Справа №150/148/17
Провадження по справі №2/150/86/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2017 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючої: судді Цимбалюк Л.П.,

при секретарі Горбей О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки і піклування Чернівецької районної державної адміністрації Вінницької області, про визначення місця проживання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дітей, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до районного суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що у вересні 2016 року ОСОБА_2 залишила його і малолітніх дітей, забравши банківську картку для отримання соціальної допомоги при народженні дитини, позбавила дітей можливості отримувати кошти для їх утримання, вихованням дітей не займається, не піклується про них, не забезпечує їх необхідними речами та продуктами харчування. З огляду на зазначене просить визначити місце проживання малолітніх дітей із батьком.

ОСОБА_3 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дітей, посилаючись на те, що у звязку із тим, що позивач не надавав матеріальну допомогу для утримання неповнолітніх дітей, вона була змушена поїхати на заробітки до міста Києва, де і працевлаштувалась, отримує заробітну плату, тобто має самостійний дохід, крім того, має постійне місце проживання, здатна утримувати та виховувати неповнолітніх дітей.

Первісний позивач (відповідач за зустрічним позовом) ОСОБА_1 та його представник адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні свої вимоги підтримують, просять їх задоволити та визначити місце проживання малолітніх дітей з батьком ОСОБА_1 Заперечують проти зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 Первісний позивач зазначив, що за час спільного проживання із ОСОБА_3 остання вихованням дітей не займалася, не доглядала їх, дітей купала раз на тиждень, пояснюючи це тим, що вона втомлюється, дітей годував і купав ОСОБА_1 Бачив телефонну переписку ОСОБА_3 з іншими чоловіками та зрозумів, що вона йому зраджує у подружній вірності. ОСОБА_3 казала, що ще не нагулялась. У вересні 2016 року поїхала на заробітки до м. Києва. Зі слів тещі (матері ОСОБА_3В.) йому відомо, що ОСОБА_3 живе з іншим чоловіком, веде аморальний спосіб життя. У грудні 2016 року ОСОБА_3 забрала із собою до м. Києва дітей, через десять днів повернулася з новим чоловіком та дітьми. Зі слів малолітнього ОСОБА_5 стало відомо, що чоловік ОСОБА_3 бив дитину по руках і ставив в куток. Як розповідала мати ОСОБА_3, остання не готувала їжу дітям, годувала їх хлібом із кетчупом. Дізнавшись про те, що інший чоловік ОСОБА_3 погано ставиться до дітей, вдарив малолітнього ОСОБА_5, ОСОБА_1 вчинив сварку із колишньою дружиною ОСОБА_3, у звязку із чим вона викликала працівників поліції. У липні поточного року ОСОБА_3 забрала малолітнього ОСОБА_5 до м. Києва і на даний час дитина проживає з нею.

Відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_3 та її представник адвокат ОСОБА_6 позовні вимоги первісного позивача не визнають, заперечують проти їх задоволення, просять задоволити вимоги за зустрічним позовом та визначити місце проживання неповнолітніх дітей із матірю. ОСОБА_3 зазначила, що приїхавши останній раз із м. Києва, її колишній чоловік ОСОБА_1 побив її, про що вона написала заяву до поліції. Дітям привезла одяг, солодощі, але ОСОБА_1 хотів все це спалити, так як з його слів це купив її коханець. У кінці грудня 2016 року ОСОБА_1 відібрав у неї дітей. На даний час вона проживає разом зі своїм теперішнім чоловіком ОСОБА_7 в будинку, належному його матері, працює продавцем продовольчих товарів у ТОВ «Еко», за що отримує заробітну плату. Пояснила, що забрала малолітнього ОСОБА_5 до м. Києва, щоб провести медичне обстеження дитини, оскільки, через хворобу ніг необхідний медичний огляд.

