Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.11.2017 Справа №607/5823/17

Тернопільський міськрайонний суд

Тернопільської області в складі:

Головуючого суді ОСОБА_1

за участю секретаря О.І. Бігун

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу ,-

в с т а н о її н в:

В провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває цивільна за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 14 вересня 1990 року Тернопільським міським ВДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис 1480.

Заявлені вимоги мотивує тим, що сімейне життя не склалося з причини різних характерів та переконань, тривалий сторони спору не проживають сім'єю, не ведуть спільного господарства, не пов'язані сімейним побутом, а тому, оскільки шлюб з відповідачем носить виключно формальний характер, позивач вважає, що їх сім'я розпалася остаточно.

В судове засідання позивач не з'явився, позов підтримав. В останні судові засідання не з'являвся, склав заяви про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з'явився, направив письмову заяву про надання строку на примирення. В наступні судові засідання відповідачка не з'являлася, направляючи неодноразові клопотання про відкладання судового розгляду, котрі, проте, в обґрунтування поважності неявки, не було підтверджено належними та допустимими доказами.

Розглянувши матеріали справи суд встановив наступні обставини:

Сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 14 вересня 1990 року Тернопільським міським ВДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис 1480. Від шлюбу у сторін спору неповнолітніх дітей немає.

Відповідно до ст.112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечитиме інтересам одного з них.

На цьому ж наголошує Верховний Суд України в п. 10 Постанови Пленуму за № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» - проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Юридичною підставою для застосування судами України прецедентів ЄСПЛ є положення п.1 Закону України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", відповідно до якого Україна визнала обов'язковою "і без укладання спеціальної угоди юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції".

У ст. 17 Закону України № 3477-ІУ від 23 лютого 2006 р. "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зазначено, що "суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права".

Частина перша ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя.

Поняття «приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» піл 28.01.2003року, заява №44647/98).

В судовому засіданні 25.07.2017 року судом, зважаючи на клопотання сторони відповідача, сторонам спору було надано строк на примирення до 13.10.2017 року з метою збереження шлюбу та сім'ї.

По завершенню наданого судом строку на примирення позивач позову не підкликав, відповідачка не з'явилася з метою наведення будь яких доводів на користь збереження шлюбу сторін спору.

Проаналізувавши докази в їх сукупності, суд вважає, що матеріалами справи доведено, що сторони не проживають сім'єю, не ведуть спільного господарства, оскільки позивач підтримує викладені в позові обставини, а відтак суд вважає, що шлюб необхідно розірвати, як такий, збереження якого суперечитиме інтересам сторін спору.

Керуючись ст.ст. 10, 11 ч.1, 60, 215 ЦПК України, ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України

вирішив:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, зареєстрований 14 вересня 1990 року Тернопільським міським ВДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис 1480.

Рішення набирає законної сипи через десять дли з дня його проголошення, якщо не була подала апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Тернопільської області шляхом подачі через суд першої інстанції у 10-деиний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення

Головуючий суддяОСОБА_1