АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/5374/17 Головуючий 1 інст. - Сенаторов В.М.
Справа № 640/9984/17 Доповідач - Кругова С.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2017 року Апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Піддубного Р.М.,

Пилипчук Н.П.,

секретаря Прологаєвої А.Д.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та представника ОСОБА_3, яка діє в його інтересах на ухвалу Київського районного суду міста Харкова від 20 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 та ОСОБА_5 про визнання недійсним договору,-

в с т а н о в и в :

Ухвалою Київського районного суду міста Харкова від 20 липня 2017 року заяву про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на належну ОСОБА_5 1/3 частину нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з ухвалою ОСОБА_2 та представник ОСОБА_3, яка діє в його інтересах 1 серпня 2017 року звернулися з апеляційною скаргою, в якій просять ухвалу скасувати.

В обгрунтування апеляційної скарги посилаються на те, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою, такою що винесена з порушенням норм процесуального права.

Постановлююячи ухвалу про накладення арешту на 1/3 частинунерухомого майна, суд першої інстанції незаконно порушив права дитини, яка не повинна відповідати своїм майном за борг батька.

Внаслідок неповного з'ясування обставин у справі, суд дійшов помилкового висновку про накладення арешту.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Постановлюючи ухвалу про накладення арешту на належну ОСОБА_5 1/3 частину нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, суд виходив з того, що заявлений вид забезпечення позову є співмірним з заявленими позовними вимогами.

З таким висновком суду судова колегія погоджується з наступних підстав.

У відповідності до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, позов може бути забезпечений накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно до вимог п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» суддя, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем, пересвідчитися, зокрема, що між сторонами дійсно виник спір, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Матеріали справи свідчать, що позивач звернувся з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_5 про визнання недійсним договору дарування 1/3 частки квартири АДРЕСА_2, вчинений 26.05.2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Дахно О.А. за №802.

Отже судовим розглядом встановлено, що частка квартира на яку накладено арешт є предметом спору і суд дійшов правильного висновку, що заявлений вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Доводи апеляційної скарги про порушення прав неповнолітнього, не зазначення у позові законного представника неповнолітнього не мають правового значення, оскільки позов пред'явлено і до ОСОБА_5, який у позовній заяві вказаний як відповідач.

Апеляційна скарга не містить доводів, щодо порушення прав чи законних інтересів неповнолітнього.

За таких обставин, судова колегія вважає, що ухвала постановлена з дотриманням норм процесуального права.

Згідно п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, п.1 ч.1 ст. 312, 313, 314, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та представника ОСОБА_3, яка діє в його інтересах - відхилити.

Ухвалу Київського районного суду міста Харкова від 20 липня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, в силу ст.324 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий С.С. Кругова

Судді Р.М. Піддубний

Н.П. Пилипчук