Справа №613/1403/16-ц Провадження № 2/613/63/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2017 року

Богодухівський районний суд Харківської області в складі головуючого судді Закопайло В.В., при секретарі Дегтяр А.Ю., за участі відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Богодухові цивільну справу за позовом Харківського національного технічного університету сільського господарства імені ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 «про стягнення коштів із заборгованості по державному цільовому кредиту», -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 солідарно заборгованість по платежам за цільовим пільговим державним кредитом для здобуття освіти в розмірі 7667 грн. 54 коп. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що у рамках державної програми кредитування громадян України для здобуття ними вищої освіти, 10.12.2007 року між ректором Харківського національного технічного університету сільського господарства імені ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від імені та в інтересах його сина ОСОБА_1 була укладена та підписана Угода про надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття ОСОБА_2 вищої освіти за формою, затвердженою наказом Міністерства освіти і науки України від 31.07.2003 року № 508 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18.08.2003 року за № 718/8039). ОСОБА_1 отримав цільовий пільговий державний кредит для здобуття вищої освіти в сумі 16000 грн. у відповідності до Порядку надання цільових пільгових державних кредитів для здобуття вищої освіти, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.06.2003 року № 916. ОСОБА_1 закінчив навчання в університеті та відрахована згідно з наказом по ХНТУСГ від 30.06.2011 року № 06-13/360. Пунктом 26 Порядку надання цільових пільгових державних кредитів для здобуття вищої освіти, затвердженого постановою КМУ від 16.06.2003 року № 916, визначено, що кредит та відсотки за користування ним одержувач кредиту не повертає, якщо після закінчення вищого навчального закладу пропрацював за фахом не менше ніж 5 років у державному або комунальному закладі чи установі у сільській місцевості, що підтверджується щороку на момент оплати довідкою з місця роботи. Тобто Порядок надання цільових пільгових державних кредитів для здобуття вищої освіти чітко встановлює звільнення від сплати ОСОБА_2 кредиту при відпрацюванні нею у закладі чи установі державної або комунальної форми власності в сільській місцевості. Відповідно до п. 3.3 Угоди від 15.12.2005 року одержувач кредиту зобовязаний повернути протягом 15 років всю суму наданого навчальним закладом кредиту та три відсотки річних за користування кредитом після закінчення навчання, починаючи з дванадцятого місяця, а у разі відрахування одержувача кредиту із Навчального закладу починаючи з третього місяця після відрахування. За наявності обставин, що є підставою для звільнення одержувача кредиту від повернення кредиту від повернення кредиту або надання пільг передбачених Постановою КМУ від 21.10.2009 №1111 «Про доповнення Порядку надання цільових пільгових державних кредитів для здобуття вищої освіти» ОСОБА_1 зобовязань надати щорічно університету після закінчення навчання відповідні підтвердні документи про такі обставини (п. 3.4 Угоди). В супереч цим вимогам відповідачами таких підтвердних документів протягом часу дії кредитного договору та по теперішній час взагалі не надано суми кредитних зобовязань жодного разу ними не сплачувались. За минулі роки, починаючи з 2014 року по теперішній час заборгованість складає 7667 грн. 54 коп., в тому числі 3200,01 грн. погашення кредиту за кожен рік, 3% річних за користування кредитом 1440 грн., пеня 3027,53 грн. На листи позивача від 14.09.2016 №03-530, від 08.12.2015 №03-823, від 30.04.2015 №96, від 12.11.2013 №07-37/231 з вимогою про погашення заборгованості по цільовому кредиту ОСОБА_2 не відповів, погашення заборгованості не провів.

Представник позивача в судові засідання не зявився, від нього надійшла заява, в якій він позов підтримує, справу просить розглянути у його відсутність у звязку з зайнятістю в інших слуханнях, не заперечує проти розгляду справи у заочному провадженні в разі неявки відповідача на судове засідання.

