АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/739/17-ц Головуючий в 1 інстанції
Провадження № 22-ц/774/1315/К/17 суддя Зімін М.В.
Категорія № 33 (І) Доповідач Бондар Я.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді: Бондар Я.М.,

суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.,

секретар Видрик А.А.

за участі: представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2, представника прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3, представника Державної Казначейської служби України ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2, на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 11 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної Казначейської служби України, третя особа прокуратура Дніпропетровської області про відшкодування моральної шкоди спричиненої незаконними діями та бездіяльністю органів досудового слідства, прокуратури та суду, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної Казначейської служби України, третя особа прокуратура Дніпропетровської області про відшкодування моральної шкоди спричиненої незаконними діями та бездіяльністю органів досудового слідства, прокуратури та суду.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що 28 березня 2012 року він був затриманий співробітниками міліції за підозрою у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України. Вироками Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 05 лютого 2013 року та від 26 вересня 2013 року його визнано винним у вчинені злочину за ч. 2 ст. 307 КК України та призначено покарання в виді позбавлення волі на строк шість років із конфіскацією всього належного йому майна.

Ухвалами апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2013 року та 23 листопада 2013 року, вказані вироки скасовані та призначено новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 18 грудня 2014 року його визнано винним у вчинені злочину за ч. 1 ст. 309 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 9 місяців 23 дні. Вважаючи, що обвинувачення за ч. 2 ст. 307 КК України відносно нього було сфабриковано правоохоронними органами та за відсутності його вини у вчиненні інкримінуємого злочину, він зазнав моральних страждань через перебування під вартою, арешт особистого майна, безпідставного обвинувачення. У звязку з наведеним просить суд стягнути з відповідача на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди спричиненої незаконними діями та бездіяльністю органів досудового слідства, прокуратури та суду в розмірі 1000000 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 11 квітня 2017 року ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі представника позивача, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Зокрема вважає, що судом не взято до уваги, що кримінальне переслідування позивача принижувало його честь та гідність, він вимушений був доводити свою невинуватість. Він досі не може налагодити свій ритм життя.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, з наступних підстав.

Судом установлено, що вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 05.02.2013 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину за ч. 2 ст. 307 КК України та призначено покарання в виді позбавлення волі на строк шість років із конфіскацією всього належного йому майна. (а.с. 3-8).

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 11.04.2013 року вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 05.02.2013 року було скасовано та справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. (а.с. 9-10).

Вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 26.09.2013 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину за ч. 2 ст. 307 КК України та призначено покарання в виді позбавлення волі на строк шість років із конфіскацією всього належного йому майна. (а.с. 11-17).

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 28.11.2013 року вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 26.09.2013 року було скасовано та справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. (а.с. 18-20).

31 жовтня 2014 року прокурором Жовтневого району м. Кривого Рогу Дніпропетровської області було затверджено обвинувальний акт у кримінальному провадженні про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 вересня 2014 року за № 0002992 відносно ОСОБА_1 (а.с. 22-23).

Вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 18.12.2014 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину за ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання в виді позбавлення волі на строк 1 рік 9 місяців 23 дні. (а.с. 21).

Відмовляючи ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив із того, що немає правових підстав, передбачених ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду» для стягнення на його користь моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, вважає його вірним, з огляду на наступне.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в межах заявлених вимог та на підставі тих доказів, що надані були сторонами під час розгляду справи по суті, у достатньо повному обсязі з'ясував права і обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Відповідно до вимог ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно з п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Частинами 2, 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв'язку із приниженням її честі, гідності, а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості.

Частиною 2 ст. 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, якщо шкоду завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування, як запобіжного заходу, тримання під вартою.

За ч. 1 ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями чи дією органу державної влади, відшкодовується Державою незалежно від вини цього органу.

Згідно з ч. 1 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, відшкодовується Державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду; право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду виникає у разі закриття кримінальної справи органом попереднього (досудового) слідства.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок його незаконного засудження, незаконного притягнення, як обвинуваченого, а згідно із вимогами ст. 3 цього ж Закону, громадянинові відшкодовується моральна шкода.

За правилами п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає зокрема у випадках закриття кримінальної справи за відсутністю події злочину, відсутністю у діянні складу злочину або недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину; відмови в порушенні кримінальної справи або закриття кримінальної справи з підстав, зазначених у пункті 2 частини першої цієї статті.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів.

Ні позивачем , ні його представником не надано суду доказів наявності обставин, передбачених ч. 1 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»,як підстави для стягнення моральної шкоди.

Перекваліфікація скоєного ОСОБА_1 злочину з ч. 2 ст. 307 КК України на ч. 1 ст. 309 КК України та засудження його за даним злочином, не надає позивачу права на відшкодування моральної шкоди, спричиненої незаконними діями та бездіяльністю органів досудового слідства, прокуратури та суду.

Доводи апеляційної скарги представника позивача про моральні страждання ОСОБА_1 через кримінальне переслідування та непрофесійність правоохоронних органів, не підтверджені в судовому засіданні належними та допустимими доказами. Адже відносно ОСОБА_1 не постановлено виправдовувального вироку, не закрито кримінальну справу за відсутністю події злочину, не закрито справу за відсутністю у його діянні складу злочину або за недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину; не відмовлено в порушенні кримінальної справи, що є реабілітуючими підставами.

Крім того, позивачем не надано доказів неправомірності дії співробітників поліції щодо нього при проведенні процесуальних дій в рамках кримінальногопровадження.

Посилання в апеляційній скарзі представника позивача на практику Європейського суду, як підставу для стягнення моральної шкоди, колегія суддів не може визнати обґрунтованими, оскільки позивачем не надано доказів неправомірності дій працівників поліції, прокуратури та ( або) суду, задля відшкодування ОСОБА_1 моральної шкоди, спричиненої їх діями та (або) бездіяльністю.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга позивача підлягає відхиленню, а рішення суду, на підставі ст.308 ЦПК України, має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 11 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: