Ухвала

Іменем України

23 жовтня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С.,

Мазур Л.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради до ОСОБА_2, третя особа - Харківська міська рада, про визнання договору укладеним за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Харківської області від 15 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У березні 2016 року Департамент економіки та комунального майна Харківської міської ради звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що відповідно до декларації про готовність об'єкта до експлуатації, яка була зареєстрована 10 листопада 2015 року Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області за № ХК 53, ОСОБА_2 є замовником будівництва житлового будинку АДРЕСА_1 (літ. «А-2» з цокольним поверхом літ. «Ац», ґанком літ. «а», терасою літ. «а1», приямком літ. «а2»). Тобто зазначений об'єкт, загальною площею 383,1 кв. м, прийнято в експлуатацію на підставі вказаної декларації.

При цьому відповідач не виконав визначений Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядком пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова, затвердженим рішенням Харківської міської ради від 09 листопада 2011 року № 804, обов'язок щодо звернення до Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради для укладення відповідного договору про пайову участь. Відповідно до вказаного Порядку пайова участь замовника полягає у перерахуванні до бюджету м. Харкова коштів на створення і розвиток інженерно - транспортної інфраструктури м. Харкова у розмірах: 10 % загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта - для нежитлових будівель та споруд та 4 % загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта - для житлових будинків.

Крім того, відповідач в порушення вимог ч. 11 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» не повідомив своєчасно виконавчі органи Харківської міської ради про прийняття будинку в експлуатацію. Управління соціально - економічного розвитку, планування та обліку Департаменту економіки та комунального майна направляло на адресу відповідача лист від 30 грудня 2015 року, яким інформувало про необхідність звернення до виконавчих органів Харківської міської ради для укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури, проте ОСОБА_2 відмовляється укласти відповідний договір.

Враховуючи викладене, позивач просив визнати договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова між ОСОБА_2 та Департаментом економіки та комунального майна Харківської міської ради в редакції, викладеній у позовній заяві, укладеним.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 08 вересня 2016 року у задоволенні позову Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 15 лютого 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано, й ухвалено нове рішення, яким позов Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради задоволено. Визнано укладеним договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова між ОСОБА_2 та Департаментом економіки та комунального майна Харківської міської ради в редакції, передбаченій додатком 3 до рішення виконавчого комітету Харківської міської ради «Про внесення змін до рішення «Про пайову участь замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова» від 22 травня2013 року №319, з визначенням: у п. 1.1. Цей договір регулює взаємовідносини між сторонами щодо пайової участі «Замовника» у розвитку інфраструктури м. Харкова при будівництві житлового будинку АДРЕСА_1 (літ. «А-2» з цокольним поверхом літ. «Ац», ганком літ. «а», терасою літ. «аі», приямком літ. «а2»); у п. 2.1.1 Замовник здійснює перерахування до бюджету м. Харкова коштів у розмірі 205 395,23 грн., згідно з розрахунком величини пайової участі у розвитку інфраструктури м. Харкова. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення апеляційного суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно декларації про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованої Департаментом ДАБІ у Харківській області від 10 листопада 2015 року № ХК 53, будівництво житлового будинку літ. «А-2» з цокольним поверхом літ. «Ац», ганком літ. «а», терасою літ. «а1», приямком літ. «а2» по АДРЕСА_1 було розпочато у 2010 році та закінчено у 2010 році.

14 жовтня 2008 року, до початку будівництва відповідачем, набув чинності Закон України №509-VI від 16 вересня 2008 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сприяння будівництву», яким Закон України «Про планування та забудову території» було доповнено статтею 27-1, за змістом якої:

Замовник, який має намір здійснити будівництво об'єкта містобудування у населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Пайова участь (внесок) замовника у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту полягає у відрахуванні замовником після прийняття об'єкта в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для забезпечення створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту.

Величина пайової участі (внеску) замовника у створенні інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування, відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі (внеску) замовника від загальної кошторисної вартості будівництва (реконструкції) об'єкта містобудування, визначеної згідно з державними будівельними нормами, без урахування витрат з придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішньо- та поза майданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій.

Встановлений органом місцевого самоврядування розмір пайової участі (внеску) замовника не може перевищувати граничного розміру пайової участі (внеску) на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населених пунктів.

