Провадження №2/193/536/17
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Р І Ш Е Н Н Я

22 листопада 2017 року сел.Софіївка

Софіївський районний суд Дніпропетровської області у складі:

судді Кащука Д .А.

при секретарі Ратушній В. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Софіївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Софіївська селищна рада Софіївської обєднаної громади Дніпропетровської області, про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,-

У С Т А Н О В И В:

5 жовтня 2017 року до суду звернувся позивач з вищевказаним позовом. В обґрунтування позову вказує, що 15 травня 1982 року між ним та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу з відповідачем ОСОБА_2 мають сина: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням виконкому Софіївської селищної ради Софіївського району № 51 від 20.07.1985 року йому для будівництва житлового будинку було відведено земельну ділянку по вул. Южній в сел. Софіївка. Після того як він збудував тимчасовий будинок по вул. Южній, 18 в сел. Софіївка вони всі разом стали там проживати як родина.

Однак шлюб між позивачем та ОСОБА_2 виявився нестійким і рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області було його розірвано. Після розірвання шлюбу відповідачі деякий час проживали у зазначеному будинку, а приблизно із 2005 року виїхали на постійне місце проживання в ІНФОРМАЦІЯ_2, де і проживають на сьогоднішній день в будинку № 3 по вул. Калинова с. Чкалове Нікопольського району Дніпропетровської області, який належав її батькові, а тепер їй.

Зазначає, що по закінченню будівництва житлового будинку, рішенням виконавчого комітету Софіївської селищної ради Дніпропетровської області № 222 від 13.12.2010 року за ним визнано право власності на індивідуальний житловий будинок № 18 з господарськими будівлями і спорудами по вул. Южній в сел.Софіївка, зобовязано на підставі цього рішення виготовити правові документи на будинок та 10 січня 2011 року було видано на його імя свідоцтво про право власності на нерухоме майно, житловий будинок № 18 по вул. Южній в сел. Софіївка загальною площею 34,0 кв.м..

Право власності на житловий будинок було зареєстроване в ОКП «Софіївське бюро технічної інвентаризації».

Рішенням 26 сесії, 6 скликання Софіївської селищної ради Софіївського району №1610-26/VI від 20.03.2013 року за ним ОСОБА_1 визнано право користування земельною ділянкою, за адресою: вул. Южна, 18 , сел. Софіївка загальною площею 0,12 га.

Вказує, що під час сплати комунальних послуг за водопостачання в КП «Софіївське» його зобовязують сплачувати послуги за нього та ще двох членів сімї, які зареєстровані у зазначеному будинку. Також на вказану адресу приходять запрошення для участі у виборах. Зазначає, що позивачу стало відомо, що ОСОБА_2 зареєстрована у вказаному будинку з 25.03.2003 року, а ОСОБА_3 з 26.03.2000 року.

Стверджує, що фактично відповідач ОСОБА_2 з 1998 року, після розірвання шлюбу за вказаною адресою не проживає, а ОСОБА_3 після переїзду на постійне місце проживання в ІНФОРМАЦІЯ_3 з 2005 року перестали бути членами його сімї. Договору найму житлового приміщення між ними не укладалось.

Приблизно з 2005 року по даний час відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не проживають у будинку, не беруть участі у витратах по утриманню будинку та прибудинкової території, проведенні ремонту. Вказані витрати він несе самостійно.

Для вирішення питання про добровільне зняття з місця проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 направив їм листа з пропозицію про зняття з реєстрації, однак у телефонному режимі його було повідомлено, що вказаним питанням вони займатись не будуть.

Позивач ОСОБА_1, належним чином повідомлений, у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у судове засідання не зявились, надали заяви про розгляд справи без їх участі, проти позову не заперечують.

Представник третьої особи Софіївської селищної ради Софіївської обєднаної громади, належним чином повідомлений у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі ,проти позову не заперечує.

Суд розглядає справу, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Розглянувши матеріали справи, беручи до уваги заяви сторін, всебічно та обґрунтовано дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог,виходячи із наступного:

Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що шлюб між позивачем та ОСОБА_2 було розірвано 27 серпня 1998 року (а.с. 6). Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно виданий виконавчим комітетом Софіївської селищної ради Софіївського району від 10.01.2011 року ОСОБА_1 є власником житлового будинку загальною площею 34,0 кв. м. , який розташований за адресою: вул. Южна, 18, сел. Софіївка Софіївського району (а.с. 8).

Згідно витягу про державну реєстрацію прав Обласного КП «Софіївське бюро технічної інвентаризації», право власності на вказаний житловий будинок зареєстровано за ОСОБА_1 (а.с. 9).

Відповідно до довідки про склад сімї Софіївської селищної ради Софіївського району позивач за адресою: вул. Южна, 18, в сел. Софіївка проживає один, однак відповідно до довідки виконавчого комітету Софіївської селищної ради Софіївського району № 5343 від 13.10.2017 року разом із позивачем зареєстровані ОСОБА_2, ОСОБА_3, які з 2010 року за вказаною адресою не проживають (а.с. 29).

Позивач звертався до відповідачів про добровільне зняття з реєстрації місця проживання, про що надсилав їм листа, однак самостійно з реєстрації не були зняті, що підтверджено відповідним листом від 06.09.2017 року, який було отримано 8.09.2017 року (а.с. 17,18).

Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмеження у його здійснені.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Встановленим обставинам відповідають правовідносини, що виникають із права власності та захисті права власності від порушень.

Таким чином судом встановлено, що відповідачі у житловому будинку № 18 розташованого в сел. Софіївка по вул. Южній, значаться зареєстрованими, однак у ньому не проживають з 2010 року, у добровільному порядку з реєстрації місця проживання не знімаються, не беруть участі у сплаті комунальних послуг та проведення поточних ремонтів у будинку та господарських будівель.

Відповідно до ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст.41 ч. 4 Конституції України право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу та способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним.

Відповідно до ст.16 ч.2 п.4 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право та відновлення становища, яке існувало до порушення.

Стаття 71 Житлового кодексу УРСР передбачає випадки збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. Так при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Стаття 72 Житлового кодексу УРСР встановлює порядок визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Так визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Встановлено, що відповідачі не проживають в даному жилому приміщенні 7 років, що підтверджується наданими доказами по справі, тому суд вважає, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є такими, що втратили право користування вказаним жилим приміщенням.

Керуючись ст.ст. 10,11,60, 174, 209,212,214-215,217,218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Софіївська селищна рада Софіївської обєднаної громади Дніпропетровської області, про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, задовольнити .

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, такими, що втратили право користування житловим приміщенням - будинком № 18 по вул. Южній в сел. Софіївка Софіївського району Дніпропетровської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.А. Кащук