Представник третьої особи без самостійних вимог ОСОБА_8 начальник Служби у справах дітей Чернівецької РДА, в судовому засіданні не заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 Пояснила, що ОСОБА_3 залишила малолітніх дітей та поїхала до міста Києва, вихованням дітей не займається. 17.02.2017 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Чернівецької районної державної адміністрації було прийнято рішення про припинення виплат ОСОБА_3 одноразової допомоги при народженні дитини. Проведеним обстеженням матеріально побутових умов проживання малолітніх дітей встановлено, що ОСОБА_1 сам виховує дітей, у будинку, в якому проживає позивач та його малолітні діти, задовільні житлово побутові умови сімї, наявні ліжка, одяг, іграшки, належне харчування. Зі слів сусідів первісного позивача їй відомо, що ОСОБА_1, повертаючись увечері додому після роботи, приносить дітям гостинці, готує їжу, пере білизну. Вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей із батьком ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_9 - фахівець соціальної роботи Чернівецького районного ЦСССДМ в судовому засіданні пояснила, що останній раз бачила ОСОБА_2 (відповідача по справі) у лютому 2017 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Чернівецької районної державної адміністрації, на якому було вирішено припинити виплату їй одноразової допомоги при народженні дитини. Зазначила, що ОСОБА_1 звернувся до неї з приводу викрадення ОСОБА_3 дітей. 10.12.2016 року ОСОБА_3 привезла дітей назад. На даний час відповідач по справі перебуває в місті Києві. Зауважила, що при обстеженні умов проживання сім'ї ОСОБА_1 встановлено, що житлово побутові умови задовільні, діти забезпечені необхідними речами, продуктами харчування, ліжками, діти веселі та привітні. Зазначила, що дітям, звичайно, потрібна мати, однак, не така мати як ОСОБА_3

Свідок ОСОБА_10 бабка відповідача за первісним позовом по справі ОСОБА_2, в судовому засіданні пояснила, що проживає разом із ОСОБА_1 та його малолітніми дітьми. Останній раз бачила свою онуку у лютому 2017 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Чернівецької РДА. ОСОБА_3 залишила малолітніх дітей і поїхала до міста Києва. Зазначила, що ОСОБА_3 жодного разу не подзвонила, не цікавиться життям дітей, не піклується про них, не займається їх вихованням, матеріально не забезпечує їх. Зауважила, що ОСОБА_3 била малолітнього сина, у звязку із чим у дитини на даний час погане мовлення. ОСОБА_1 сам виховує дітей, піклується про них, купає їх, пере одяг, готує їжу. За час спільного проживання із ОСОБА_1 її онука ОСОБА_3 зловживала алкогольними напоями, курила, дітей не доглядала, їжу дітям не готувала, не займалась їх вихованням, не створювала жодних умов для їх розвитку. ОСОБА_1 проживає разом із малолітніми дітьми в будинку, належному її чоловіку ОСОБА_11, в подальшому останній має намір подарувати житловий будинок ОСОБА_1 Батько малолітніх дітей ОСОБА_1 ріже та рубає дрова людям, за що отримує кошти приблизно 700 900 гривень за день, тому забезпечує дітей усім необхідним. Вважає, що малолітнім дітям краще буде проживати із батьком ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_12 медсестра Березівської амбулаторії загальної практики сімейної медицини, в судовому засіданні пояснила, що разом із соціальним працівником ОСОБА_9 з профілактичною метою відвідували сім'ю ОСОБА_1, житлово побутові умови задовільні, проведено ремонт, в будинку прибрано, діти забезпечені необхідними речами, продуктами харчування, дуже люблять батька, не залякані, виховуються в нормальній психологічній обстановці. Зауважила, що ОСОБА_1 дуже турботливий батько, трудолюбивий, заробляє кошти, рубаючи та ріжучи людям дрова, користується повагою односельчан, добросовісний.

Свідок ОСОБА_13 сусідка ОСОБА_10 (бабки відповідача за первісним позовом), в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 важко працює, заробляє кошти приблизно 800 900 гривень за день, пере одяг, білизну, інші речі, виконував цю роботу і за час спільного проживання із ОСОБА_2 Вихованням дітей займається ОСОБА_1, мати ОСОБА_3 залишила їх, поїхавши до міста Києва. Їй відомо, що ОСОБА_3 легковажна, фліртує з іншими чоловіками, одного разу по скайпу спілкувалася з чоловіком іншої національності, казала, що їй сумно, був інший випадок, коли ОСОБА_3 писала смс-повідомлення до знайомого ОСОБА_13, просила, щоб той приїхав і розвеселив її. Зауважила, що рідна бабка відповідача ОСОБА_3 заперечує проти того, щоб малолітні діти проживали з матірю.

Свідок ОСОБА_14 хрещена мати відповідача за первісним позовом ОСОБА_3, суду пояснила, що остання не цікавиться життям малолітніх дітей, не піклується про їх здоровя та розвиток, тікала з будинку і казала, що нехай бабка няньчить дітей. За час спільного проживання ОСОБА_3 із ОСОБА_1 діти були недоглянуті, брудні. Зауважила, що після того, як ОСОБА_3 залишила дітей, їх доглядає батько ОСОБА_1, який є дуже дбайливим, турботливим та добрим батьком, який заробляє кошти і утримує дітей. ОСОБА_1 різав дрова у ОСОБА_14, за що вона йому дала кошти в розмірі 900 гривень.

Свідок ОСОБА_11 дід відповідача за первісним позовом по справі ОСОБА_3, в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_1 та його малолітні діти проживають разом із ним у належному йому будинку. ОСОБА_3 залишила малолітніх дітей і поїхала до міста Києва. Зауважив, що ОСОБА_1 сам виховує дітей, готує їжу, пере одяг, піклується та дбає про дітей, важко працює і заробляє приблизно 800 900 гривень за день, забезпечує дітей усім необхідним.

Свідок ОСОБА_7 чоловік відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3В.) в судовому засіданні пояснив, що разом із дружиною проживають у будинку, належному його матері, власного помешкання не мають. У нього є дитина від першого шлюбу. Малолітніх дітей дружини ОСОБА_3 бачив лише на фотографіях.

Свідок ОСОБА_15 мати позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3, в судовому засіданні пояснила, що її донька поїхала на роботу до м. Києва, залишивши дітей з їхнім батьком ОСОБА_1 Зазначила, що колишній зять ОСОБА_1 ображав її доньку ОСОБА_3, однак, добре ставився до дітей, виховував та доглядав їх. Приїхавши з м. Києва, ОСОБА_3 забрала дітей, ОСОБА_1 вигнали її із будинку, оскільки, вона не хотіла жити із ОСОБА_1 Пояснила, що ОСОБА_3 водить малолітнього ОСОБА_5 до лікарів, оскільки, через хворобу ніг він потребує хірургічного втручання.

Зясувавши позицію сторін, їх представників, заслухавши пояснення свідків, дослідивши та оцінивши в сукупності всі обставини справи та зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про задоволення вимог ОСОБА_1 за первісним позовом та відмову у задоволенні вимог ОСОБА_3 за зустрічним позовом з огляду на наступне.

Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 20 лютого 2011 року у виконкомі Березівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області, актовий запис №01 (а. с. 4).

Від даного шлюбу у сторін є малолітні діти: син - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6) та донька - ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 7).

Згідно рішення Чернівецького районного суду Вінницької області від 26.04.2017 року (справа №150/682/16-ц (провадження по справі №2/150/17/17) шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано. Дане рішення набрало законної сили 11.05.2017 року (а.с. 61).

У вересні 2016 року ОСОБА_2 залишила сімю і поїхала до міста Києва. З того часу відповідач вихованням дітей не займається, не піклується про них, не надає матеріальної допомоги для їх утримання, не цікавиться ними, кошти, отримані як одноразова допомога при народженні дитини використовуються не за призначенням, а витрачалися ОСОБА_2 для власних потреб.

Частиною 1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Згідно із ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом.

Визначаючи місце проживання малолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_16, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, вік дітей, стан їх здоровя та інші обставини, що мають істотне значення.

Так, батько ОСОБА_1 більше уваги приділяє вихованню дітей, піклується про їх фізичний та інтелектуальний розвиток, про що свідчать пояснення представника Служби у справах дітей Чернівецької РДА ОСОБА_8, яка вказала, що при огляді будинку ОСОБА_1 (позивача по справі) виявлено в наявності меблі, окремі ліжка для дітей, дитячий одяг, іграшки, продукти харчування, діти охайні, доглянуті, в будинку прибрано, чисто.

Представник Служби у справах дітей Чернівецької районної державної адміністрації ОСОБА_8 вважає за доцільне визначити проживання малолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_16 біля батька ОСОБА_1

Однією з цілей регулювання сімейних відносин є забезпечення кожної дитини сімейним вихованням (ч. 2 ст. 1 СК України).

Як свідчить акт обстеження умов проживання сім'ї ОСОБА_1 (позивача по справі) від 13.02.2017 року, комісією у складі медсестри Березівської АЗПСМ ОСОБА_12 та фахівця соціальної роботи Чернівецького районного ЦСССДМ ОСОБА_9, на утриманні останнього перебуває двоє малолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_2, батько сам виховує дітей. Також з сім'єю проживають дід і бабка відповідача ОСОБА_10 та ОСОБА_11. Діти забезпечені ліжками, одягом, іграшками, належним харчуванням, житлово побутові умови проживання задовільні. ОСОБА_1 цікавиться життям дітей, піклується про їх здоров'я та добробут (а.с. 8).

Згідно акту обстеження умови проживання отримувача допомоги при народженні дитини ОСОБА_2 (відповідача по справі) від 13.02.2017 року, №9, проведеного фахівцем соціальної роботи Чернівецького районного ЦСССДМ ОСОБА_9, в будинку наявні всі умови та речі, необхідні для розвитку дітей, зокрема, місця для сну, постільна білизна, одяг відповідно до сезону, підгузки, дитячі ліки,миючі засоби для купання. ОСОБА_3 з дітьми та чоловіком ОСОБА_1 не проживає, вихованням і забезпеченням дітей займається ОСОБА_1 ОСОБА_10 неповнолітніх дітей ОСОБА_3 забрала банківську картку для виплат державної допомоги із собою, тому діти не отримують жодної допомоги від матері (а.с. 11).

Згідно довідки, виданої Управлінням праці та соціального захисту населення Чернівецької районної державної адміністрації від 03.07.2017 року, №04, ОСОБА_1 (первісний позивач по справі) перебуває на обліку в даному Управлінні та отримує допомогу при народженні дитини з 01.03.2017 року по 30.11.2018 року в розмірі 860 гривень, а також державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям з 01.05.2017 року по 31.10.2017 року в розмірі 2029 грн. 52 коп.

ОСОБА_1 має самостійний заробіток у вигляді грошової винагороди, яку отримує за рахунок роботи в господарствах приватних осіб від розпилу дерев, рубки дров пічного опалення в приватних будинках, що стверджується як показами самого ОСОБА_1, та і підтверджено показами свідків ОСОБА_10, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_11, а також довідкою, виданою виконкомом Березівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області від 19.07.2017 року, №992.

Малолітні діти перебувають на утриманні ОСОБА_1, з яким і проживають, діти доглянуті, відповідають фізичному розвитку, вчасно з'являються до лікарні для щеплення, малолітня ОСОБА_16 відвідує дитячий садок, що крім показів свідків підтверджено довідками, виданими Березівською амбулаторією загальної практики сімейної медицини, адміністрацією Березівського дошкільного навчального закладу «Берізка» с. Березівка Чернівецького району Вінницької області, виконкомом Березівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області від 03.07.2017 року, №229.

Згідно довідки, виданої виконкомом Березівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області від 03.07.2017 року, №230 ОСОБА_3 зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_3, однак, по місцю реєстрації не проживає, малолітніх дітей не доглядає.

Як свідчить довідка, видана Чернівецькою лікарнею планового лікування від 26.07.2017 року №528, малолітній ОСОБА_5 знаходився на «Д» обліку у лікаря хірурга з діагнозом фімоз ІІ ступеню, у звязку із чим призначено оперативне лікування, яке призначено на 28.08.2017 року.

Однак, оперативне лікування малолітнього ОСОБА_5 не представилось можливим у визначений лікарем хірургом Чернівецької ЛПЛ день, оскільки, ОСОБА_3В В. забрала дитину до м. Києва. З пояснень останньої слідує, що дитину вона забрала з метою медичного обстеження та подальшого лікування сина. Однак, на підтвердження проведення операції відповідачем за первісним позовом ОСОБА_3 не надано суду жодного належного та достовірного документального доказу. Так, які свідчить фіскальний чек від 21.08.2017 року, ОСОБА_3 оплачено 360 гривень за обстеження дитини в ТОВ «Медичний центр «Сантален» м. Ірпінь, вул. Соборна, 118/19. Згідно консультативного висновку педіатра ТОВ «Медичний центр «Сантален» малолітньому ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 встановлено наступний клінічний діагноз: гострий риніт, супутній діагноз затримка мовленевого розвитку, фімоз, АХПЛШ (аномальна хорда в порожнині лівого шлуночка). Рекомендовані обстеження та консультації: консультації спеціалістів невролога, хірурга, функціональні ехокардіографія.

Вище зазначений фіскальний чек та консультативний висновок педіатра ТОВ «Медичний центр «Сантален» не є прямим та безпосереднім доказом проведення операції малолітнього ОСОБА_5, відсутній висновок лікаря хірурга про проведену операцію.

Частиною 2 статті 150 СК України встановлено, що батьки зобовязані піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обовязку батьківського піклування щодо неї (ч.5 ст.150 СК України).

Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей.

Частиною 1 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, №78 9 встановлено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (ч.2 ст.27 Конвенціїї ООН).

Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Суд зазначає про те, що у даній справі мати так і батько мають однакові соціальні можливості для забезпечення дітей усім необхідним для їх розвитку, включаючи матеріальне забезпечення, виховання дітей, піклування про їх здоров'я, фізичний та моральний розвиток.

Згідно п.1 ст.12 «Конвенції про права дитини», ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року держави - учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляді, право вільно висловлювати ці погляді з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага з її віком і зрілістю. Згідно п. 2 з цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства.

Частиною 1 статті 171 Сімейного кодексу України встановлено, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сімї, що стосуються її особисто, а також питань сімї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном (ч.2 ст.171 СК України).

Українське сімейне законодавство встановлює принцип рівності прав і обов'язків матері та батька стосовно дитини. Однак, сформована судова практика при вирішенні питання про визначення місця проживання дитини в першу чергу керується принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року.

Так, принципом 6 Декларації прав дитини передбачено, що дитина для повного та гармонійного розвитку його особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків і в будь-якому випадку в атмосфері кохання та морального і матеріального забезпечення; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена з матір'ю.

Лише у разі наявності виняткових обставин, передбачених частиною 2 статті 161 Сімейного кодексу України, а саме: відсутність у матері самостійного доходу, зловживання спиртними напоями або наркотичними засобами або якщо мати своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини, дитина може проживати з батьком. Позивачем надано обґрунтовані підстави для визначення місця проживання малолітніх дітей із батьком.

Конвенція є міжнародним договором, приєднавшись до якого в 1991 році, Україна взяла на себе зобов'язання щодо забезпечення прав дитини, закріплених у цьому документі. Конвенція - частина законодавства України, як міжнародний договір має пріоритет над національним законодавством, її застосування обов'язкове. Вона ґрунтується на принципах, закріплених у Декларації, і розвиває її положення, встановлюючи зобов'язання для країн-учасниць.

Національне сімейне законодавство, яке будується на основі Конвенції, передбачає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини суд виходить з принципу рівності прав і обов'язків обох батьків, віддаючи перевагу тому з них, хто може створити найбільш сприятливі умови для виховання дитини.

ОСОБА_1 батьком малолітніх дітей в судовому засіданні з беззастережною підтримкою Служби у справах дітей належним чином доведено наявність обставин, які судом оцінюються як виняткові для того, щоб малолітні діти проживали не з матірю, а з батьком.

Крім того, судом враховується те, що ОСОБА_11 та ОСОБА_10, будучи рідними дідом та бабкою ОСОБА_3, категорично заперечують виховання та проживання малолітніх дітей з матірю (їхньою онукоюю).

Сімейним законодавством визначено, що при вирішенні спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дитини до кожного із них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення.

