САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
У Х В А Л А

Справа № 206/6012/17

22.11.2017 року Провадження № 2/206/1464/17

Самарський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого-судді Зайченко С.В., при секретареві Дубовик Г.Е., розглянувши заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за попереднім договором,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом в якому просить, стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за попереднім договором щодо майбутнього договору купівлі-продажу від 21.08.2017 року у сумі 82085,85 грн., яка складається з: 80250,00 грн. основна сума боргу, 1605,00 грн. сума інфляційних витрат; 230,85 грн. сума трьох відсотків річних від суми боргу.

Разом з позовною заявою позивачем подана заява про забезпечення позову, в якій вона просить накласти арешт на належне відповідачу домоволодіння 12 по вул. Дачна в м. Дніпро. Заява обґрунтована тим, що відповідач всіляко уникатиме повернення заборгованості а тому існує ймовірність, що судове рішення взагалі не буде виконане.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що дана заява задоволенню не підлягає за наступних підстав.

Відповідно до ч 1,3 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Частиною 3 статті 152 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими вимогами.

Відповідно до ч 1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Розглядаючи заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на домоволодіння 12 по вул. Дачна в м. Дніпро, суд враховує, що предметом її позову є стягнення грошових коштів за невиконання попереднього договору щодо укладання майбутнього договору купівлі-продажу, що не є спором про право власності на вищевказане нерухоме майно, а тому посилання позивача, як на підставу забезпечення позову, на те, що відповідач всіляко уникатиме повернення заборгованості, внаслідок чого існує ймовірність невиконання рішення суду є необґрунтованим.

Також суд вважає очевидним, що вартість домоволодіння №12 по вул. Дачна в м. Дніпро значно перевищує ціну позову.

До того ж, в матеріалів справи відсутні докази на підтвердження того, що вищезазначене домоволодіння взагалі належить відповідачу ОСОБА_3, а не якійсь іншій особі, права якої в разі забезпечення позову в дійсному провадженні можуть бути порушені.

З урахуванням того, ОСОБА_2 не надано суду доказів співмірності заявлених позовних вимог та майна, яким остання просить забезпечити позов, реальної загрози невиконання чи утруднення виконання рішення суду у випадку його ухвалення на користь позивача, приймаючи до уваги роз'яснення дані в постанові Пленуму Верховного суду України №9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. 151-153 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_2 в задоволенні заяви про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за попереднім договором.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5-ти днів з дня отримання її копії. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: С.В. Зайченко