Справа № 204/6904/17
Провадження № 2/204/2096/17
УХВАЛА

31 жовтня 2017 року м.Дніпро

Суддя Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська Тітова І.В., дослідивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Дніпропетровської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно,

в с т а н о в и л а:

30 жовтня 2017 року до суду надійшла вищевказана позовна заява.

Із матеріалів позовної заяви випливає, що вона не відповідає вимогам, викладеним у ст.ст.119-120 ЦПК України, а саме:

- позивачем не у повному обсязі було сплачено судовий збір за вимогу майнового характеру;

- позивачем не надано документу, який би підтверджував місцезнаходження нерухомого майна на території Чечелівського району м.Дніпра.

Як передбачено п.4 ч.2 ст.119 ЦПК України, позовна заява повинна містити ціну позову щодо вимог майнового характеру.

Відповідно до ч.2 ст.80 ЦПК України, якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент предявлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Аналогічні положення містяться у п.2 ст.6 ЗУ «Про судовий збір», відповідно до яких встановлено, що у разі якщо судовий збір сплачується за подання позовної заяви до суду в розмірі, визначеному з урахуванням ціни позову, а встановлена при цьому позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна або якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору попередньо визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи.

Згідно з п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» №20 від 22.12.1995 р. з наступними змінами і доповненнями, розяснено, що вартість спірного майна визначається за згодою сторін, а при його відсутності по дійсній вартості майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю майна розуміється грошова сума, за якою майно може бути продане в даному населеному пункті або місцевості.

Враховуючи те, що позивачем зазначено ціну позову вартості спірного майна, що вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна, суд на підставі ч.2 ст.80 ЦПК України попередньо визначає розмір судового збору у максимальному розмірі, оскільки згідно із ЗУ «Про судовий збір» судовий збір сплачується у розмірі 1% від ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює 8000грн.

Окрім того, відповідно до ч.5 ст.119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Позивачем до позовної заяви додано квитанцію № 43161 від 21.09.2017р. на суму 824грн. 27 коп. про сплату судового збору. Таким чином, беручи до уваги часткову сплату позивачем судового збору у розмірі 824грн. 27 коп., сума, яку необхідно доплатити становить 7175грн. 73 коп.

Крім того, п.41 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013р. №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» встановлено, що перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність (стаття 114 ЦПК) є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально.

Згідно із п.42 вищевказаної постанови виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Зокрема, це позови про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним).

Проте, документу, який би підтверджував місцезнаходження нерухомого майна на території Чечелівського району м.Дніпра, позивачем надано не було.

Крім того, до позовної заяви не зазначено (не додано) правоустановчого документу на нерухоме майно, відносно якого ставиться питання про визнання права власності, а саме домоволодіння, яке знаходиться за адресою: пров.Токарний 55, м.Дніпро, а тому неможливо визначити належність майна особі.

Також, позивачеві необхідно надати новий технічний паспорт, виготовлений на його замовлення, оскільки це є необхідним для встановлення обсягу нерухомого майна, на яке він просить визнати право власності.

Крім того, необхідно зазначити, що п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009р. №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» передбачено, що позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК України (1618-15). У зв'язку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Також необхідно зазначити, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. У звязку з наведеним, залишення позову без руху з підстав, передбачених законом (невідповідність позовної заяви вимогам щодо її змісту, несплата судового збору тощо) не є порушенням права на справедливий судовий захист. Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним.

У відповідності до ч.1 ст.121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст.119,120 ЦПК України, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання ухвали.

Виходячи із вищевикладеного, позовна заява підлягає залишенню без руху із встановленням позивачу строку для усунення недоліків шляхом надання суду документу про сплату судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою (за такими банківськими реквізитами: одержувач УД КСУ у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська Дніпропетровської обл., р/р 0008, , МФО 805012, банк ГУ ДКСУ в Дніпропетровській області, код платежу 22030001, код ЄДРПОУ суду 02891345, призначення платежу: судовий збір) у сумі 7175грн. 73 коп., так як позивачем було частково сплачено судовий збір, надання документу, який би підтверджував місцезнаходження нерухомого майна на території Чечелівського району м.Дніпра, а також нового технічного паспорту.

Керуючись ст.ст.119-121 Цивільного процесуального кодексу України,

у х в а л и л а:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Дніпропетровської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків один день із дня отримання ухвали.

Розяснити позивачу, що у випадку невиконання ухвали суду у встановлений строк, заява буде вважатись неподаною та підлягатиме поверненню.

Ухвала оскарженню не підлягає

Суддя І.В. Тітова