АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Владичана А.І.

суддів: Перепелюк І.Б., Яремка В.В.

секретар Андрушків С.П.

за участю апелянта ОСОБА_1, позивача ОСОБА_2, третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Глибоцької селищної ради Глибоцького району Чернівецької області, треті особи на стороні відповідача: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання права власності на спадкове майно за законом, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 4 квітня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Глибоцької селищної ради Глибоцького району Чернівецької області, треті особи на стороні відповідача: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання права власності на спадкове майно за законом.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 16 червня 2007 року помер її чоловік ОСОБА_5. Спадкоємцями за законом після смерті є вона та їхні діти: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

До складу спадкового майна входить нерухоме майно, що знаходиться по вул. Центральній, 87 в с. Михайлівка Глибоцького району Чернівецької області.

Вказує, що прийняла спадщину, діти спадщину після смерті батька не прийняли та на неї не претендують. Разом з тимне може оформити право власності на спадкове майно у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на указане дворогосподарство.

Просила визнати за нею право власності на указане нерухоме майно після смерті чоловіка.

Рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 4 квітня 2017 року позов задоволено.

____________________________________________________________________

22ц/794/1241/2017 р. Головуючий у І інстанції Цуренко В.А.

Категорія 39 Суддя-доповідач ОСОБА_6

Визнано за ОСОБА_2 право власності на спадкове майно, що знаходиться по вул. Центральній №87 в с. Михайлівка Глибоцького району Чернівецької області, та складається з: житлового будинку літ. "А" - загальною площею 52,3 м2, житловою площею 33,5 м2; сараїв літ. «Б», «В», «Г», «Е», убиральні літ. «Д», колодязя №1, огорожі №2-6, всього загальною вартістю 65114 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 як особа, яка не брала участі у справі, але вважає свої права порушеними, подав апеляційну скаргу, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, неповне зясування судом обставини, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між ним, ОСОБА_5 та місцевим колгоспом імені Шевченко 1 квітня 1994 року, є власником частини житлового будинку та господарських будівель і споруд, на які судом визнано право власності за позивачем. В подальшому правонаступником колгоспу - ТОВ «Михайлівське» вищезазначений договір купівлі-продажу було нотаріально посвідчено, чим підтверджено також його право користування криницею, на яку також визнано право власності за ОСОБА_2, чим порушено його майнові права.

В апеляційній скарзіпросить скасувати рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 4 квітня 2017 року, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

У запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін як законне та обґрунтоване.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, пояснення відповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції.

Ст. 213 ЦПК встановлено те, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, тобто суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, повинен вирішити справу згідно із законом, ухваливши рішення на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Стаття 309 ЦПК України передбачає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення або зміни рішення, якщо неповно з'ясовано судом обставини, що мають значення для справи, не доведено обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушено або неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з його обґрунтованості.

Однак, колегія суддів не погоджується з даними висновками суду першої інстанції, вважає їх такими, що не відповідають обставинам справи та зроблені з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 1 квітня 1994 року, укладеного між колгоспом імені Шевченко та ОСОБА_5, останній набув право власності на часину житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами загальною площею 32 м2, який знаходиться в с. Михайлівка Глибоцького району Чернівецької області (а.с. 20-22).

16 червня 2007 року помер чоловік позивача ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серія І-МИ №034298 (а.с. 13).

Спадковим майном після його смерті є житловий будинок літ. "А" - загальною площею 52,3 м2, житловою площею 33,5 м2; сараї літ. «Б», «В», «Г», «Е», убиральня літ. «Д», колодязь №1, огорожа №2-6.

За життя ОСОБА_5 заповіт не склав. Спадщину прийняла позивач. Діти ОСОБА_5 - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - після смерті батька спадщину не прийняли, на неї не претендують.

Відповідно до вимог статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1218 ЦК України).

Судом також установлено, що підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 1 квітня 1994 року, укладеного між колгоспом імені Шевченко та ОСОБА_1, апелянт набув право власності на іншу частину спірного житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами в с. Михайлівка Глибоцького району Чернівецької області загальною площею 32 м2 (а.с. 85-90), який нотаріально посвідчено правонаступником колгоспу - ТОВ «Михайлівське» 23 жовтня 2001 року (а.с. 91).

Отже, суд першої інстанції, визнаючи право власності на житловий будинок в цілому за позивачем, не зясував всіх обставин справи, оскаржуваним рішенням порушено майнові права апелянта ОСОБА_1

Згідно з частиною 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Указана норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов'язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

За таких обставин рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 4 квітня 2017 року щодо визнання за ОСОБА_2 право власності на спадкове майно ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

Відповідно до ч. 5 ст. 88 ЦПК України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Отже, із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути судові витрати за подання апеляційної скарги в розмірі 704 гривні.

Керуючись ст.ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 4 квітня 2017 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Глибоцької селищної ради Глибоцького району Чернівецької області, треті особи на стороні відповідача: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання права власності на спадкове майно за законом відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 704 гривні витрат зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді: