Справа № 496/4217/16-ц
Провадження № 2/496/460/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2017 року Біляївський районний суд

Одеської області

в складі: головуючого судді - Трушиної О.І.

при секретарі Поцелуйко К.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Біляївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Маяківської сільської ради Біляївського району Одеської області про визнання права власності на квартиру у порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом і просить визнати за ним право власності на квартиру, загальною площею 39,9 кв.м., житловою площею 23,5 кв.м., яка розташована в с. Маяки Біляївського району Одеської області по вул. Преображенська, 58, у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, померлої 15 листопада 2014 року.

Свої вимоги мотивує тим, що у 1988 році його матір ОСОБА_2 придбала в «ДРСУ-42» квартиру, що розташована в с. Маяки Біляївського району Одеської області по вул. Преображенська, 58, але документи, які б підтвердили придбання зазначеної квартири, не збереглися. Після смерті матері він як спадкоємець за законом першої черги звернувся до Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області для оформлення права на спадщину, але їй було відмовлено і рекомендовано звернутися до суду, так як ним не надано правовстановлюючих документів на вказану квартиру, що належала спадкодавцеві. У звязку з викладеним він звернувся з позовом до суду.

До судового засідання представник позивача не зявився, але подав заяву, в якій наполягав на задоволенні позовних вимог, просив справу розглянути у його відсутність.

Представник Маяківської сільської ради Біляївського району Одеської області до судового засідання не зявився, але надіслав заяву, якою позов визнав в повному обсязі і просив справу розглянути без його участі.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено у судовому засіданні, 15 листопада 2014 року померла ОСОБА_2 матір позивача, згідно свідоцтва про смерть (а.с. 5).

Після її смерті відкрилася спадщина на квартиру загальною площею 39,9 кв.м., житловою площею 23,5 кв.м., яка розташована в с. Маяки Біляївського району Одеської області по вул. Преображенська, 58, відповідно до технічного паспорту на квартиру (а.с. 13-14).

Позивач є сином померлої ОСОБА_2, згідно свідоцтва про народження (а.с. 41), а тому згідно положень ст. 1261 ЦК України, являється спадкоємцем за законом першої черги. ОСОБА_3 донька померлої ОСОБА_2 також є спадкоємцем за законом першої черги, відповідно до заяви від 11.05.2016 року вона відмовився від спадщини після смерті матері ОСОБА_2 на користь сина померлої ОСОБА_1 (а.с. 36).

Статтею 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

11 травня 2016 року ОСОБА_1, який був зареєстрований та постійно проживав з матірю на день її смерті, звернувся до державного нотаріуса Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області з заявою про прийняття спадщини, тобто відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України є таким, що прийняв спадщину. Але державним нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину і рекомендовано звернутися до суду, так як ним не надано правовстановлюючі документи на квартиру (а.с. 21).

При житті ОСОБА_2 володіла вказаною квартирою, що підтверджується довідкою Маяківської сільської ради Біляївського району Одеської області № 698 від 29.04.2016 року, з якої вбачається, що згідно погосподарської книги № 11 (за 2010-2015 р.р.), номеру обєкта погосподарського обліку 1925АДРЕСА_1, що розташована с. Маяки Біляївського району Одеської області вул. Преображенська, 58 (колишня адреса: АДРЕСА_2), числиться за ОСОБА_2, померлої 15 листопада 2014 року (а.с. 9), довідкою виконавчого комітету Маяківської сільської ради Біляївського району Одеської області № 699 від 29.04.2016 року про те, що ОСОБА_2, яка померла 15 листопада 2014 року, дійсно по день смерті була зареєстрована та проживала за вищевказаною адресою (а.с. 10)

Крім того, факт належності ОСОБА_2 вказаної квартири підтверджується копіями розрахункових книжок та квитанціями по сплаті за комунальні послуги (електроенергію, газ, воду), з яких вбачається, що за померлою числиться вказана квартира (а.с. 15, 16, 17-18, 19).

Згідно довідки № 1882 від 08.11.2016 року, виданої Маяківською сільською радою Біляївського району Одеської області, будинок № 58, який розташований по вул. Преображенська (колишня ОСОБА_4) в с. Маяки Біляївського району Одеської області на балансі Маяківської сільської ради не знаходиться (а.с. 12).

Відповідно до довідки № 700 від 29.04.2016 року, виданої виконавчим комітетом Маяківської сільської ради Біляївського району Одеської області про те, що ОСОБА_2, яка померла 15 листопада 2014 року, дійсно по день смерті була зареєстрована та проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1 (колишня ОСОБА_4), 58 кв. 4, разом з нею проживали та були зареєстровані: ОСОБА_1 син, ОСОБА_5 невістка, ОСОБА_6 син невістки, ОСОБА_7 онук, ОСОБА_8 онука, донька ОСОБА_3 зареєстрована, але не проживає з 1995 року по теперішній час (а.с. 11).

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

З положень ст. 392 ЦК України вбачається, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Пунктом 3.1 листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» встановлено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268 - 1270 ЦК.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав.

За ст. 6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

У рішенні від 30 листопада 2004 року у справі «Case of Oneryildis v. Turkey» (справа відкрита за заявою №48939/99 та розглянута Великою палатою) Європейський суд визнав, що поняття «майно» охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів праводомагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні «законне сподівання» стосовно ефективного здійснення права власності.

Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від 30 червня 2006 року визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

З урахуванням викладеного суд вважає, що оскільки право ОСОБА_2 на вказану квартиру на момент її смерті ніким не оспорюється, суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити і визнати за позивачем право власності у порядку спадкування за законом на вказану квартиру.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 328, 392, 1217, 1218, 1261, 1268 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Маяківської сільської ради Біляївського району Одеської області про визнання права власності на квартиру у порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру, загальною площею 39,9 кв.м., житловою площею 23,5 кв.м., яка розташована в с. Маяки Біляївського району Одеської області по вул. Преображенська, 58 (колишня назва вулиці ОСОБА_4) у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2, померлої 15 листопада 2014 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення, до апеляційного суду Одеської області, через Біляївський районний суд Одеської області.

Суддя Біляївського районного суду

Одеської області: ОСОБА_9