Справа № 574/200/17 Провадження №2-о/574/61/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2017 року Буринський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Куцан В.М.

з участю секретаря Кошелєвої Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Черепівська сільська рада Буринського району Сумської області про встановлення факту родинних відносин та факту проживання однією сім'єю із спадкодавцем,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з даною заявою мотивуючи тим, що вона з 1990 року проживала однією сім'єю з її тіткою ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року в с. Черепівка. Після її смерті відкрилася спадщина, яку вона прийняла шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Однак вона не може належними чином оформити свої спадкові права, оскільки відсутні документи, які підтверджують їхні родинні відносини, а саме свідоцтво про одруження її батьків. Просила встановити факт, що ОСОБА_2 була рідною сестрою її матері ОСОБА_3, а їй рідною тіткою, а також встановити факт її проживання однією сім'єю із ОСОБА_2 в період з 1990 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримала, пояснивши, що ОСОБА_2 є її рідною тіткою, оскільки вона являлась її матері рідною сестрою. Починаючи з 1990 року остання проживала з нею однією сім'єю до дня своєї смерті. Вони вели спільне господарство, піклувалися одне про одного. Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина до якої ввійшло право на земельну частку (пай), яку вона не може оформити в нотаріуса, оскільки відсутні документи, що підтверджують їхні родинні відносини, а також необхідно підтвердити факт проживання із померлою.

Представник заінтересованої особи Черепівської сільської ради в задоволенні заяви не заперечував, просив справу розглянути без його участі.

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5, кожний окремо, підтвердили, що ОСОБА_2 є рідною сестрою матері заявниці ОСОБА_3 та рідною тіткою самій заявниці. ОСОБА_1 в 1990 році забрала до себе останню, де вона і прожила до дня своєї смерті. Вони знають їх дуже добре, так як є сусідами. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 жили однією сім'єю, піклувалися одне про одного. Інших родичів ОСОБА_2 не мала.

Вислухавши пояснення заявниці, свідків, дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових прав чи майнових прав або підтвердження наявності ви відсутності неоспорюваних прав.

З системного аналізу положень ст.315 ЦПК України вбачається, що суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема родинних відносин між фізичними особами, а також інших фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла ОСОБА_2, яка проживала в АДРЕСА_1

Після її смерті відкрилася спадщина, до якої ввійшло право на земельну частку (пай) розміром 2,89 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке була посвідчене сертифікатом на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 (а.с.6).

З інформаційних довідок зі Спадкового реєстру вбачається, що заповіти та спадкові договори ОСОБА_2 за життя не посвідчувалися, спадкові справи та свідоцтва про право на спадщину після її смерті не видавалися.

Заявниця ОСОБА_1 (дівоче прізвище ОСОБА_1) народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 року її батьком є ОСОБА_6, матір'ю - ОСОБА_3 (а.с.15,16).

Мати заявниці ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року (а.с.12).

Остання мала дошлюбне прізвище «ОСОБА_3», її батьком був ОСОБА_7, матір'ю - ОСОБА_8, однак відомості про реєстрацію шлюбу між батьками заявниці відсутні, що вбачається з архівної довідки та повідомлення Буринського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану (а.с.13,14).

Також із свідоцтва про народження, повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюбу та свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.8-11) видно, що спадкодавець ОСОБА_2 мала дівоче прізвище «ОСОБА_2», а її батьками також були ОСОБА_9 та ОСОБА_8.

Звертаючись з даною заявою до суду ОСОБА_1 зазначила, що встановлення вказаних в ній юридичних фактів їй необхідно для оформлення своїх спадкових прав після смерті ОСОБА_2 в органах нотаріату.

Між тим остання не повідомила та не довела суду на підставі яких положень закону вона є спадкоємицею після смерті останньої.

Так, частина перша статті 58 Конституції України закріплює загальновизнаний принцип права, відповідно до якого закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

У рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99 у справі про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів наголошується на тому, що до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ним чинності.

Заборона зворотної дії є однією з важливих складових принципу правової визначеності.

Принцип неприпустимості зворотної дії в часі нормативних актів знайшов своє закріплення в міжнародно-правових актах, зокрема і в Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини (стаття 7).

Пунктом 1 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України визначено, що цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року.

Пунктом 4 цих положень встановлено, що Цивільний Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Відповідно до пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася , але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Як вбачається з роз'яснень наданих Верховним Судом України в абзаці 3 пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР ( 1540-06 ) (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК ( 435-15 ) і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Таким чином суд вважає, що до правовідносин які склалися в частині спадкових прав після смерті ОСОБА_2, необхідно застосовувати положення законодавства, чинного на час відкриття спадщини, тобто цивільного кодексу Української РСР, оскільки остання померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Відповідно до ст.524 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави.

Статтею 525 цього Кодексу встановлено, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті (ст.527 Кодексу).

Положеннями даного кодексу було встановлено дві черги спадкоємців за законом, до першої відносилися діти (в тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого, а також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем… (ст.529).

До другої черги спадкоємців за законом входили: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (ст.530).

Крім цього, нормами Кодексу Української РСР передбачалось можливість спадкоємства утриманцями (ст.531) та усиновленими і усиновителями (а.с.532).

При цьому стаття 555 цього Кодексу передбачала перехід спадщини державі, зокрема якщо у спадкодавця немає спадкоємців ні за законом ні за заповітом (п.1 ч.1 цієї статті).

Також зазначеним кодексом не обмежувався строк для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом, у тому числі й для держави. Тому якщо упродовж встановленого шестимісячного строку ніхто зі спадкоємців за законом або за заповітом не прийняв спадщину, вважається, що спадщина переходить до держави.

Як вбачається з матеріалів справи заповіт після смерті ОСОБА_2 на користь заявниці не посвідчувався, вона не належала до утриманців спадкодавця, а право спадкування племінників після смерті тітки чи дядька останніх на той час законом не було передбачено як і право спадкування осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш п'яти років до часу відкриття спадщини.

Крім цього, з актового запису про смерть чоловіка спадкодавця ОСОБА_10 від 02.01.1999 року вбачається, що останній помер ІНФОРМАЦІЯ_6 року, тобто вже після смерті своєї дружини ОСОБА_2.

Таким чином суд приходить до висновку, що підстав для встановлення фактів про які просила заявниця не має, оскільки жоден з них не створює для неї юридичних наслідків, у зв'язку з чим в задоволенні заяви необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. ст. 2, 3, 5, 7, 10, 12, 13, 23, 258, 259, 265, 268, 293,315,354 ЦПК України, 524-527,530-532,555 ЦК Української РСР суд -

в и р і ш и в:

В задоволенні заяви ОСОБА_1, заінтересована особа Черепівська сільська рада, про встановлення факту родинних відносин та факту проживання однією сім'єю із спадкодавцем ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Сумської області через Буринський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особами які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час його проголошення, в той же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий:

Повний текст рішення виготовлений 03.01.2018 року.