провадження № 2/616/193/17
справа № 616/444/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

9 жовтня 2017 року Великобурлуцький районний суд Харківської області у складі головуючого судді Нестайка Ю.В.

з участю: секретаря судового засідання Логвінової М.В.

представників ПАТ «Підсереднє» ОСОБА_1, ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача адвоката ОСОБА_4

розглянувши справу за позовом публічного акціонерного товариства «Підсереднє» до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні орендованою земельною ділянкою та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ПАТ «Підсереднє» про тлумачення правочину та визнання зобовязання припиненим,

в с т а н о в и в:

ПАТ «Підсереднє» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні орендованою земельною ділянкою площею 5,5389 га, кадастровий номер :02:000:0643, яка розташована на території Підсереднянської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області. При цьому позивач посилався на те, що вказана земельна ділянка відповідно до умов договору оренди використовується ПАТ «Підсереднє» для вирощування сільськогосподарських культур. Договір оренди з ОСОБА_5 як власником земельної ділянки площею 5,5389 га, кадастровий номер :02:000:0643, був укладений 01.01.2007 р. строком на 10 років. Зареєстрований цей договір 23.11.2007 р. ОСОБА_3 у 2013 році успадкувала земельну ділянку. Усупереч умов договору весною 2017 року ОСОБА_3 самовільну засіяла вказану земельні ділянку соняшником, позбавивши орендаря можливості провести комплекс весняно-польових робіт та посіяти сільгоспкультури, які планувало ПАТ «Підсереднє». Вважаючи, що строк дії договору не закінчився, так як він починається з моменту державної реєстрації договору, позивач просив зобовязати ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом заборони відповідачу здійснювати будь-які дії на земельній ділянці до моменту припинення дії договору оренди землі.

Представники позивача ОСОБА_1 і ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги. При цьому ОСОБА_1 пояснив, що ПАТ «Підсереднє» як орендар своєчасно сплачує орендну плату за землю, використовує землю за призначенням, повністю виконує умови укладених договорів оренди землі. У 2016 році відповідач зверталася до ПАТ «Підсереднє» із заявою про намір самостійно обробляти земельну ділянку, на що їй було письмово розяснено, що строк дії договору закінчується 23.11.2017 р. На претензії з боку ПАТ «Підсереднє» з приводу її дій відповідач не відреагувала, самовільно посіяла соняшник на земельній ділянці. Своїми діями ОСОБА_3 створила перешкоди орендареві у користуванні земельною ділянкою.

ОСОБА_3 позов не визнала, пояснивши за правилами допиту свідка, що 01.01.2017 р. її мати ОСОБА_5 уклала договір оренди земельної ділянки строком на 10 років, за яким щорічно отримувала орендну плату. Після смерті матері у 2013 році вона успадкувала земельну ділянку, договір оренди зберігався у матері вдома. Вона як правонаступник за договором продовжувала отримувати орендну плату за землю. На її думку строк дії договору оренди земельної ділянки, який було укладено 01.01.2007 р. на 10 років, закінчився 31 грудня 2016 року. Вона у травні 2016 року надіслала листа директору ПАТ «Підсереднє» про намір не укладати договір оренди землі на наступний період, оскільки має намір самостійно обробляти земельну ділянку, у звязку з чим у березні 2017 року були проведені геодезичні робити, встановлені кілки, якими позначено межі земельної ділянки, на якій вона у травні 2017 року посіяла соняшник. При підписанні договору у 2007 році відносно реєстрації договорів та її наслідків адміністрація ВАТ «Підсереднє» нічого не повідомляла, сказали лише, що реєстрація буде потім.

ОСОБА_3 предявила зустрічний позов до ПАТ «Підсереднє» про тлумачення правочину договору оренди земельної ділянки, стосовно строку дії договору та визнання договірного зобовязання припиненим. ОСОБА_3 просила розтлумачити пункти 8,20,29,31,35,41 укладеного договору таким чином, що сторони в укладених договорах не узгодили конкретного строку дії договорів оренди земельних ділянок, а строк виконання зобовязання орендодавця щодо надання земельних ділянок у користування орендарю та кореспондуючого цьому зобовязанню права орендаря на володіння та користування орендованою земельною ділянкою визначили тривалістю в 10 років з моменту передачі земельної ділянки орендодавцю згідно акту приймання передачі. ОСОБА_3 просила визнати договірне зобовязання за вказаним договором припиненим.

Представник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4, пояснив, що при укладенні договору оренди землі не йшлося про відрахування строку його дії з моменту реєстрації договору. Сторони домовилися про строки під час підписання договору, при цьому не було відкладальних умов щодо початку строку дії договору. ПАТ «Підсереднє» фактично змінило умови зобовязання в односторонньому порядку. Вольова стадія укладання договору закінчилася з моменту його підписання, де було визначено початок його дії 01.01.2007 р., так як у той же день були підписані акти приймання передачі земельних ділянок.

Представники ПАТ «Підсереднє» зустрічний позов не визнали у повному обсязі, наполягаючи на своїй позиції щодо відрахування початку строку дії договорів з моменту їх державної реєстрації та відсутності у звязку з цим підстав для тлумачення початку строку дії договору інакше, ніж це визначено у п. 41 укладених договорів.

Судом досліджені докази, надані сторонами, на підставі яких встановлені обставини справи і визначено відповідно до них правовідносини.

Свідок ОСОБА_6 дала показання, що коли у 2007 році орендодавці укладали з ВАТ «Підсереднє» договори оренди землі, про реєстрації цих договорів не йшлося. У 2016 році група орендодавців написали листи директору ПАТ «Підсереднє», попередивши про свої наміри самостійно обробляти земельні ділянки після закінчення строку дії договорів. Лише у листопаді 2016 року отримали відповідь, що строк дії договорів відраховується з моменту державної реєстрації договорів, хоча директор ПАТ «Підсереднє» ОСОБА_7, виступаючи перед людьми у с. Сірий Яр весною 2016 року, говорив, що договори оренди діють до 01.01.2017 р.

ОСОБА_5 за договором оренди землі від 01.01.2007 р. (далі Договір) передала земельну ділянку площею 5,5389 га, кадастровий номер :02:000:0643, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Підсереднянської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області, в оренду ПАТ «Підсереднє» (яке раніше іменувалося ВАТ «Підсереднє», що не оспорюється сторонами) строком на 10 років (а.с.7-10).

ОСОБА_5 на час укладення Договору була власником вказаної земельної ділянки, що підтверджується державним актом на право власності на земельну, виданим 01.03.2005 р. (а.с.13).

Пунктом 41 Договору передбачено, що цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

23 листопада 2007 року зазначений Договір зареєстровано у Харківській регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис за № 61.

01.01.2007 р. між сторонами договору був підписаний також акт приймання-передачі земельної ділянки (а.с. 11).

Після смерті ОСОБА_5 ОСОБА_3 успадкувала земельну ділянку площею 5,5389 га, кадастровий номер :02:000:0643, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом (а.с. 18).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації (частина перша статті 210 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, повязані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі».

За змістом статей 18,20 цього Закону (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації, договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Отже, строк дії спірних договорів оренди землі починається після набрання ним чинності, а не з моменту його укладення.

Набрання договором чинності є моментом у часі, коли починають діяти права та обовязки по договору, тобто коли договір (як підстава виникнення правовідносин та письмова форма, в якій зафіксовані умови договору) стає правовідносинами, на виникнення яких було спрямоване волевиявлення сторін.

З урахуванням зазначених норм матеріального права строк дії Договору від 01.01.2007 р. спливає 23 листопада 2017 року.

Отже Договірвід 01.01.2007 р. є чинним, тому у відповідача за первісним позовом відсутні підстави стверджувати, що строк дії цього договору закінчився.

Суд, визначаючи правовідносини між сторонами щодо строку дії Договорів, враховує правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 18 січня 2017 року у справі № 6-2777цс16, відповідно до якої договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації, а не з моменту його укладення і з цього моменту слід відраховувати строк дії договору оренди землі. Відповідно до ч.1 ст. 360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Статтею 24 Закону України «Про оренду землі» визначено, що орендодавець зобовязаний не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою. Зазначений обовязок орендодавця зафіксовано і у п. 29 укладених між сторонами Договорів оренди землі.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

10 квітня 2017 року ПАТ «Підсереднє» направило відповідачеві претензію щодо недопустимості вчинення дій, які перешкоджають орендареві повною мірою користуватися орендованою земельною ділянкою (а.с. 45).

На підставі акту, складеного 30.05.2017 р. комісією з участю представників ПАТ «Підсереднє» та депутатів Підсереднянської сільської ради, встановлено, що на земельній ділянці площею 5,5389 га, кадастровий номер :02:000:0643, посіяно та росте соняшник та закопані деревяні кілки (а.с. 46-48).

Суд дійшов висновку, що укладений між сторонами спору договір оренди земельної ділянки від 01.01.2007 р. є чинним, діями відповідача порушується право позивача на користування орендованою земельною ділянкою.

За встановлених обставин позовні вимоги за первісним позовом підлягають задоволенню.

Позовні вимоги за зустрічним позовом за своїм змістом спрямовані на визначення іншого терміну закінчення строку дії договору оренди, ніж термін закінчення строку дії Договору, який уже визначив суд, розглядаючи первісний позов.Пунктом 41 Договору передбачено, що він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації, що відповідає змісту ст.ст. 18,20 Закон України «Про оренду землі» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин). Сторони узгодили строк дії Договору 10 років з моменту його державної реєстрації.

З урахуванням встановлених обставин справи та відповідно до наведених вище норм права, вимоги за зустрічним позовом не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача за первісним позовом необхідно стягнути на користь позивача за первісним позовом понесені витрати по оплаті судового збору.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,209,212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ПАТ «Підсереднє» задовольнити повністю.

Зобовязати ОСОБА_3 усунути перешкоди орендареві - публічному акціонерному товариству «Підсереднє», у користуванні земельною ділянкою шляхом заборони ОСОБА_3 здійснювати будь-які дії на земельній ділянці площею 5,5389 га, кадастровий № :02:000:0643 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Підсереднянської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області, до моменту припинення дії договору оренди землі, укладеного 01 січня 2007 року між ОСОБА_5 та відкритим акціонерним товариством «Підсереднє», зареєстрованого у Харківській регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено записи від 23.11.2007 року за № 61.

ОСОБА_3 у позові до публічного акціонерного товариства «Підсереднє» про тлумачення правочину та визнання зобовязання припиненим відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «Підсереднє» 1600,00 (одну тисячу шістсот) гривень у рахунок відшкодування понесених судових витрат.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області шляхом подання апеляційної скарги через Великобурлуцький районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення складений 12.10.2017 р.

Суддя Ю.В. Нестайко