Справа № 462/432/17
УХВАЛА

31 січня 2017 року Суддя Залізничного районного суду м. Львова Кирилюк А.І., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову,

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання правочину недійсним.

30.01.2017 р. позивач подала до суду заяву про забезпечення позову, мотивуючи її тим, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 30 червня 2016 року вона була призначена опікуном над ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає у ІНФОРМАЦІЯ_2. Опікунство над ОСОБА_2 було встановлене у звязку з тим, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 08 жовтня 2015 року вона була визнана недієздатною. Психічний розлад здоровя ОСОБА_2 спостерігався уже протягом більше 20 років, про що свідчить виписка із стаціонарної картки хворої № 965- Д від 09.124 981 року під час її стаціонарного лікування у Львівській обласній психіатричній лікарні, а також архівна копія індивідуальної картки амбулаторно хворого № 19-87 від 25.01.1982 року. В процесі здійснення опікунських повноважень нею була підтверджена наявна раніше але неперевірена інформація про те, що її підопічна ОСОБА_2 у 2013 р. фактично втратила право власності на своє помешкання, незважаючи на те, що вона в своїй квартирі АДРЕСА_1 зареєстрована і досі там проживає. Як свідчить повідомлення другої Львівської державної нотаріальної кантори, вказана квартира була відчужена ОСОБА_2 на підставі Договору дарування, посвідченого 04.12.2013 року за № 2 - 1292 у вказаній нотаріальній конторі. В результаті укладання названого договору право власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_2 припинилося і виникло право власності у обдарованого ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, який з грудня 2013 року зареєстрований у вказаній квартирі разом із ОСОБА_2

Вивчивши матеріали заяви, оглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розяснено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Аналізуючи вищевказану інформацію, враховуючи факт того, що квартира АДРЕСА_3, є предметом судового спору за позовом опікуна ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_3, а її відчудження або інші правові дії з вказаним майном можуть утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, тому суд приходить до переконань про необхідність у забезпеченні даного позову.

Керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України,

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на майно відповідача ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_3, яка належала на праві власності недієздатній особі ОСОБА_2 і яка є предметом судового спору за позовом опікуна ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_3;

Заборонити відповідачеві ОСОБА_3 вчиняти будь які дії щодо відчуження вказаного майна - квартири АДРЕСА_3 до завершення судового спору про недійсність правочину, укладеного між ним і ОСОБА_2

Копію ухвали скерувати Залізничний відділ Державної виконавчої служби міста Львова - для відома та виконання.

Ухвала підлягає до негайного виконання.

Строк предявлення ухвали до виконання один рік з дня винесення ухвали.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова шляхом подачі апеляційної скарги в 5- денний строк з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя:(підпис). З оригіналом згідно.

Суддя: