АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И[1]

21 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді: Мазурик О.Ф.,

суддів: Махлай Л.Д., Кравець В.А.,

секретаря: Синявського Д.В.,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобілі», в інтересах якого діє Літвінов Євген Володимирович,

на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2017 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Сетам», треті особи: Орджонікідзевський відділ державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області, Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», ОСОБА_3, про визнання електронних торгів недійсними, -

В С Т А Н О В И Л А:

В серпні 2016 року ОСОБА_2, посилаючись на те, що електронні торги у виконавчому проваджені з реалізації належного йому на праві власності автомобілям відбулися з порушенням встановлених законодавством правил та процедури підготовки проведення торгів, звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом про визнання цих електронних торгів недійсними.

Позовні вимоги обґрунтовував, тим що на підставі виконавчого напису нотаріуса про звертання стягнення на належний йому транспортний засіб державним виконавцем відкрито виконавче провадження та 01.07.2016 Державним підприємством «Сетам» (далі - ДП «Сетам», Підприємство) було проведено електронні торги з реалізації даного транспортного засобу.

У зв'язку з тим, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 01.02.2017 виконавчий напис, яким звернуто стягнення на належний йому транспортний засіб, визнано таким, що не підлягає виконанню, уточнив позовні вимоги та просив визнати недійсними електронні торги, які відбулися в період з 29.06.2.016 по 01.07.2016 з продажу належного йому автомобіля марки Wolkswagen, модель Touareg, номер шасі (кузова, рами) - НОМЕР_2, рік випуску - 2012, колір чорний, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2017року позов задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» (далі - ТОВ «ІІорше Мобіліті») звернулося до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необгрунтованим, ухвалене з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, без повного з'ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що судом неправильно застосовано положення статті 58 Закону України «Про виконавче провадження». Зокрема, судом не взято до уваги, що реалізація майна здійснюється після визначення його вартості (оцінки), відповідно до даної норми. Судом також не взято до уваги, що дії державного виконавця, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження ы не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними.

Апелянт зазначав про те, що висновки суду першої інстанції про порушення відповідачем Порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення прилюдних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.12.2015 № 2710/5 (далі - Порядок), чинного на момент проведення електронних торгів, щодо розміщення в інформаційному повідомленні про лот № 152813 повних реквізитів для сплати гарантійного внеску не відповідають обставинам справи. Також вважав, що не відповідають обставинам справи висновки суду про порушення відповідачем Порядку щодо внесення відомостей про зберігання майна.

При ухваленні рішення судом неправильно застосовано положення ст. 215 ЦПК України, що призвело до ухвалення незаконного та необгрунтованого рішення суду.

За вказаних обставин, просив скасувати заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Представник ТОВ «Порше Мобіліті» - Літвінов Є.В. в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити з підстав, наведених в ній.

Представник позивача - ОСОБА_5 в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував та просив відхилити, а рішення залишити без змін.

Відповідач - ДП «Сетам», належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направив. Надав до суду клопотання про відкладення розгляду справи, посилаючись на те, що Підприємство звернулось до суду з апеляційною скаргою на рішення суду у даній справі.

Третя особа - Орджонікідзевський відділ державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направила, причини неявки суду не повідомила.

Третя особа - ОСОБА_3, в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з'явилися в судове засідання.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що заявлялися у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 16.09.2013 між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 50010576 (далі - Кредитний договір), в якому зазначено, що договір між сторонами складають цей Кредитнийдоговір, Загальні умови кредитування, Графік погашення кредиту, а також додаткові угоди та інші документи, що можуть бути укладені або підписані сторонами у відношенні кредиту.

На виконання умов укладеного Кредитного договору, ТОВ «Порше Мобіліті» надав позивачу суму кредиту у розмірі 469 852 грн. 55 коп., що станом на момент підписання Кредитного договору, згідно офіційного курсу Національного банку України дорівнювало 57 446 доларів США 21 цент, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 9,90% на рік, які відповідно до п. 2.3. Загальних умов є змінними, з кінцевим терміном повернення кредиту - 15.09.2018, для купівлі автомобіля марки Volkswagen, модель Touareg NF, 2012 року виробництва, кузов № НОМЕР_2 з об'ємом двигуна 2 967 куб. см.

Підписавши Кредитний договір, сторони домовились, що усі платежі за Кредитним договором повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовується до еквіваленту суми кредиту в доларах США.

Позивач, відповідно до п. 1.2. Загальних умов, зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути ТОВ «Порше Мобіліті» кредит у повному обсязі, а також сплатити проценти за використання кредиту та інші платежі, відповідно до умов Кредитного договору.

