Справа № 691/1099/17
Провадження № 2/691/548/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2017 року Городищенський районний суд Черкаської області

в складі :

судді Черненка В.О.

при секретарі Сидоренко О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Городище цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Старосільської сільської ради Городищенського району Черкаської області про визнання права власності на нежитлове приміщення,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернуся до суд з позовом до Старосільської сільської ради Городищенського району Черкаської області про визнання права власності на нежитлове приміщення.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на те, що рішенням виконавчого комітету Старосільської сільської ради від 11.12.2003 року № 120, йому передано у власність нежитлове приміщення частину дитячого садка, площею 128,4 кв. м по вул. Леніна (Грушевського), 3 у с. Старосілля. На підставі вказаного рішення, 02.03.2004 року він отримав Свідоцтво про право власності на нерухоме майно № 592959. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, за ним, у приватній власності, рахується нежиле приміщення, частина приміщення дитячого садка загальною площею 128,4 кв. м по вул. Леніна (Грушевського), 3 у с. Старосілля. Вказане приміщення дійсно колись було частиною дитячого садка, однак, в подальшому, було змінене його цільове призначення на магазин, на що уваги він не звернув. Проте, коли почав оформляти дозвільні документи на здійснення у вказаному приміщенні підприємницької діяльності (торгівлі), постало питання цільового призначення приміщення і лише після цього він звернув увагу на помилку в правовстановлюючих документах. Він звернувся до архівного сектору Городищенської державної адміністрації з проханням надати копію рішення від 11.12.2003 року № 120 з його оригіналу, переданого на зберігання сільською радою. 08.02.2017 року він отримав належним чином завірену копію вище зазначеного рішення та виявив, що в ньому зазначено: «1. Визнати право власності на частку бувшого магазину, загальною площею 128,4 м2 гр. ОСОБА_1». Тобто, існує два рішення від однієї і тієї ж дати, з одним і тим же номером, з одного і того ж питання (передача йому у власність частини приміщення), але з різним зазначенням цільового призначення майна. З даного приводу він звернувся до виконавчого комітету Старосільської сільської ради та 03.05.2017 року отримав відповідь, з якої йому стало відомо, що вірним є те рішення, що знаходиться на зберіганні в архівному секторі Городищенської державної адміністрації, тобто в якому зазначено «….право власності на частку бувшого магазину…». Вважає, що Свідоцтво про право власності на нерухоме майно № 592959, видане йому на підставі помилкових даних, зазначених в рішенні сільської ради має бути визнане недійним, а державна реєстрація його права власності на нерухоме майно частку дитячого садка, площею 128,4 кв.м по вул. Леніна (Грушевського), 3 у с. Старосілля скасована. Оскільки, на даний момент внести зміни до записів Державного реєстру прав в частині цільового призначення нерухомого майна неможливо, так як його право зареєстроване в 2004 році, а вказаний реєстр створено лише 01.01.2013 року, тому він обрав саме такий спосіб захисту своїх прав. Також, зазначив, що за час користування, розпорядження та володіння майном, ним був здійснений демонтаж перегородок в середині приміщення, внаслідок чого збільшилась його загальна площа, яка тепер становить 134,4 кв. м. Відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва , архітектури та житлової політики України № 127 від 24.05.2001 року, перепланування, повязані зі збільшенням житлової або підсобної площі за рахунок демонтажу перегородок без порушення капітальних несучих стін, несучих конструкцій, опор, балок за рахунок площ коридорів та допоміжних приміщень не належать до самочинного будівництва. Враховуючи викладене, просив: визнати недійсним Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 02.03.2004 року, серії САА № 592959 частину приміщення дитячого садка, загальною площею 128,4 кв. м, по вул. Леніна, 3 у с. Старосілля, Городищенського району, Черкаської області, видане на його імя; скасувати державну реєстрацію його права власності на нежиле приміщення - частину приміщення дитячого садка, загальною площею 128,4 кв. м, по вул. Леніна, 3 у с. Старосілля, Городищенського району, Черкаської області; визнати за ним право власності на нежиле приміщення, частку бувшого магазину, загальною площею 134,4 кв. м, по вул. Грушевського (бувша Леніна), 3 у с. Старосілля, Городищенського району, Черкаської області.

В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, але у матеріалах справи знаходиться заява, в якій він просить справу слухати у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечував.

Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, вважає наступне.

Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Старосільської сільської ради Городищенського району, Черкаської області від 11.12.2003 № 120 «Про надання дозволу на видачу свідоцтва на право власності на обєкти нерухомого майна», визнано право власності на частку бувшого дитячого садка загальною площею 128, 4 кв. м по вул. Леніна, 3, за ОСОБА_1 (копія вказаного рішення знаходиться у матеріалах справи).