Відповідачі в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, заперечували проти їх задоволення, надали заперечення по справі відповідно до яких він дійсно навчався у Харківському національному технічному університеті сільського господарства імені ОСОБА_3 з 10.12.2007 за освітньо-кваліфікаційним рівнем бакалавр, спеціальністю менеджмент організацій, за денною формою навчання. Університет закінчив 30.06.2011р. Однак, після цього він залишився в цьому ж Університеті для здобуття кваліфікації магістра, закінчив магістратуру у лютому 2013 року. Вказані обставини підтверджуються відповідними дипломами, виданими Позивачем. У лютому 2013 року відповідач ОСОБА_1 був направлений на роботу до СФГ «Промінь» Богодухівського району, однак у звязку з відсутністю вакансій у прийнятті на роботу йому було відмовлено адміністрацією. Відповідач звернувся до Богодухівського РЦЗ, однак виявилося, що підходяща робота за спеціальністю відсутня, оскільки роботодавцями не подавалися вакансії до служби зайнятості за його спеціальністю. Для того, щоб не порушувати Закон, відповідач почав самостійно шукати роботу та 02.12.2013 почала працювати у ТОВ «Центрум-ЛТД» за спеціальністю на посаді спеціаліста з продажу сільськогосподарської продукції, в сільській місцевості, та пропрацював до 12.11.2014 року. Після цього з 17.11.2014р. по 07.07.2015р. відповідач працював у ТОВ «Агросфера» торговельним представником в сільській місцевості, а з 09.07.2015р. по теперішній час працюю у ТОВ «Агросфера ЛТД» на посаді торгового представника, у сільській місцевості. Таким чином, відповідач закінчив навчання у лютому 2013р., після чого працюю у сільській місцевості за спеціальністю, вже пропрацював 3 роки, що є безумовною підставою для звільнення мене від сплати цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти та від сплати відсотків за користування вказаним кредитом. Факт працевлаштування позивача та роботи підтверджується відповідними довідками та іншими документами, які я додаю до цих заперечень.

Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову виходячи з нікчемності угоди з таких підстав.

Судом встановлено, що у рамках державної програми кредитування громадян України для здобуття ними вищої освіти, 10.12.2007 року між ректором Харківського національного технічного університету сільського господарства імені ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від імені та в інтересах його сина ОСОБА_1 була укладена та підписана Угода про надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття ОСОБА_2 вищої освіти за формою, затвердженою наказом Міністерства освіти і науки України від 31.07.2003 року № 508 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18.08.2003 року за № 718/8039) (а.с. 19-21).

ОСОБА_1 розпочав навчання 01 вересня 2007 року та закінчив навчання в університеті та відрахований згідно з наказом по ХНТУСГ від 30.06.2011 року № 06-13/360. (а.с. 8).

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами,які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини,які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п.8 «Порядку надання цільових пільгових державних кредитів для здобуття вищої освіти», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №916 від 16.06.2003р. У межах бюджетних асигнувань на надання кредиту Міністерство освіти і науки, молоді та спорту Автономної Республіки Крим, департаменти (управління) освіти обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій видають одержувачам кредиту направлення для здобуття вищої освіти у вищому навчальному закладі державної та приватної форми власності за формою, що затверджується МОН.

Пунктом 10 «Порядку надання цільових пільгових державних кредитів для здобуття вищої освіти», затвердженим Постановою КМ України №916, передбачено, що Абітурієнти, які мають направлення, передбачене пунктом 8 цього Порядку, і які успішно склали вступні іспити, зараховуються до вищих навчальних закладів додатково до кількості одержувачів кредиту за рахунок коштів Державного бюджету України.

На підставі вище вказаного порядку Міністерством освіти і науки України розроблено та затверджено форми направлення на здобуття вищої освіти за цільовим пільговим державним кредитом та угоди про надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти.

Таким чином, не передбачено укладання договорів без наявності направлення на здобуття вищої освіти за цільовим пільговим державним кредитом, а позивачем не надано такого направлення та доказів його наявності взагалі.

Крім того, ОСОБА_1 був зарахований студентом та розпочав навчання в Харківському національному технічному університеті сільського господарства імені ОСОБА_3 з 01.09.2007 року, що підтверджується записом в його трудовій книжці (а.с. 100), а угода між сторонами була укладена лише 10 грудня 2007 року.

Провівши аналіз вищезазначених норм права, суд, приймаючи до уваги, що зазначена угода була укладена з порушенням «Порядку надання цільових пільгових державних кредитів для здобуття вищої освіти», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №916 від 16.06.2003р., позивачем не доведено обґрунтованість позовних вимог,

Відповідно до ст. 203 ч.1 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до ч.1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, та, згідно з абзацом другим ч.5 ст. 261 ЦК України, суд з власної ініціативи застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_1 після здобуття освіти отримав направлення до СФГ «Промінь» Богодухівського району Харківської області для роботи на посаді бухгалтера, однак з вини роботодавця не був працевлаштований та, відповідно довідки Богодухівського РЦЗ, у період з 27.02.2013 року по 01.04.2013 року підходящої роботи для нього за спеціальністю не було, що дає підстави для самостійного працевлаштування.

Керуючись ст.ст. 60, 88, 209, 213-215 Цивільно-процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог Харківського національного технічного університету сільського господарства імені ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 «про стягнення коштів із заборгованості по державному цільовому кредиту» - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Харківської області через Богодухівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя