АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5473/17 Справа № 199/2165/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Лаченкова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Городничої В.С.

при секретарі - Кошара О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 червня 2017 року

по справі за заявою представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 про винесення додаткової ухвали про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення суми боргу по договору позики, -

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2008 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська надійшов позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення суми боргу по договору позики.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 червня 2017 року у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 про винесення додаткової ухвали про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення суми боргу по договору позики, - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 червня 2017 року і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які зявилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 квітня 2017 року скасовано захід забезпечення позову, що накладений ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 серпня 2009 року - знято заборону на відчуження у будь-якій формі 1/4 частини квартири АДРЕСА_1, яка на праві власності належить ОСОБА_4.

09 червня 2017 року представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про винесення додаткового рішення (ухвали) про скасування заходів забезпечення позову.

В обґрунтування свої заяви зазначив, що в ухвалі Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 06 квітня 2017 року не вказано ІПН сторін, у звязку з чим АНД ВДВС відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» повертає виконавчий документ стягувану без прийняття до виконання.

Відповідно до ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу; 4) судом не вирішено питання про судові витрати.

Відмовляючи у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 про винесення додаткової ухвали про скасування заходів забезпечення позову, суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку, що підстав для ухвалення додаткового рішення не вбачається відповідно до вимог ст. 220 ЦПК України.

Приведені в апеляційній скарзі доводи про те, що в ухвалі Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 квітня 2017 року не вказано ІПН сторін звязку з чим АНД ВДВС повертає виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання, колегія суддів погодитись не може, оскільки відповідно до правового висновку, який висловлений Верховним Судом України в постанові від 25 червня 2014 року у справі № 6-62цс14, зазначено, що відсутність у виконавчому документі ідентифікаційного номера боржника не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження.

Приведені в апеляційній скарзі доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ч. 1 ст. 218, ст.ст. 303, 307, 312, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 червня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає, оскільки не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

ОСОБА_5