Граничний розмір пайової участі (внеску) замовника на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населених пунктів з урахуванням не заборонених законом інших відрахувань, встановлених органом місцевого самоврядування, не може перевищувати:

10 відсотків загальної кошторисної вартості будівництва (реконструкції) об'єкта містобудування - для нежитлових будівель та/або споруд;

4 відсотки загальної кошторисної вартості будівництва (реконструкції) об'єкта містобудування - для житлових будинків.

Обов'язок ОСОБА_2 прийняти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури був встановлений до початку здійснення ним вказаного будівництва.

Закон України «Про планування та забудову території» втратив чинність 17 лютого 2011 року з набранням чинності Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

При цьому, Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» також було передбачено обов'язок забудовника прийняти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту.

Так, відповідно до ч. ч. 2, 3, 5 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури. Величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. При цьому не враховуються витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій. У разі якщо загальна кошторисна вартість будівництва об'єкта не визначена згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами, вона визначається на основі встановлених органом місцевого самоврядування нормативів для одиниці створеної потужності.

Отже, Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» не звільняє забудовників від раніше виниклого в них обов'язку участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, а лише змінює механізм та порядок такої участі.

Згідно з ч. 1 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону.

На виконання цих вимог рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 09 листопада 2011 року № 804 затверджено Порядок пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова (зі змінами рішення від 22 травня 2013 року № 319), який містить механізм залучення до пайової участі, порядок укладення договорів та розрахунку розміру величини пайового внеску.

Пунктами 1.2, 1.3. цього Порядку встановлено, що він визначає умови та встановлює процедуру залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі (внеску) у розвитку інфраструктури замовниками будівництва на території м. Харкова. Замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки в місті Харкові, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста, крім випадків, передбачених чинним законодавством України та цим Порядком.

Пунктом 3.2. Порядку передбачено, що розмір пайової участі у розвитку інфраструктури м. Харкова становить 4 відсотки загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта - для житлових будинків. Зазначене положення відповідає ст. 27-1 Закону України «Про планування та забудову території».

Відповідно до п. 2.5. Порядку замовник будівництва зобов'язаний звернутися з заявою до Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради для укладання договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова не пізніше ніж за 30 календарних днів до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

Згідно з п. 5 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкту є дата реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації або видачі сертифіката.

Декларація про готовність об'єкта до експлуатації була зареєстрованої Департаментом ДАБІ у Харківській області 10 листопада 2015 року. Проте, ОСОБА_2 до подачі вказаної декларації не звернувся до Харківської міської ради із заявою про укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова, як того вимагає ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та п. 2.5. Порядку.

Листом від 25 листопада 2015 року Управління соціально - економічного розвитку, планування та обліку Департаменту економіки та комунального майна проінформувало ОСОБА_2 про необхідність звернення до виконавчих органів Харківської міської ради для укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури, а листом-пропозицією від 30 грудня 2015 року з двома примірниками договору запропонувало розглянути та підписати відповідний договір (а.с. 16-19).

Проте, листом від 22 лютого 2015 року ОСОБА_2 відмовився від укладення вказаного договору, мотивуючи це тим, що він не є учасником відповідних правовідносин (а.с. 86, 87).

Скасовуючи рішення районного суду та задовольняючи позов, апеляційний суд на підставі поданих сторонами доказів, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшов обґрунтованого висновку про те, що станом на дату прийняття житлового будинку відповідача в експлуатацію (реєстрацію декларації) земельна ділянка АДРЕСА_1 знаходилась в межах міста Харкова, про що зазначено і самій декларації, тому він був зобов'язаний укласти договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова. Те, що на момент розроблення проектної документації, отримання дозволу на будівництво, початку та завершення будівництва зазначена земельна ділянка відносилась до земель с. Хролі Харківського району Харківської області, не може бути підставою відмови в задоволенні позовних вимог, адже, виконання обов'язку щодо пайової участі у розвитку інфраструктури законодавчо пов'язано з прийняттям об'єкта в експлуатацію.

Крім того, відповідач не приймав пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, до якого раніше відносилась вказана земельна ділянка, а тому він не звільнений від виконання обов'язку перед Департаментом економіки та комунального майна Харківської міської ради.

Суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права відповідає п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції (ст. 335 ЦПК України), висновків апеляційного суду не спростовують і на законність судового рішення не впливають.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 15 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

Л.М.Мазур