Cправа № 563/1318/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30.11.2017 року Корецький районний суд
в складі: головуючого судді Сірака Д.Ю.
секретар судового засідання Степанюк Л.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Корець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, вказуючи, що з 30 вересня 1996 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають одну неповнолітню дитину.
Стверджує, що одруження з відповідачем виявилось невдалим, у них різні характери, відсутнє взаєморозуміння і довіра.
Прийшла до висновку, що примирення неможливе. Проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують, дитину залишити проживати з нею.
В заяві на ім'я суду позивач підтримала позовні вимоги в повному об'ємі, просить справу розглянути без її участі.
Відповідач на неодноразові виклики в судове засідання не зявився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином у передбаченому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомив.
Суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
З 30 вересня 1996 року сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі, згідно свідоцтва про одруження серії 1-ГЮ №272297 виданого 30 вересня 1996 року Гвіздівською сільською радою Корецького району Рівненської області.
Від спільного життя мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується свідоцтвом про народження.
Сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують подружні стосунки, примирення між ними неможливе. При взаємовідносинах, які склались між сторонами, суд вважає, що сімя існує формально, збереження її неможливе.
За таких обставин суд приходить до висновку, що причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, спільне проживання сторін є неможливим.
Стаття 157 СК України передбачає, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно.
Малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матірю. Зазначений принцип міжнародної норми права констатує ту обставину, що малолітня дитина як правило більше потребує саме материнської любові, турботи і розуміння, згідно із принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року.
На підставі наведеного, суд приходить до висновку про те, що неповнолітнього сина сторін необхідно залишити проживати з матірю, що не позбавляє батька права на особисте спілкування із сином та прийняття участі у його вихованні.
Судові витрати, згідно ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до задоволення позовних вимог.
Тому позов підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215, 224-227 ЦПК України, суд
Позов задовільнити повністю.
Шлюб, зареєстрований 30 вересня 1996 року у Гвіздівській сільській раді Корецького району Рівненської області, актовий запис №7, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвати.
Неповнолітню дитину, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити проживати з матірю ОСОБА_1.
Відповідачем може бути подана до Корецького районного суду Рівненської області заява про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Рівненської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається через Корецький районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

С у д д я :