Справа № 595/1288/17
Провадження 2/595/478/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2017

Бучацький районний суд Тернопільської області

в складі: одноособово суддею Федорончуком В.Б.,

при секретарі Тарчинській Л.Я.,

з участю позивачки ОСОБА_1,

представника позивачки ОСОБА_2,

представників відповідача - Золотопотіцької

селищної ради Бучацького району ОСОБА_3, ОСОБА_4,

ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бучач справу за позовом ОСОБА_1 до Золотопотіцької селищної ради Бучацького району Тернопільської області, Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області про визнання незаконними рішень та визнання права власності на земельну ділянку,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка у вересні 2017 року звернулася в суд з позовом до Золотопотіцької селищної ради Бучацького району Тернопільської області про визнання незаконними рішення №312 від 14 червня 2016 року «Про відмову в погодженні надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки», та рішення №742 від 25 квітня 2017 року «Про відмову в передачі земельної ділянки у власність», визнання права власності на земельну ділянку площею 5,5918 га під господарськими будівлями, яка знаходиться на території Золотопотіцької селищної ради, мотивуючи тим, що до неї перейшло право власності на спірну земельну ділянку разом з набуттям права власності на будівлі, розміщені на цій земельній ділянці, однак Золотопотіцька селищна рада незаконно відмовляє їй в оформленні права власності на земельну ділянку, не визнає її право власності на земельну ділянку, чим порушує її права на землю.

За клопотанням позивачки до початку зясування обставин у справі залучено до участі у справі Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області як співвідповідача.

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала.

Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, суду пояснила, що позивачка була співвласником майна селянської спілки «Хлібороб». Вартість її частки в пайовому фонді майна становила 727632 (сімсот двадцять сім тисяч шістсот тридцять дві) гривні або 29,52%, що підтверджується свідоцтвом про право власності на майновий пай - майновим сертифікатом, серії ТР-111, №017248, дублікат якого №023256 виданий Сновидівською сільською радою 29 грудня 2009 року.Відповідно до рішення загальних зборів співвласників майнових паїв селянської спілки «Хлібороб» від 07.09.2008 р. ОСОБА_1 на її розмір пайового фонду було виділено майно в натурі, в тому числі, будівлю механічної майстерні, будівлі гаражів, споруду холодний гараж, будівлю продовольчого складу, будівлю контори, будівлю диспетчерської, будівлю комори зі спорудою критого току, будівлю двох корівників, будівлю прохідної, будівлю контрольно-пропускного пункту, споруди металевих навісів, споруду стоянки транспортного парку, споруду - криницю, споруду санвузла (туалету), споруду свердловини, споруду водонапірної башти, споруду електропідстанції, споруду цегляної огорожі, споруду зерносушки. Вказані будівлі і споруди були передані позивачці відповідно до актів №№30-37 від 18 вересня 2008р., копії яких долучені до матеріалів справи в якості письмових доказів.Право власності на вищезазначені об'єкти нерухомого майна у вигляді будівель та споруд позивачкою було зареєстровано у встановленому законом порядку в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 24 лютого 2009р. на підставі рішення виконавчого комітету Сновидівської сільської ради від 25.01.2009р. №07, що підтверджується свідоцтвами про прав власності на нерухоме майно, в тому числі,свідоцтвом про право власності на нерухоме майно - нежитлову будівлю корівника №1, А, 998,4 кв. м від 24.02.2009р., серії САС №000398,свідоцтвом про право власності на нерухоме майно - нежитлову будівлю корівника №2, А, 994,1 кв. м від 24.02. 2009р., серії САС №000399,свідоцтвом про право власності на нерухоме майно - нежитлову будівлю контори, А, 552,1 кв. м від 24 лютого 2009р., серії САС №000400,свідоцтвом про право власності на нерухоме майно - нежитлову будівлю механічну майстерню, А, 769 кв. м, приміщення гаражів, Б, 764,9 кв. м від 24.02.2009р., серії САС №000401,свідоцтвом про право власності на нерухоме майно - нежитлову будівлю комори з критим током, А, 27638 кв. м, зерносушку, Б, 133,7 кв. м, зерносушку, В, 140,2 кв. м від 24 лютого 2009р. серії САС №000402, свідоцтвом про право власності на нерухоме майно - нежитлову будівлю А, 62.0 кв. м, будівлю Б, 177.0 кв. м, піднавіс, В, 525.7 кв. м, піднавіс Г, 863.0 кв. м, піднавіс, Д, 707.9 кв. м, піднавіс, Е, 379.4 кв. м; піднавіс, Є, 384.9 кв. м; піднавіс, Ж, 277.5 кв. м; будівлю, 3, 216.0 кв. м; будівлю, І, 7.7 кв.м. від 24 лютого 2009р., серії САС №000403. Вищевказані будівлі і споруди розміщені на відповідних земельних ділянках, які раніше знаходилися в колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства селянської спілки «Хлібороб» і належали до земель сільськогосподарського призначення - несільськогосподарські угіддя (колгоспний двір), що підтверджується відповідним державним актом на право колективної власності на землю, виданим 12 січня 2000 року селянській спілці «Хлібороб» та зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за №7, згідно якого вказаному підприємству було передано у колективну власність 927.4 га землі в межах згідно з планом, у тому числі і вищезазначені земельні ділянки, на яких знаходиться дані об'єкти нерухомого майна. Цей факт визнається відповідачем у справі Золотопотіцькою селищною радою згідно рішення від 14 червня 2016р. №312. Набуття позивачкою права власності на будівлі, споруди та землі (несільськогосподарських угідь) відбулося 24 лютого 2009 р., під час дії ст.120 ЗК України в редакції від № 997-V від 27.04.2007, що діяла до 05 листопада 2009 р., та ст.377 ЦК України в редакції від 16.01.2003 р., яка набрала чинності 01.01.2004 р.Відповідно до статті 377 Цивільного кодексу України право на земельну ділянку у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розміщені на ній переходить до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).Таким чином, ст.120 ЗК України (у редакції, що діяла на момент набуття права власності на будівлі та споруди), передбачала, що при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод. Така угода була укладена позивачем при набутті права власності на будівлі та споруди відповідно до вимог ст.120 ЗК України. В той же час ст.377 ЦК України передбачала автоматичний перехід права власності на земельну ділянку при переході права власності на будівлю.З огляду на вищезазначене, перехід права власності на несільськогосподарські угіддя (як в порядку правонаступництва, так і при відчуженні будівель та споруд) не суперечить мораторію на відчуження земель сільськогосподарського призначення (п.15 Розділу X «Перехідні положення» ЗК України), оскільки і буквальне, і цільове тлумачення положень про мораторій вказує, що він не поширюється на випадки відчуження землі разом з будівлями, які регулюються спеціальними нормами законодавства (ст.120 ЗК України та ст.377 ЦК України), що мають пріоритет застосування до спірних правовідносин, ніж загальні норми.Наведеної вище правової позиції дотримується Верховний Суд України при здійсненні касаційного перегляду судових рішень у справах зі спорів, що виникають з земельних правовідносин (постанови ВСУ від 20.06.2006 р. у справі № 3/268 та від 31.10.2006 р. у справі № 387/13-05). На момент набуття права власності на будівлі та споруди - 24 лютого 2009р., право власності на них перейшло до позивачки разом із земельними ділянками, розташованими під ними та призначеними для їх обслуговування.Чинним законодавством не передбачено перехід земельної ділянки, на якій розташована будівля (споруда), до комунальної чи державної власності або до особи, яка не є власником (покупцем) цієї будівлі (споруди). Імперативні норми ст.120 ЗК України та ст.377 ЦК України не допускають порушення принципу наслідування долі будівлі (споруди) земельною ділянкою, на якій розташована ця будівля (споруда).

Представники відповідача Золотопотіцької селищної ради Бучацького району позов не визнали, суду пояснили, що 07 червня 2016 року до Золотопотіцької селищної ради надійшла заява ОСОБА_1 про погодження дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,50 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться по вулиці Шкільна,50 села Сновидів. 14 червня 2016 року дану заяву обговорено на сесії Золотопотіцької селищної ради, про що винесено рішення №312, яким відмовлено у погодженні надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, оскільки дана земельна ділянка належить до земель сільськогосподарського призначення - несільськогосподарські угіддя (господарський двір), та попереджено ОСОБА_1, що вона має право на земельну ділянку, на якій розташовані нежитлові приміщення, що належать їй на праві приватної власності, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. 09 березня 2017 року до Золотопотіцької селищної ради надійшла заява ОСОБА_1 про надання їй дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 5,5918 га з передачею її у власність (цільове призначення, та місце розташування земельної ділянки не вказане). 25 квітня 2017 року дану заяву розглянто на сесії Золотопотіцької селищної ради, про що винесено рішення №742, яким відмовлено у задоволенні заяви з розясненням прав згідно ст.116,118,120,122 Земельного кодексу України. Так, відповідно до п.6 ст.118 Земельного кодексу України в заяві обовязково має бути вказане цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. Також додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що посвідчують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). Згідно ст.122 Земельного кодексу України селищна рада не є прямим розпорядником земель за межами населеного пункту. Тому громадяни повинні звертатись із заявою до управління Держгеокадастру в Тернопільській області, а управління, в свою чергу, керуючись рішенням колегії Держземагенства від 15.10.2014 року №328, з метою забезпечення прозорості земельних відносин та розширення повноважень місцевих рад, врахування позицій органів місцевого самоврядування у питаннях розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності, направляє клопотання про погодження або заперечення щодо земельної ділянки. Земельна ділянка площею 5,5918 га, яку має намір позивачка ОСОБА_1 набути у власність, знаходиться за межами населеного пункту села Сновидів, на якій розташовані сільськогосподарські будівлі та споруди, що перебували у колективній власності селянської спілки «Хлібороб». 07.09.2008 року рішенням загальних зборів ОСОБА_1 було виділено в натурі майновий пай у виді рухомого та нерухомого майна. Згідно п.а ч.3 ст.22 Земельного кодексу України земельна ділянка сільськогосподарського призначення у попереднього власника була в користуванні для товарного виробництва, а тому керуючись ч.1 ст.120 Земельного кодексу України ОСОБА_1 має право набути земельну ділянку у власність чи користування без зміни її цільового призначення. У статті 121 Земельного кодексу України вказано норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам та передбачено, що для ведення особистого селянського господарства надається не більше 2,00 га, а таке цільове призначення, як для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відсутнє. Тому ОСОБА_1 має право набути у користування дану земельну ділянку на умовах оренди.

Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області в судове засідання не зявився, однак подав суду письмове заперечення на позов, в якому вказав, що земельна ділянка, на якій знаходяться будівлі, що перебувають у власності позивачки, розташована за межами населеного пункту і належить до земель сільськогосподарського призначення державної власності (землі запасу - під господарськими будівлями і дворами). Дана земельна ділянка не сформована, межі її не визначені. Оскільки земельна ділянка, на якій розташоване майно, яке перебуває у власності позивачки, не сформована, межі її не визначені, позивачці необхідно у порядку, передбаченому ч.6 ст.118 ЗК України, звернутися до повноважного органу із заявою про надання дозволу на виготовлення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області є розпорядником земель сільськогосподарського призначення державної форми власності (за межами населеного пункту) на території Тернопільської області. Отже, позивачці для вирішення питання щодо оформлення прав на земельну ділянку площею 5,5918 га необхідно звернутися доГоловного управління Держгеокадастру у Тернопільській області. Згідно ст.392 Цивільного кодексу України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. На даний час позивачка не є власником земельної ділянки. Окрім того, позивачка на момент подання позову не зверталася за оформленням права власності на земельну ділянку площею 5,5918 га доГоловного управління у встановленому законодавством порядку і спору щодо цього між позивачем і Головним управлінням не існувало.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши письмові докази, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 була співвласником майна селянської спілки «Хлібороб». Вартість її частки в пайовому фонді становила 727632 (сімсот двадцять сім тисяч шістсот тридцять дві) гривні або 29,52%.

Рішенням загальних зборів співвласників майнових паїв селянської спілки «Хлібороб» від 07.09.2008 р. ОСОБА_1 на її розмір пайового фонду було виділено майно в натурі, а саме, будівлю механічної майстерні, будівлі гаражів, споруду холодний гараж, будівлю продовольчого складу, будівлю контори, будівлю диспетчерської, будівлю комори зі спорудою критого току, будівлю двох корівників, будівлю прохідної, будівлю контрольно-пропускного пункту, споруди металевих навісів, споруду стоянки транспортного парку, споруду - криницю, споруду санвузла (туалету), споруду свердловини, споруду водонапірної башти, споруду електропідстанції, споруду цегляної огорожі, споруду зерносушки. Вказані будівлі і споруди були передані позивачці відповідно до актів №№30-37 від 18 вересня 2008 року. Право власності на зазначені об'єкти нерухомого майна ОСОБА_1 зареєстровано у встановленому законом порядку в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 24 лютого 2009 року на підставі рішення виконавчого комітету Сновидівської сільської ради від 25.01.2009р. №07.

12 січня 2000 року селянській спілці «Хлібороб», місцезнаходження якої Золотопотіцька селищна рада, Сновидівська і Возилівська сільські ради та м.Бучач, видано державний акт на право колективної власності на землю, згідно якого вказаному власнику землі передано у колективну власність 927,4 га землі для ведення сільськогосподарського виробництва в межах згідно з планом, у тому числі і земельні ділянки, на яких розташоване нерухоме майно, право власності на яке згодом набула ОСОБА_1

Будівлі і споруди розміщені на земельних ділянках, які знаходилися у власності колективного сільськогосподарського підприємства селянської спілки «Хлібороб», розташовані за межами населеного пункту і належать до земель сільськогосподарського призначення - несільськогосподарські угіддя (землі під господарськими будівлями і дворами).

