк» позовні вимоги до ОСОБА_1, ОСОБА_2 щодо солідарного стягнення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №КF50923 від 18.07.2008 року з зазначених у позовній заяві підстав не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору також не підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідачів у порядку передбаченому правилами ст. 88 ЦПК України, оскільки заявлені позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в суді.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 529, 553, 554, 611, 1049, 1048, 1050, 1054, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60, 61, 88, 208, 213, 218 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

позові вимоги публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором кредиту, залишити без задоволення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Плахотнюк К.Г.