Справа №521/9070/17
Провадження № 2/521/4017/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
21 листопада 2017 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Поліщук І.О.,
при секретарі Святецькій І.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,
Позивач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглянути справу у його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач в судові засідання не зявився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, шляхом надсилання судових ухвал та повісток на адресу місця реєстрації, згідно довідки Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що 06 грудня 2011 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір позики, згідно якого відповідач отримав від позивача в борг грошову суму у розмірі 7500 доларів США, про що була складена розписка.
Згідно зі статтею 1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках коли позикодавцем є юридична особа незалежно від сум. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
З цих підстав суд робить висновок про те, що розписка позичальника, свідчить про виникнення між сторонами правовідносин, які регулюються положеннями цивільного законодавства щодо договорів позики. Таким чином між сторонами був укладений договір позики грошей на визначений термін. За умовами даного договору позивач передав відповідачу зазначену грошову суму у позику, а відповідач зобовязався, відповідно, повернути отримані кошти готівкою у строк до 13.12.2011 року.
Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Стаття 1046 ЦК України визначає договір позики як реальний. Він не може вважатися укладеним, доки не відбулося передання позичальникові грошей або речей, визначених родовими ознаками, які передбачені договором позики.
Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі, або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором.
Позивач, згідно даних зобовязальних правовідносин, належним чином виконав умови договору позики передав відповідачці зазначену суму 7500 доларів США, а відповідач зобовязання не виконав, отримані в борг кошти у визначений термін не повернув.
В судовому засіданні також встановлено, що термін повернення грошей за договором позики від 06.12.2011 року, посвідченого розпискою відповідача, сплив 13.12.2011 року, у звязку з чим позивач у 2013 році звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси.
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 17 травня 2013 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики задоволено у повному обсязі. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики у розмірі 59 924,25 грн. (пятдесят девять девятсот двадцять чотири) гривні 25 копійок. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 індекс інфляції за час прострочення виконання зобовязання у розмірі 58,18 грн. (пятдесят вісім) гривень 18 копійок. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 3% річних від простроченої суми заборгованості у сумі 1999,68 (одна тисяча девятсот девяносто девять) гривень 68 копійок. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 619,82 грн. (шістсот девятнадцять) гривень 82 копійки. За даним рішенням 26.06.2013 року Малиновським районним судом м. Одеси був виданий виконавчий лист №521/1237/13-ц.

16.07.2013 року головним державним виконавцем другого Малиновського відділу ДВС ОМУЮ було відкрито виконавче провадження, що підтверджується постановою про відкриття провадження ВП №39071801.

З повідомлення головного державного виконавця Другого Малиновського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області від 18.10.2017 року вбачається, що по виконавчому провадженню ВП № 39071801 по виконанню виконавчого листа №521/1237/13-ц виданого 26.06.2013 року Малиновським районним судом м. Одеси про стягнення грошової суми з ОСОБА_2 у розмірі 62601,93 грн., головним державним виконавцем відділу 25.03.2014 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.2 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» та з квітня 2014 року по теперішній час даний виконавчий лист на примусовому виконанні не перебуває.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно ч.1, ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і з неможливість виконання, що випадково настала після прострочення

Закінчення строку договору відповідно до частини 4 статті 631 ЦК України не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. В контексті статі 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу України, інших вимог цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статі 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України.

Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином відповідач повинен сплатити 189432,32 гривні, з яких: основний борг 62601,93 гривня, індекс інфляції 121191,08 гривня, а також три відсотки річних від простроченої суми 5639,31 гривень.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Враховуючи, що позивачем інвалідом 2-ої групи судовий збір не сплачувався, суд стягує судовий збір на користь Державної судової адміністрації з відповідача по справі ОСОБА_2 у розмірі -1% від присудженої до стягнення суми 1894 гривні 32 копійки.

Керуючись ст.ст. 5-8, 10, 11, 15, 57-60, 62, 64, 79, 84, 88, 195, 196, 208, 209, 224-226 ЦПК України ст.ст. 526, 530, 625, 626, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ІНН: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 заборгованість у сумі 189432 (сто вісімдесят девять тисяч чотириста тридцять дві) гривні 32 копійки, з яких:

основний борг 62601 (шістдесят дві тисячі шістсот одна) гривня 93 копійки,

індекс інфляції 121191 (сто двадцять одна тисяча сто девяносто одна) гривня 08 копійок,

три відсотки річних від простроченої суми 5639 (пять тисяч шістсот тридцять девять) гривень 31 копійка.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ІНН: НОМЕР_1 ) на користь Державної судової адміністрації суму сплаченого судового збору у розмірі 1894 (одна тисяча вісімсот девяносто чотири) гривні 32 копійки.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, який постановив його за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом 10 днів з дня отримання копії заочного рішення до суду першої інстанції.

Позивачем рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області в загальному порядку на протязі десяти днів.

В разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, рішення може бути оскаржене сторонами до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги на протязі десяти днів.

Головуючий: