РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/1974/17

29 листопада 2017 року

м.Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя Левчук В.В.

секретар судового засідання Зберун К.Ф.

за участю:

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - адвоката Стецюка М.Ю.

відповідача - ОСОБА_3

третьої особи - не з'явилася

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Костопільського районного суду Рівненської області цивільну справу №564/1974/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - служба у справах дітей Костопільської районної державної адміністрації, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Костопільського районного суду Рівненської області з позовною до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - служба у справах дітей Костопільської районної державної адміністрації, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини.

В обґрунтування позовних вимог, вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, на даний час сім'я розпалася та існує лише формально. Спільного господарства сторони не ведуть та продовжувати шлюбні відносини не бажають. Від шлюбу сторони мають спільного сина, якого позивач просить залишити проживати разом з ним.

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просять суд позов задоволити.

Присутній в судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі.

Згідно приписів ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, пояснення відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, заслухавши пояснення представника позивача, дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 виданому відділом державної реєстрації актів цивільного стану Костопільського районного управління юстиції у Рівненської області, 11.12.2012 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, про що складено відповідний актовий запис за №246 /а.с.16/.

Сторони від шлюбу мають спільного сина, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2, виданим Злазненською сільською радою Костопільського району Рівненської області /а.с.8/.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Стаття 24 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Судом встановлено, що сторони не підтримують подружні стосунки, спільне господарство не ведуть, не бажають надалі підтримувати шлюбні відносини і зберегти шлюб, доказів іншого суду не надано.

Таким чином, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та їхніх дітей, що у відповідності до положень ст.112 СК України є підставою для розірвання шлюбу.

Суд не вбачає підстав для надання сторонам строку на примирення.

Відповідно до ч.2 ст.141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.

Відповідач в судовому засіданні визнала позов та погодилась на визначення місця проживання дитини з позивачем.

Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Враховуючи викладене, позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 88, 174, 197, 212, 214, 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - служба у справах дітей Костопільської районної державної адміністрації, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини - задоволити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, зареєстрований 11.12.2012 року відділом реєстрації актів цивільного стану Костопільського районного управління юстиції, актовий запис №246.

Визначити місце проживання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 - з батьком, ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяВ. В. Левчук