Первісним позивачем ОСОБА_1 надано суду належні, допустимі та достатні докази обставин, що мають значення для вирішення спірного питання, зокрема, його відповідальне ставлення до своїх батьківських обовязків. Доказами на підтвердження даних обставин в першу чергу виступають покази свідків ОСОБА_10, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_11, які свідчать про те, що ОСОБА_1, який бажає, щоб неповнолітні діти проживали з ним, піклується про дітей, а також про стан здоровя дітей, на даний час має постійне місце роботи, підтвердження чого є запис у його трудовій книжці, згідно якої 01.08.2017 року ОСОБА_1 прийнято на роботу в ФГ «Зелений клин 2014», крім того, значні кошти він отримує за рахунок роботи в господарствах приватних осіб від розпилу дерев, рубки дров пічного опалення в приватних будинках, що дає можливість належним чином та в достатній мірі утримувати та забезпечувати усім необхідним малолітніх дітей для їх розвитку та виховання.

При цьому, судом не беруться до уваги посилання представника відповідача позивача за зустрічним позовом адвоката ОСОБА_6 про те, що свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14, які характеризують ОСОБА_1 виключного з позитивної сторони, є зацікавленими особами, оскільки, зазначені особи не перебувають у родинних стосунках із ОСОБА_1, не встановлено та не доведено інших обставин, що б були підставою стверджувати про зацікавленість вказаних свідків у вирішенні спірного питання. Покази ОСОБА_13 та ОСОБА_14, а також інших свідків ОСОБА_10, ОСОБА_12, ОСОБА_11 не мають плутаного характеру, вказані особи повідомили про відомі їм обставини, які мають значення для справи із зазначенням джерела своєї обізнаності щодо певних обставин, які стосуються справи.

Крім того, первісним позивачем надано документальне підтвердження про стан здоровя як батька, зокрема, медичну довідку, видану Чернівецькою лікарнею планового лікування, яка свідчить про відсутність хвороб у ОСОБА_1, на «Д» обліку в наркологічному кабінеті не перебуває.

Твердження позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3 про її побиття колишнім чоловіком ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження та спростовані в судовому засіданні. Так, як вбачається із висновку Чернівецького ВП Могилів Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області від 09.07.2017 року, ОСОБА_2 06.07.2017 року звернулася до Чернівецького ВП, із повідомленням про те, що її чоловік ОСОБА_1 не дає бачитися їй з дітьми, а не із заявою про побиття колишнім чоловіком ОСОБА_1, як про це зазначається нею в судовому засіданні. За результатами проведення перевірки по повідомленню ОСОБА_2, його розгляд припинено, а факти, викладені в ньому, вважаються такими, що не знайшли свого підтвердження (а.с. 76).

Суд критично ставиться до фотографій, наданих в судовому засіданні первісним позивачем ОСОБА_1 на підтвердження того, що первісним відповідачем ОСОБА_3 ведеться аморальний спосіб життя, оскільки, джерело їх походження невідоме, вони не є фактичними даними, на підставі яких суд може встановити наявність обставин, що обґрунтовують вимоги ОСОБА_1, та інші обставини, які мають значення для вирішення питання щодо визначення місця проживання малолітніх дітей, тому надані фотографії не можуть розглядатися судом як докази, що охоплюються змістом статті 57 ЦПК України, належність та допустимість яких встановлена статтями 58 та 59 цього Кодексу.

Особливо важливими у вирішенні питання про встановлення місця проживання дітей є можливість батьків забезпечити потреби дітей саме в матеріальному плані, а також наступна обставина можливість забезпечення належних житлових умов. Оскільки, саме матеріальний стан батьків впливає на можливість забезпечувати як фізичний так і культурний розвиток дитини, що призведе до відчуття себе повноцінним членом суспільства, та дозволить розвивати відповідні здібності дитини, і сприятиме можливості забезпечення якісного медичного обслуговування, первісним позивачем ОСОБА_1 підтверджено можливість належним чином матеріально забезпечувати дітей.

