Справа №203/5025/15-ц
Провадження №2/0203/286/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2017 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Католікяна М.О.,

при секретарі Дзьомі Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, який також діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4, треті особи - орган опіки та піклування Центральної районної в місті Дніпрі ради, Дніпровська міська рада, Комунальне підприємство «Житлове господарство Центрального району» Дніпровської міської ради, про виселення, усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення, за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, треті особи - Дніпровська міська рада, Комунальне підприємство «Житлове господарство Центрального району» Дніпровської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом,

у с т а н о в и в:

31 серпня 2015 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3, який також діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 про виселення, усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення. Свої позовні вимоги позивачі обґрунтували тим, що вони зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1. У квартирі зареєстровані і проживають відповідач (колишній чоловік ОСОБА_1 і батько ОСОБА_5) та його неповнолітній син, ОСОБА_4 Відповідач, який незаконно зареєструвався у квартирі, перешкоджає позивачам користуватися житлом, що стало причиною звернення до суду з позовом про виселення відповідача та його дитини, усунення позивачам перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом їх вселення (т. 1 а.с.а.с. 2 - 4).

03 вересня 2015 року ухвалою суду до участі у справі в якості третьої особи було залучено орган опіки та піклування Кіровської районної в місті Дніпропетровську ради (т. 1 а.с. 11).

13 липня 2016 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що відповідачі тривалий час без поважних причин не проживають у спірній квартирі, а тому втратили право користування нею. Викладене стало причиною його звернення до суду з позовом про визнання ОСОБА_1, ОСОБА_2 такими, що втратили право користування квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1

(т. 2 а.с.а.с. 2, 3).

25 січня 2017 року суд своєю ухвалою об'єднав цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, який також діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4, третя особа - орган опіки та піклування Центральної районної в м. Дніпрі ради, про виселення, усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення з цивільною справою за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом (т. 1 а.с. 124).

12 червня 2017 року суд постановив ухвалу про залучення до участі у справі в якості третіх осіб Дніпровської міської ради, КП «Житлове господарство Центрального району» Дніпровської міської ради.

У судовому засіданні ОСОБА_1, ОСОБА_2 свої позовні вимоги підтримали у повному обсязі, заперечували проти задоволення позову ОСОБА_3

ОСОБА_6, його представник у суді заперечували проти задоволення позову ОСОБА_1, ОСОБА_2, підтримали позовні вимоги ОСОБА_3

Представники третіх осіб до суду не з'явилися, були повідомлені належним чином.

Заслухавши пояснення сторін, представника ОСОБА_3, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 необхідно задовольнити частково, а у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що двокімнатна квартира АДРЕСА_1 була надана на сім'ю з чотирьох осіб (ОСОБА_7 - батько ОСОБА_3, ОСОБА_8 - мати ОСОБА_3, ОСОБА_6 - сестра ОСОБА_3, ОСОБА_9 - баба ОСОБА_3). Квартира була надана на підставі ордеру від 02.09.1963 року (т. 2 а.с. 8).

11 серпня 1984 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 було укладено шлюб, від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 (т. 1 а.с.а.с. 43 - 47).

26 лютого 1988 року ОСОБА_1 з дозволу наймача було зареєстровано у спірній квартирі (т. 1 а.с.а.с. 5-звор., 7, 39).

23 жовтня 1990 року шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 було розірвано (т. 1 а.с. 9).

28 квітня 1991 року ОСОБА_6 уклав шлюб з ОСОБА_5. ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_3 народився син - ОСОБА_4.

20 серпня 2001 року ОСОБА_2 з дозволу наймача було зареєстровано у спірній квартирі (т. 1 а.с.а.с. 6-звор., 7, 37).

03 жовтня 2008 року ОСОБА_3 та неповнолітнього ОСОБА_2 з дозволу наймача також було зареєстровано у спірній квартирі (т. 1 а.с.а.с. 7, 38, т. 2 а.с. 5).

07 травня 2015 року ОСОБА_8 померла (т. 2 а.с. 11).

Тепер у квартирі зареєстровані сторони і неповнолітній ОСОБА_4, проте мешкають у ній лише ОСОБА_6 та неповнолітній ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 7).

Під час проживання у квартирі у сторін на ґрунті особистих неприязних взаємин систематично виникали конфлікти. Неприязні стосунки тривають дотепер. Викладене підтверджується змістом позовних заяв та поясненнями сторін у судових засіданнях.

Так, згідно з позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їх поясненнями вони продовжували користуватися спірною квартирою і після розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_6, але взаємини з ОСОБА_8 після цього зіпсувалися. Остання змінила замки у квартирі і періодично виганяла їх.

ОСОБА_6 у своєму позові та поясненнях підтвердив наявність конфлікту між ОСОБА_1, ОСОБА_2, з одного боку, та ОСОБА_8 і згодом ним, з другого боку.

ОСОБА_1, ОСОБА_2 більше шести місяців у спірній квартирі не мешкають.

Відповідно до частин першої, другої статті 71 Житлового кодексу Української РСР (далі - ЖК) при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Згідно зі статтею 72 ЖК визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Судом встановлено, що у ОСОБА_1, ОСОБА_2, з одного боку, та ОСОБА_8 (за життя) і згодом ОСОБА_6, від 1990 року (розірвання шлюбу) склалися тривалі стійки неприязні взаємини. Дотепер вони також не примирилися, про що свідчать їх пояснення у суді.

Ураховуючи викладене, суд вважає причину непроживання ОСОБА_1, ОСОБА_2 за місцем реєстрації понад строк, встановлений статтею 71 ЖК, поважною.

Таким чином, суд вважає за необхідне позов ОСОБА_3 залишити без задоволення.

При цьому суд критично ставиться до актів про непроживання ОСОБА_1, наданих ОСОБА_6, оскільки вони були складені в один день - 25.03.2016 року, хоча стосуються періоду від 01.02.2011 року по 16.02.2016 року (т. 2 а.с.а.с. 12 - 21).

Надані ОСОБА_6 підтвердження мешканців будинку про непроживання у спірній квартирі ОСОБА_2 також є нікчемними, оскільки взагалі не містять дат їх складання (т. 2 а.с.а.с. 22 - 27).

Розв'язуючи спір у частині позовних вимог, заявлених ОСОБА_1, ОСОБА_2, суд виходить з такого.

У відповідності зі статтею 64 ЖК члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ОСОБА_2 зареєстровані у спірній квартирі, а причина їх тривалого непроживання у ній понад строк, встановлений статтею 71 ЖК, є поважною.

Ураховуючи викладене, позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні житлом та вселення ОСОБА_1, ОСОБА_2 у квартиру є обґрунтованими і мають бути задоволені.

Що стосуються вимоги про виселення ОСОБА_3 та неповнолітнього ОСОБА_4 з квартири, то вона не може бути задоволена, оскільки вони зареєстровані у квартирі, а тому користуються усіма правами, що випливають з договору найму жилого приміщення.

При цьому суд зважає на те, що законність реєстрації у квартирі ОСОБА_3 та неповнолітнього ОСОБА_4 вже була предметом судового розгляду в адміністративній справі №804/11144/15, у результаті якого підстав для скасування такої реєстрації знайдено не було (т. 1 а.с.а.с. 25 - 28, 43 - 47, 83).

У порядку статті 88 Цивільного процесуального кодексу України з ОСОБА_3 на користь держави підлягає стягненню компенсація судових витрат у сумі 1 961,20 грн.

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, який також діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4, треті особи - орган опіки та піклування Центральної районної в місті Дніпрі ради, Дніпровська міська рада, Комунальне підприємство «Житлове господарство Центрального району» Дніпровської міської ради, про виселення, усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення задовольнити частково.

Усунути ОСОБА_1, ОСОБА_2 перешкоди у користуванні житлом та вселити ОСОБА_1, ОСОБА_2 у квартиру АДРЕСА_1.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

ОСОБА_3 у позові до ОСОБА_1, ОСОБА_2, треті особи - Дніпровська міська рада, Комунальне підприємство «Житлове господарство Центрального району» Дніпровської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави компенсацію судових витрат у сумі 1 961,20 грн.

Рішення набирає законної сили у порядку, передбаченому статтею 223 ЦПК України, і може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його постановлення. У разі якщо рішення було постановлено за відсутності особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Повний текст рішення складено 08 серпня 2017 року.

Суддя М.О. Католікян