Відповідно до кадастрового плану, виготовленого фізичною особою підприємцем ОСОБА_6 на підставі плану зовнішніх меж земель, переданих у колективну власність, доданого до державного акту на право колективної власності селянської спілки «Хлібороб» на землю,площа земельної ділянки для обслуговування господарських будівель, що належать на праві власності ОСОБА_1,становить 5,5918 га.

Згідно ст.120 ЗК України (у редакції, що діяла на момент набуття права власності на будівлі та споруди) при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод.

Така угода була укладена позивачкою при набутті права власності на будівлі та споруди.

Відповідно до статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Таким чином, на момент набуття права власності на будівлі та споруди - 24 лютого 2009 року, право власності на них перейшло до позивачки разом із земельними ділянками, розташованими під ними та призначеними для їх обслуговування, а тому твердження представників відповідача - Золотопотіцької селищної ради, щоОСОБА_1 має право набути у користування земельні ділянки на умовах оренди, є безпідставним.

За встановлених обставин і визначених відповідно до них правовідносин суд приходить до переконання, що позовні вимоги в частині визнання права власності на земельну ділянку площею 5,5918 га для обслуговування господарських будівель, розташовану на території Золотопотіцької селищної ради, є обгрунтованими і підлягають до задоволення.

07 червня 2016 року позивачка звернулася до Золотопотіцької селищної ради із заявою про оформлення права власності на земельну ділянку площею 1,5 га для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту с.Сновидів Золотопотіцької селищної ради.

14 червня 2016 року Золотопотіцька селищна рада відмовила ОСОБА_1 у погодженні надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з передачею її у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту с.Сновидів Золотопотіцької селищної ради,оскільки дана земельна ділянка належить до земель сільськогосподарського призначення - несільськогосподарські угіддя (господарський двір), та попередила ОСОБА_1, що вона має право на земельну ділянку, на якій розташовані нежитлові приміщення, що належать їй на праві приватної власності, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

09 березня 2017 року позивачка звернулася до Золотопотіцької селищної ради із заявою про передачу їй у власність земельної ділянки площею 5,5918 га, на якій розташовані належні їй будівлі та споруди, згідно доданого кадастрового плану.

25 квітня 2017 року Золотопотіцька селищна рада відмовила ОСОБА_1 у передачі у власність земельної ділянки площею 5,5918 га, що розташована за межами населеного пункту с.Сновидів, та розяснила ОСОБА_1 зміст ст.ст.116,118,120,122 Земельного кодексу України.

Відповідно до ч.4 ст.122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Згідно п.1 Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого наказом Держгеокадастру від 17.11.2016 №308, Головне управління Держгеокадастру в області є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане.

Підпунктом 13 пункту 4 вказаного Положення передбачено, що Головне управління, відповідно до покладених на нього завдань, розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством.

Отже, Головне управління є розпорядником земель сільськогосподарського призначення державної форми власності (за межами населеного пункту) на території Тернопільської області.

Судом встановлено, що земельна ділянка, на якій знаходяться будівлі, що перебувають у власності позивачки, розташована за межами населеного пункту і належить до земель сільськогосподарського призначення державної власності - несільськогосподарські угіддя (землі під господарськими будівлями і дворами).

Таким чином, суд вважає, що відмови Золотопотіцької селищної ради у задоволенні заяв ОСОБА_1 по своїй суті є правильними, а тому в задоволенні позовних вимог щодовизнання незаконними рішень Золотопотіцької селищної ради№312 від 14 червня 2016 року та №742 від 25 квітня 2017 року слід відмовити.

Керуючись ст.ст.10,11,60,88,212,214,215,218 ЦПК України, ст.ст.120,122 Земельного кодексу України, ст.377 Цивільного кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Золотопотіцької селищної ради Бучацького району Тернопільської області, Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області про визнання незаконними рішень та визнання права власності на земельну ділянку задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 5,5918 га, що знаходиться на території Золотопотіцької селищної ради Бучацького району Тернопільської області, під господарськими будівлями селянської спілки «Хлібороб», право власності на які набула ОСОБА_1, в межах згідно кадастрового плану, виготовленого фізичною особою підприємцем ОСОБА_6.

У решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Золотопотіцької селищної ради Бучацького району Тернопільської області в користь ОСОБА_1 2666 гривень судового збору.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Тернопільської області через Бучацький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_7