АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/4068/16-ц Головуючий у першій
Провадження № 22-ц/774/138/К/17 інстанції Тимошенко Т.І.
Категорія - 59 (І) Доповідач Бондар Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

31 січня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Бондар Я.М.

суддів: Барильської А.П., Митрофанової Л.В.,

при секретарі: Чубіній А.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку ст. 197 ч. 2 ЦПК України за наявними у справі матеріалами, за відсутності осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату судового засідання, та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу цивільну справу за апеляційною скаргою Криворізького коледжу економіки та управління Державного вищого навчального закладу «Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 20 вересня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_4, від імені якої діє ОСОБА_5, до Криворізького коледжу економіки та управління Державного вищого навчального закладу «Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана» про стягнення заборгованості з виплати соціальної стипендії,

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2016 року ОСОБА_5, діючи на підставі довіреності, від імені позивача ОСОБА_4, звернулася до суду із вказаним позовом до відповідача Криворізького коледжу економіки та управління державного вищого навчального закладу «Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана» (надалі - Коледж КНЕУ), в обґрунтування якого зазначила, що у серпні 2012 року ОСОБА_4 була зарахована на І курс Коледжу КНЕУ за спеціальністю «Бухгалтерський облік», поза конкурсом, як пільгова категорія, відповідно до ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» як особа, батько якої має трудовий стаж підземної роботи більше 15 років.

Факт наявності підземного стажу у батька ОСОБА_4 - ОСОБА_6, надав останній право на отримання за період навчання соціальної стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Однак, відповідачем за період навчання була виплачена тільки мінімальна академічна стипендія та стипендія за успішне навчання.

У червні 2015 року ОСОБА_4 була відрахована з навчального закладу у зв'язку із закінченням повного курсу навчання, але відповідачем не проведений розрахунок та не виплачено всі належні суми, а саме: стипендію в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб відповідно до ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» за період з 01 серпня 2013 року по 30 червня 2015 року, розмір якої за вирахуванням виплаченої стипендії складає 14240 грн.

У зв'язку з цим, представник позивача просила суд стягнути з відповідача на користь позивача ОСОБА_4 14240 грн. не нарахованої та не виплаченої соціальної стипендії за період з 01 серпня 2013 року по 30 червня 2015 року, а також сплачений судовий збір за подання позовної заяви.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 20 вересня 2016 року, в якому ухвалою того ж суду від 03 жовтня 2016 року виправлено описку, позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено у повному обсязі. Стягнуто з Криворізького коледжу економіки та управління Державного вищого навчального закладу «Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана» на користь ОСОБА_4 суму не нарахованої і не виплаченої стипендії за період з 01 серпня 2013 року по 30 червня 2015 року в розмірі 14240 грн., а також судові витрати в сумі 551,20 грн.

В апеляційній скарзі відповідач Криворізький коледж економіки та управління Державного вищого навчального закладу «Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову. Так, на думку представника відповідача, суд першої інстанції вирішуючи спір по суті, не врахував приписи п. 6 Порядку призначення і виплати стипендії, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2004 року № 882, у якій наведений виключний перелік осіб, що мають право на отримання соціальної стипендії. Позивач, навчаючись за спеціальністю «Бухгалтерський облік», у відповідності до наведеного Порядку, не потрапляє у категорію передбачених державою осіб, яким надане право нараховувати та сплачувати соціальну стипендію. Також посилається на те, що фінансування витрат соціальної стипендії дітям шахтарів, студентам коледжу, які не навчаються на гірничих спеціальностях не забезпечувалось коштами державного бюджету, що в свою чергу підтверджується листами розпорядника бюджетних коштів вищого рівня.

Крім того, суд не взяв до уваги, що навчальний заклад є бюджетною установою, яка відповідно до п.п.12 п.1 ст.2 Бюджетного кодексу України є організацією, створеною у встановленому порядку, що повністю утримується за рахунок відповідного державного чи місцевого бюджету і є неприбутковою, при цьому, цивільно-правові відносини між позивачем та коледжем, щодо призначення та виплати державної соціальної стипендії, як дитині шахтаря, знаходиться в безпосередній залежності від бюджетно-правових (кошторисно-правових) відносин щодо державного фінансування видатків на здійснення такої виплати позивачу і будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного державного призначення, якщо інше не передбачено Законом України «Про державний бюджет України».

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що у серпні 2012 року ОСОБА_4 зарахована на І курс Коледжу КНЕУ за спеціальністю «Бухгалтерський облік», поза конкурсом, за денною формою навчання як пільгова категорія, відповідно до ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» як особа, батько якої має трудовий стаж підземної роботи більше 15 років.

Матеріалами справи підтверджено та не заперечується сторонами, що батьком позивача ОСОБА_4 є ОСОБА_6, який має загальний стаж роботи на підземних роботах з повним робочим днем - 22 роки 02 місяці 12 днів (а.с. 11).

30 червня 2015 року позивач відрахована з навчального закладу у зв'язку із закінченням навчання та їй видано диплом встановленого зразка (а.с. 13, 14).

За період навчання позивачу ОСОБА_4 нараховано та виплачено лише мінімальну академічну стипендію та підвищену стипендію за успішне навчання, загальний розмір якої за період з серпня 2013 року по червень 2015 року склав 13070 грн. (а.с. 58-60).

Звертаючись до суду з позовом, представник позивача ОСОБА_5, посилалася на те, що оскільки стаж роботи батька ОСОБА_4 у підземних умовах праці складає більш ніж 15 років, вона має право на нарахування та отримання соціальної стипендії за період навчання в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб відповідно до ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», проте при закінченні нею навчального закладу відповідачем не проведено розрахунок та не виплачено стипендію в розмірі прожиткового мінімуму за період з 01 серпня 2013 року по 30 червня 2015 року.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості заявленого позову, та того, що ОСОБА_4, як донька шахтаря зі стажем роботи під землею більше 15 років, має право на отримання гарантованої законом виплати стипендії у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб за період з 01.08.2013 року по 30.06.2015 року.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно п. 8 ч. 3 ст. 3 Закону України «Про вищу освіту», формування і реалізація державної політики у сфері вищої освіти забезпечуються шляхом надання особам, які навчаються у вищих навчальних закладах, пільг та соціальних гарантій у порядку, встановленому законодавством.

Частиною 2 ст. 62 даного Закону передбачено, що особи, які навчаються у вищих навчальних закладах за денною формою навчання за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів, мають право на отримання стипендій у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» (в редакції чинної на час виникнення спірних правовідносин) шахтарі, що мають стаж підземної роботи не менш як три роки, діти, батьки яких мають стаж підземної роботи не менш як 15 років, діти шахтарів, які загинули внаслідок нещасного випадку виробництві, шахтарів-інвалідів І та II групи зараховуються поза конкурсом за особистим вибором спеціальності до державних і комунальних вищих та професійно-технічних навчальних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів з наданням місць у гуртожитках на час навчання та гарантованою виплатою за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Як убачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_4 є донькою особи, яка має стаж підземної роботи більше 15 років, тому їй повинна бути призначена і виплачуватися в період навчання в Коледжі КНЕУ стипендія в розмірі встановленого прожиткового мінімуму для працездатних осіб, як це визначено вищенаведеною нормою закону.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на відповідний рік встановлюється Законом. Так ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» передбачено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2013 року становить 1147 грн., а з 01 грудня 2013 року - 1218 грн.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» передбачено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2014 року становить 1218 грн.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» передбачено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2015 року становить 1218 грн.

Отже, встановивши, що відповідач за спірний період, тобто з серпня 2013 року по червень 2015 року безпідставно не призначав та не виплачував на користь позивача соціальну стипендію, на призначення та отримання якої позивач має право у відповідності до приписів ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», суд першої інстанції дійшов вірного висновку про обов'язок відповідача здійснити сплату такої стипендії в розмірі, визначеному вказаною нормою закону.

Доводи апеляційної скарги відповідача про відсутність підстав для призначення та виплати позивачу ОСОБА_4 соціальної стипендії з тих підстав, що вона не належить до категорії осіб, які мають на це право, що передбачено Порядком призначення і виплати стипендій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2004 року № 882, колегія суддів вважає такими, що не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Так, згідно ч. 3 ст. 10 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», Закони України та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, до приведення їх у відповідність із цим Законом діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Положення, визначені в Порядку призначення і виплати стипендій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2004 року № 882, щодо категорії осіб, які мають право на отримання стипендії, не можуть бути застосовані до розглядуваного випадку, оскільки пізніше прийнятим Законом України «Про підвищення престижності шахтарської праці», який має вищу юридичну силу по відношенню до зазначеної постанови, в ст. 5 вказаного Закону встановлено гарантований розмір стипендій для категорії студентів з числа дітей шахтарів. Законами України «Про Державний бюджет України на 2013 рік», «Про Державний бюджет України на 2014 рік», «Про Державний бюджет України на 2015 рік» дія статті 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» не призупинялась та зміни в цю статтю не вносились.

Також безпідставними вважає колегія суддів й доводи апеляційної скарги відповідача про те, що підвищена стипендія передбачена тільки для студентів з числа дітей шахтарів, що навчаються на гірничих спеціальностях, оскільки Законом такі обмеження не встановлені.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги відповідача з приводу відсутності бюджетних асигнувань на виплату стипендії, оскільки це не є підставою для відмови навчальним закладом у її виплаті в розмірі прожиткового мінімуму згідно ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», оскільки таке твердження суперечать практиці Європейського суду з прав людини, викладеній у рішенні в справі «Кечко проти України», згідно з якою реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена в залежність від бюджетних асигнувань, а згідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Колегія суддів погоджується з наданим позивачем розрахунком суми заборгованості з виплати соціальної стипендії за період з 01 серпня 2013 року по 30 червня 2015 року в розмірі 27730 грн., яку визначено позивачем, виходячи з розміру, визначеного законом прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Вказаний розрахунок в порядку ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України відповідачем не спростовано.

З урахуванням того, що за зазначений період сплачено позивачу відповідачем стипендію в розмірі 13070 грн., заборгованість з її оплати перед позивачем становить 14660 грн. (27730 грн. - 13070 грн.) (а.с. 58-60).

Враховуючи вищевикладене, а також пред'явлення позовних вимог про стягнення заборгованості стипендії в розмірі 14240 грн., на задоволенні яких наполягала представник позивача (а.с. 35), суд першої інстанції, вирішуючи спір в межах пред'явлених позовних вимог, стягнув вказаний розмір з відповідача на користь позивача.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду на підставі ст. 308 ЦПК України - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Криворізького коледжу економіки та управління Державного вищого навчального закладу «Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана» - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 20 вересня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Я.М. Бондар

Судді: А.П. Барильська

Л.В. Митрофанова