Справа №472/1103/17 28.11.2017 281117 28.11.2017
Провадження №22-ц/784/2462/17 Головуючий у 1-й інстанції Чаричанський П.О Доповідач апеляційного суду Яворська Ж.М.
У Х В А Л А

Іменем України

28 листопада 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Яворської Ж.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Прокопчук Л.М.,

при секретарі судового засідання - Лептуга С.С.,

за участю представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу

представника ОСОБА_3 - ОСОБА_2

на ухвалу судді Веселинівського районного суду Миколаївської області від 30 жовтня 2017 року

за позовом

ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Миколаївської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

в с т а н о в и л а

26 жовтня 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, Миколаївської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Ухвалою Веселинівського районного суду Миколаївської області від 30 жовтня 2017 року позов повернуто позивачеві для подання до належного суду.

Не погодившись з цією ухвалою представник ОСОБА_3- ОСОБА_2 подала на неї апеляційну скаргу, просила про її скасування та постановлення нової, якою повернути позовну заяву до того ж суду для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив із того, що дана справа не підсудна Веселинівського районного суду Миколаївської області та підлягає розгляду судом за останнім місцем проживання спадкодавця.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Разом з тим, ст. 114 ЦПК України встановлено виключну підсудність для позовів, що виникають з приводу нерухомого майна.

У пунктах 41, 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» №3 від 01 березня 2013 року роз'яснено, що перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність (ст. 114 ЦПК) є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об'єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна( ч.1 ст.114 ЦПК України). Згідно з положеннями ст.181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких також є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (ст.358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (ст.ст. 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (ст.ст.370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Як вбачається із змісту позовної заяви позивач просить надати додатковий строк на прийняття спадщини, якою є земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташована на території Миколаївської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, отже, вимоги є такими, що виникли з приводу нерухомого майна, а тому позов має пред'являтися за місцем знаходження такого майна.

З огляду на те, що спірне нерухоме майно розташоване на території Веселинівського району Миколаївської області, то до спірних правовідносин застосовуються правила виключної підсудності, а відтак даний спір підсудний Веселиніському районному суду Миколаївської області.

В зв'язку з чим, висновок суду щодо недоречності розгляду даної справи саме даним судом та розгляд справи судом за останнім місцем проживання спадкодавця, не ґрунтується на вимогах закону.

Отже, з врахуванням викладеного, суд першої інстанції не мав підстав для повернення позову за правилами ч.2 ст.109, ст. 115,121 ЦПК України.

Відповідно до ч.3 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

За таких обставин оскаржувана ухвала судді підлягає скасуванню, а позовна заява - поверненню до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Посилання в оскаржуваній ухвалі на застосування ч.2 ст.109 ЦПК України, яка передбачає пред'явлення позову до юридичних осіб за їхнім місцезнаходженням необґрунтовані, бо дана норма визначає загальні правила підсудності, а ст.114 ЦПК України, є спеціальною нормою, яка визначає правила виключної підсудності і підлягає застосуванню при визначенні підсудності у спорах з приводу нерухомого майна.

Крім того є недоречним посилання в ухвалі суду першої інстанції при вирішенні питання про відкриття провадження по справі на ст.1277 ЦК України, якою законодавець регулює вирішення питання щодо відумерлої спадщини, оскільки позивачем заявлено позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Керуючись статтями 303, 307, 312, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу судді Веселинівського районного суду Миколаївської області від 30 жовтня 2017 року скасувати, а позовну заяву повернути в той же суд для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Ж.М. Яворська

Судді Т.М. Базовкіна

Л.М. Прокопчук