Відповідно до п 1.6. Загальних умов зобов'язання позивача перед ТОВ «Порше Мобіліті» за Кредитним договором забезпечено Договором застави транспортного засобу № 50010576 від 18.09.2013, посвідченим приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрованим в реєстрі за № 2203, за умовами якого ОСОБА_2 надав в заставу автомобіль марки Volkswagen, модель Touareg NF, 2012 року виробництва, кузов № НОМЕР_2 з об'ємом двигуна 2 967 куб. см., що належить йому на праві власності.

З матеріалів справи вбачається та визнано представником позивача в суді апеляційної інстанції, що свої зобов'язання за Кредитним договором ОСОБА_2 належним чином не виконував.

24.11.2015 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хижняк А.М., за заявою ТОВ «Порше Мобіліті»,вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстріза № 1708 про звернення стягнення на предмет застави (автомобіль марки Volkswagen, модель Touareg NF, 2012 року виробництва, кузов № НОМЕР_2) для задоволення вимог ТОВ «Порше Мобіліті», щодо погашення позивачем заборгованості за Кредитним договором.

02.02.2016 державним виконавцем Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області на підставі заяви про відкриття виконавчого провадження та виконавчого документу (виконавчий напис) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 50024126 (далі - виконавче провадження).

06.04.2016 в ході здійснення виконавчого провадження державним виконавцем складено акт опису й арешту предмету застави.

За постановою заступника начальника Орджонікідзевського відділу Держаної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області про проведення оцінки майна на підставі ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження», 22.04.2016 ТОВ «Сейв Компані» проведено оцінку та надано висновок про вартість застави, який станом на 22.04.2016 складав 698 000,00 грн.

01.06.2016 державним виконавцем Орджонікідзевського відділу Держаної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області до ДП «СЕТАМ» разом із заявкою про реалізацію майна направлено пакет документів для реалізації предмета застави.

29.06.2016 електронні торги щодо предмета застави було розпочато, а 01.07.2016 - закінчено, що підтверджуються протоколом проведення електронних торгів № 179894, який міститься в матеріалах справи.

Судом також встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 01.02.2017, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 04.04.2017, виконавчий напис № 1708 від 24.11.2015, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хижняком А.М., визнано таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги про визнання електронних торгів є обгрунтованими.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду, оскільки вирішуючи питання про визнання електронних торгів недійсними суд не перевірив, чи вплинули ці порушення на результати торгів, чи порушені внаслідок цього права і законні інтереси позивача, який оспорює результати торгів, оскільки підставою для задоволення позову є не лише наявність порушення норм закону під час підготовки і проведення торгів, а й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює.

Звертаючись до суду з позовом, позивач обгрунтовував позовні вимоги тим, що державним виконавцем порушено його право щодо оскарження оцінки вартості майна. Також позивач вказував на порушення підготовчих дій щодо проведення електронних торгів.

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на електронних торгах, яка полягає у продажу майна, тобто у забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення електронних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення електронних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу і майна па публічних торгах, а відтак, є правочином, що узгоджується з нормами статей 650, 655 та частини 4 статті 656 ЦК України. Дані норми відносять до договорів купівлі-продажу процедуру публічних торгів, результатом яких є видача нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів на підставі складеного та затвердженого в установленому порядку акта державного виконавця про проведені торги (стаття 34 Закону України «Про нотаріат»).

Таким чином, відчуження майна з електронних торгів належить до угод купівлі-продажу, яка може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, встановлених частинами 1-3 та 6 статті 203 ЦК України (ч. 1 ст. 215 ЦК України).

Разом із тим слід зазначити, що оскільки за змістом частини 1 статті 15 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами електронних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання електронних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених безпосередньо Порядком.

Аналіз наведених положень закону приводить до висновку, що для визнання електронних торгів недійсними, які є правочином, в розумінні ст. 203, 215 ЦК України, необхідно встановити порушення саме положень Порядку, який був чинним на момент проведення торгів.

За приписами частин 1, 2, статті 57 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, яка була чинною на момент проведення електронних торгів, (далі - Закон) визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника.

Як вбачається з матеріалів справи державним виконавцем в ході здійснення виконавчого провадження складено акт опису й арешту предмета застави. В подальшому за постановою начальника відділу державної виконавчої служби про проведення оцінки майна на підставі ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» ТОВ «Сейв Компапі» 22.04.2016 проведено оцінку майна та дано висновок, згідно якого вартість предмета застави на момент оцінки становила 698 000,00 гри.

Відповідно до ч. 5 ст. 57 Закону виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку.

Дійсно, матеріали справи не містять доказів, що позивач був повідомлений про результати визначення вартості предмета застави - транспортного засобу.

Поряд з цим, діючим законодавством не передбачено підстав для визнання електронних торгів недійсними з підстав неповідомлення про визначення вартості чи оцінку майна сторонам виконавчого провадження.

Більш того, дії державного виконавця, які не стосуються правил проведення електронних торгів, в тому числі щодо не надсилання відомостей про проведену оцінку майна, мають самостійний спосіб оскарження і не можуть бути підставою для визнання електронних торгів недійсними.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 Закону реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майната майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною.

Порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України (ч. 2 ст. 61 Закону).

Згідно з Порядком реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 1710/5 від 22.12.2015, який був чинним на момент проведення електронних торгів 29.06.2016-01.07.2016, (далі - Порядок) організатор електронних торгів - державне підприємство, яке належить до сфери управління Міністерства юстиції України та уповноважене відповідно до законодавства на здійснення заходів зі створення та супроводження програмного забезпечення системи електронних торгів, технологічного забезпечення, збереження та захисту даних, що містяться у цій системі, на організацію та проведення електронних торгів, забезпечення збереження майна, виконання інших функцій, передбачених цим Порядком.

Пунктом 3 розділу II Порядку передбачено, що державний виконавець у строк не пізніше п'яти робочих днів після закінчення 10-денного строку подачі заперечень сторін виконавчого провадження проти визначення вартості (оцінки) майна у разі відсутності таких заперечень готує і направляє до відповідного структурного підрозділу головного територіального управління юстиції у місті Києві та областях, що забезпечує реалізацію повноважень з питань державної виконавчої служби, для проведення реалізації майна такі документи:

1) копію виконавчого документа, а в разі наявності зведеного виконавчого провадження - довідку державного виконавця щодо загальної кількості виконавчих документів та суми, що підлягає стягненню за ними;

2) копію акта опису й арешту майна;

3) копії документів, що характеризують майно, та копії правовстановлювальних документів, що підтверджують право власності або право користування майном;

4) копії документів, що підтверджують вартість майна (експертний висновок, акт оцінки майна);

5) у разі продажу майна державних підприємств та господарських товариств, у статутних фондах яких частка держави становить не менше 25 відсотків, - довідку про розмір частки державної власності в статутному фонді підприємства-боржника та копію повідомлення Фонду державного майна країни про накладення арешту на маймо такого боржника;

6) інші необхідні документи, передбачені Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України квітня 2012 року за № 489/20802 (зі змінами).

Відповідно до пункту 4 розділу II Порядку, начальник відділу державної виконавчої служби після отримання проекту заявки та документів щодо передачі майна на реалізацію у строк до трьох робочих днів перевіряє ці документи на відповідність вимогам законодавства, наявність відомостей про місце зберігання й демонстрації майна та у разі виявлення порушень визначає їх перелік та встановлює строк для усунення порушень, який не повинен перевищувати трьох робочих днів, а у разі, якщо відповідно до законодавства реалізація майна неможлива, документи щодо передачі майна на реалізацію повертаються державному виконавцю, який їх подав, із зазначенням визначених законодавством підстав, що унеможливлюють реалізацію майна.

У разі встановлення відповідності документів вимогам законодавства чи після приведення їх у відповідність до вимог законодавства начальник відділу державної виконавчої служби підписує (за допомогою електронного цифрового підпису або власноруч у випадку, передбаченому пунктом 3 розділу І цього Порядку) заявку на реалізацію арештованого майна та надсилає її організатору в електронному вигляді через особистий кабінет відділу державної виконавчої служби для внесення інформації про проведення електронних торгів у систему.

В пункті 3 Розділу III Порядку зазначено, що організатор вносить до Системи інформацію про майно та формує лот торгів (інформаційне повідомлення про електронні торги) на підставі отриманої ним заявки не пізніше ніж на другий робочий день з дати її отримання. Лот вноситься за типом, найменуванням, категорією відповідно до класифікації, що підтримується Системою, що забезпечує вільний та прямий пошук за відповідними пошуковими критеріями (вид майна, назва, модель, регіон зберігання, стартова ціна, номер виконавчого провадження згідно з Єдиним державним реєстром виконавчих проваджень тощо).

Діючим законодавством, зокрема Порядком, не передбачено обов'язкової умови про розміщення повідомлення про проведення електронних торгів з реалізації рухомого майна (автомобіля). Такі вимоги встановлено лише щодо реалізації предмета іпотеки на електронних торгах.

Крім цього, сам по собі факт неналежного повідомлення боржника про проведення прилюдних торгів не може бути підставою для визнання таких торгів недійсними. Головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, тобто не тільки недотримання норм закону під час проведення прилюдних торгів, а й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними.

Саме до такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у своїй постанові № 6-1884цс 15 від 18.11.2015.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду України № 6-2988цс15 від 13.04.2016.

Відповідно до частини 1 статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Цивільний процесуальний кодекс України у статті 58 встановлює правила належності доказів, які визначають об'єктивну можливість доказу підтверджувати обставину, що має значення для вирішення справи.

Згідно з частини 1, 2 статті 59 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення стороні, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

У відповідності до вимог ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В силу наведених положень закону позивачем на підтвердження своїх позовних вимог не надано суду належних доказів, які підтверджують, що внаслідок проведення електронних торгів було порушено його права та законні інтереси.

Підстави, якими позивач обґрунтовував свої позовні вимоги, а саме недотримання вимог щодо оприлюднення інформації та повідомлення про проведення електронних торгів, не внесення організатором торгів реквізитів для сплати гарантійного внеску та відомостей про зберігача автомобіля, не можуть бути підставою для визнання електронних торгів недійсними. Більш того, також не є підставою, у відповідності до діючого законодавства, яким визначено порядок проведення електронних торгів, для визнання електронних торгів недійсними визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було звернуто стягнення на предмет застави.

Проте, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції наведених обставин та положень закону не врахував, не встановив чи наявність наведених позивачем обставин вплинула на результат прилюдних торгів та чи порушено внаслідок цього його законні права та інтереси.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що судом неповно з'ясовано обставини справи та надано неналежну оцінку доказам наявним в матеріалах справи.

З матеріалів справи вбачається, що автомобіль марки Volkswagen, модель Touareg NF, 2012 року виробництва, кузов № НОМЕР_2 з об'ємом двигуна 2 967 куб. см, позивач набув на підставі договору купівлі-продажу від 17 вересня 2013 року. На день укладення договору купівлі-продажу вартість автомобіля становила 722 850,04 грн.

Також з матеріалів справи вбачається, що автомобіль придбано частково за кредитні кошти, отримані позивачем за кредитним договором, укладеним позивачем з ТОВ «Порше Мобіліті».

Представником позивача визнано, та підтверджено матеріалами справи, що позивач належним чином не виконував умов кредитного договору. Позивачем погашено кредит в розмірі 103 768, 13 грн. Останній платіж здійснено в травні 2014 року.

Згідно Акту звіряння взаємних розрахунків по Кредитному договору станом на 19.07.2016 поточна заборгованість за кредитним договором складає 929 699, 58 грн., а всього заборгованість становить 1 632 277, 28 грн. (т. 1, а.с. 27).

Враховуючи, що автомобіль придбано в 2013 році за 722 850,04 грн., реалізовано на електорнних торгах в 2016 році за 698 600, 00 грн., суд апеляційної інстанції, сприяючи повному та всебічному з'ясуванню обставин справи, роз'яснив позивачу право надання доказу на підтвердження доводів, що оцінка автомобіля, за якою його реалізовано, не відповідала його вартості та була заниженою.

Своїми правами позивач, діючи через представника, розпорядився на власний розсуд, клопотання про призначення експертизи не заявляв.

Оскільки позивачем не спростовано належними та допустимими доказами оцінку проведену у виконавчому проваджені щодо вартості майна, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем не доведено, що неповідомлення державного виконавця про оцінку майна могло вплинути на результати торгів.

Факт визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню не є підставою для визнання проведених електронних торгів недійсними з підстав, передбачених ст. 215 ЦК України. Крім того, судом не враховано, що ухвалою ВССУ від 16 травня 2017 року зупинено виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 01 лютого 2017 року, яким визнано виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Враховуючи те, що суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, рішення суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо його законності й обгрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, в силу ст. 309 ЦПК України є підстави для скасування судового рішення та ухвалення нового про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 5 ст. 88 ЦПКУкраїни).

Таким чином, з ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь ТОВ «Порше Мобіліті» судовий збір у сумі 606,34 грн. за подання апеляційної скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст. 218, 303, 307, 309, 313-315, 317, 319, 325, 327 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», в інтересах якого діє Літвінов Євген Володимирович, - задовольнити.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2017 року - скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 до Державного підприємства «Сетам» про визнання електронних торгів недійсними - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ «Порше Мобіліті» судовий збір у розмірі 606 (шістсот шість) грн. 34 коп. за подання апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий:

Судді:

Справа № 761/30446/16-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/11939/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Макаренко І.О.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Мазурик О.Ф.