На підставі вказаного рішення, на вказану частку бувшого дитячого садка загальною площею 128, 4 кв. м, виконавчим комітетом Старосільської сільської ради Городищенського району, Черкаської області ОСОБА_1 було видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 02.03.2004 року Серії САА № 592959 та, Городищенським ВП «ЧООБТІ» 02.03.2004 року зареєстроване право власності на нерухоме майно, реєстраційний номер 4931627 (копії Свідоцтва про право власності на нерухоме майно та ОСОБА_2 про реєстрацію права власності на нерухоме майно знаходяться у матеріалах справи).

За час користування, розпорядження та володіння майном, ОСОБА_1 був здійснений демонтаж перегородок в середині вище зазначеного приміщення, внаслідок чого збільшилась його загальна площа, яка тепер становить 134,4 кв. м, про що свідчить довідка КП «ЧООБТІ» від 17.07.2017 року № 414 о, що відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 127 від 24.05.2001 року, не належать до самочинного будівництва.

Коли позивач, маючи намір здійснювати підприємницьку діяльність у даному приміщенні, а саме відкрити магазин, почав оформлювати дозвільні документи, перед ним постало питання щодо цільового призначення приміщення.

ОСОБА_1 звернувся до архівного сектору Городищенської державної адміністрації з проханням надати копію рішення від 11.12.2003 року № 120 з його оригіналу, переданого на зберігання сільською радою. 08.02.2017 року, йому було видано копію вказаного рішення, де було зазначено, що за ним визнано право власності на частку бувшого магазину, загальною площею 128,4 кв.м (копія рішення, знаходиться у матеріалах справи).

Тобто, наявні два рішення виконавчого комітету Старосільської сільської ради Городищенського району, Черкаської області від 11.12.2003 № 120 «Про надання дозволу на видачу свідоцтва на право власності на обєкти нерухомого майна», за одним з яких за ОСОБА_1 було визнано право власності на частку бувшого дитячого садка, а за іншим - частку бувшого магазину.

Коли позивач звернувся до виконавчого комітету Старосільської сільської ради з заявою щодо внесення відповідних змін до рішення від 11.12.2003 № 120, йому 03.05.2017 року була надана відповідь, що, оскільки, жодним нормативним документом не передбачено ні повноважень, ні способу, в який виконавчий комітет може виправити допущену помилку у зазначеному рішенні, тому виконавчий комітет не має права внести зміни до вказаного рішення, що зберігається у Городищенському відділенні КП «ЧООБТІ». Окрім того, ОСОБА_1 отримав архівну копію рішення № 120 від 11.12.2003 року, що знаходиться в архівному секторі Городищенської державної адміністрації, яка є вірною і підтверджує реальний стан прийнятого рішення виконавчим комітетом сільської ради.

Таким чином, Старосільська сільська рада у своєму листі-відповіді підтвердила те, що правильним рішенням № 120 від 11.12.2003 року є те, згідно якого за ОСОБА_1 визнано право власності на частку бувшого магазину, проте, на даний час, позивач, будучи власником нежитлового приміщення, не може використовувати його для здійснення підприємницької діяльності, оскільки існують розбіжності в документах, а саме: в цільовому призначенні приміщення, на підставі яких закріплено його право власності на спірне майно.

Згідно ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування на підставі суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 ч. 6 ст. 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

У разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 1 січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується.

Оскільки, на даний момент, внести зміни до записів Державного реєстру прав в частині цільового призначення нерухомого майна неможливо, так як право позивача було зареєстроване в 2004 році, а вказаний реєстр створено лише 01.01.2013 року, тому суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту відповідає нормам чинного законодавства.

Враховуючи все вище викладене, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтований, підтверджений належним чином доказами, а тому підлягає до задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 15, 16, 328, 392 ЦК України, ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст. ст. 10, 11, 13, 57, 60, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

позовну заяву задоволити. Визнати недійсним Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 02.03.2004 року, серії САА № 592959 нежиле приміщення, частину приміщення дитячого садка, загальною площею 128,4 кв. м, що знаходиться по вул. Леніна, 3 у с. Старосілля, Городищенського району, Черкаської області, видане ОСОБА_1, на підставі рішення Виконавчого комітету Старосільської ради від 11.12.2003 року, номер 120.

Скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на нежиле приміщення, частину приміщення дитячого садка, загальною площею 128,4 кв. м, що знаходиться по вул. Леніна, 3 у с. Старосілля, Городищенського району, Черкаської області.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителем ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на нежиле приміщення - частку бувшого магазину, загальною площею 134,4 кв. м, по вул. Грушевського (бувша Леніна), 3 у с. Старосілля, Городищенського району, Черкаської області.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області, через Городищенський районний суд, шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк. з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення виготовлений 24.11.2017 року.

Суддя ОСОБА_2