Крім того, ОСОБА_1 доведено можливість забезпечення належних житлових умов неповнолітніх дітей. Обовязковою умовою проведення судової процедури визначення місця проживання дитини є проведення органами опіки та піклування обстеження умов майбутнього проживання дитини. Органом опіки та піклування проведено дане обстеження матеріально побутових умов життя сімї ОСОБА_1, про що свідчить акт обстеження від 13.02.2017 року, та акт обстеження умов проживання №9 від 13.02.2017 року (а.с. 8, 9-11). Згідно висновку Служби у справах дітей Чернівецької РДА доцільним є проживання неповнолітніх дітей із батьком ОСОБА_1 Судом, окрім вище зазначеного береться до уваги ще й належність на праві власності житла, в якому проживають малолітні діти і сам ОСОБА_1, тестю первісного позивача ОСОБА_11, що надає перевагу ОСОБА_1 перед ОСОБА_3, яка не має власного житла, проживає у будинку, належному свекрусі.

При вирішенні питання про місце проживання дітей, судом береться до уваги та обставина, що ОСОБА_1 після розлучення з матірю неповнолітніх дітей ОСОБА_3 не має нової сімї та дітей, в той час як ОСОБА_3 створила сімю з іншим чоловіком, зареєструвавши шлюб із ОСОБА_7, про що свідчить свідоцтво про шлюб від 11.07.2017 року, видане Ірпінським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області (а.с. 68).

Первісним позивачем ОСОБА_1 в процесі судового розгляду справи доведено, що, виходячи з сукупності матеріальних, морально-психологічних, етичних та інших факторів, неповнолітнім дітям буде більш комфортно (з точки зору прав і законних інтересів дітей) саме з ним.

Із норм Сімейного кодексу України слідує, що будь який спір має вирішуватися з метою забезпечення якнайкращого становища дитини.

Винятковою обставиною для розлучення дітей з матірю ОСОБА_3 суд вважає реальну можливість батька (первісного позивача по справі) створити кращі, ніж мати, матеріальні та моральні умови для виховання та розвитку неповнолітніх дітей.

Відповідно до ч.1 ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до частини 3 статті 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Частиною 4 статті 60 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд вважає обґрунтованими обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог про визначення місця проживання малолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_16 із батьком. Доведеним є те, що ОСОБА_3 свідомо нехтує своїми обовязками щодо виховання та розвитку дитини, не піклується про стан їх здоровя, їх фізичний, духовний і моральний розвиток, не забезпечує належне батьківське виховання, не утримує дітей.

Крім того, з пояснень представника третьої особи без самостійних вимог ОСОБА_8 начальника Служби у справах дітей Чернівецької РДА, слідує, що ОСОБА_3 у липні поточного року звернулася до Служби у справах дітей із заявою, за результатами розгляду якої було встановлено години (з 11 години 00 хвилин до 13 години 00 хвилин), протягом яких вона могла бачитися із дітьми. Однак, ОСОБА_3 взяла малолітнього ОСОБА_5, сказавши, що веде його на базар для придбання йому необхідних речей, обманним шляхом повезла дитину до м. Ірпінь, не повідомивши при цьому батька ОСОБА_1, що суд вважає неприпустимим, такого роду поведінка ОСОБА_3 позбавлена моральних та етичних принципів поведінки, судом оцінюється не як необдуманий, легковажний крок останньої, а такою, що лише підтверджує цілеспрямоване бажання без згоди на те батька дитини, забрати малолітнього ОСОБА_5 до себе.

З врахуванням системного тлумачення положень «Конвенції про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року та СК України, повно, всебічно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх в сукупності за своїм внутрішнім переконанням, за наявності виняткових обставин, що дають можливість розлучити дитину з матір'ю, суд, беручи до уваги висновок Служби у справах дітей Чернівецької районної державної адміністрації Чернівецького району Вінницької області, з метою дотримання і захищеності прав та інтересів дітей в повному обсязі, створення комфортного життєвого середовища, в силу статті 212 ЦПК України приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Визначення місцем проживання неповнолітніх дітей місця проживання з батьком ОСОБА_1 не позбавляє матір ОСОБА_3В права брати участь у вихованні і житті дітей.

Керуючись ст., ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 224, 225, 226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки і піклування Чернівецької районної державної адміністрації Вінницької області, про визначення місця проживання дитини, - задоволити в повному обсязі.

Визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень.

В задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дітей, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга, подана після закінчення установлених строків, залишається без розгляду, якщо апеляційний суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Суддя: Л.П. Цимбалюк