Єдиний унікальний номер судової справи 201/6229/17
Номер провадження № 2/201/1851/2017
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 серпня 2017 року Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська у складі: головуючого судді Ходаківського М.П.,

за участі секретаря судового засідання Пісчанської Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі позов Органу опіки та піклування в особі управління-служби у справах дітей Соборної районної у м. Дніпрі ради, що діє в інтересах дітей ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей,-

встановив:
У квітні 2017 року Орган опіки та піклування в особі управління-служби у справах дітей Соборної районної у м. Дніпрі ради звернувся до Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_1 (далі- ОСОБА_1 ), ОСОБА_2 (далі ОСОБА_2 ) з позовом до ОСОБА_3 (далі ОСОБА_3 ) про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей, зазначивши третьою особою ОСОБА_4 (далі ОСОБА_4 ), який у відповідності до вимог с. 11-1 Цивільного процесуального кодексу України (далі- ЦПК України) було розподілено для розгляду судді Ходаківському М.П.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що батьками малолітніх ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (далі ОСОБА_5 ). У листопаді 2016 року до позивача звернулась ОСОБА_4 із повідомленням про те, що її син та батько дітей знаходиться в АТО, а мати дітей їх залишила та її місце знаходження не відомо. Відповідача було розшукано та двічі притягнуто до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків. У березні 2017 року відповідач приїхала до позивача та написала письмові пояснення, в яких зазначила, що вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав у відношенні її малолітніх дітей, не має бажання займатися дітьми в подальшому, а тим паче матеріально їх забезпечувати.
У зв`язку із зазначеним позивач просив позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських обов`язків відносно її малолітніх дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також стягнути з ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей у розмірі по 500,00 грн. на кожну дитину щомісячно на користь осіб, на утриманні яких будуть перебувати діти.
Представника позивача надала суду заяву, в якій позовні вимогі підтримала, просила їх задовольнити; просила справу розглянути за її відсутності.

Від відповідача до суду надійшла заява про визнання позовних вимог та проведення судового розгляду справи за її відсутності.

Третя особа через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її учассті, позовні вимог просила задовольнити.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків.
Як встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, батьками малолітніх ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (а.с. 10, 11).
З довідки військової частини-польова пошта НОМЕР_1 № 584 від 18 жовтня 2016 року «Про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захисті незалежності, суверенітету та території України» вбачається, що солдат ОСОБА_5 в період з 29 липня 2016 року по теперішній час (станом на дату видачі довідки) безпосередньо бере участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та терористичної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції Донецької та Луганської областей (а.с. 13).
У жовтні 2016 року ОСОБА_3 залишила своїх дітей на матір чоловіка ОСОБА_4 , пішла з дому та не повернулась, її місцезнаходження не відомо, на телефонні дзвінки не відповідала. Повернулась додому ІНФОРМАЦІЯ_4 , а 15 листопада 2016 року пішла з дому та не повернулась взагалі.
Оскільки відповідач залишила дітей, батько дітей знаходиться в зоні АТО, бабуся дітей ОСОБА_4 вимушена була звільнитися з роботи, щоб доглядати за онуками.
Викладене підтверджується письмовими поясненнями сусідів відповідача та третьої особи, поясненнями ОСОБА_4 , листами Центра соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Соборної районної у місті Дніпрі ради, адресованими управлінню-службі справах дітей Соборної районної у місті Дніпропетровську ради та головному лікарю КЗ ДЦП СМД № 4 Трояну Г.С. (а.с. 16-22).
У зв`язку із зазначеним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП на підставі протоколу Соборного ВП ДВП ГУ НП України в Дніпропетровській області № 488416 від 09 грудня 2016 року та за ч. 2 ст. 184 КУпАП на підставі протоколу Соборного ВП ДВП ГУ НП України в Дніпропетровській області № 807723 від 06 березня 2017 року (а.с. 23).
В матеріалах справи наявна заява ОСОБА_3 про те, що вона із своїми дітьми не проживає, контактів з ними не підтримує, їхнім вихованням і утриманням займається ОСОБА_4 ОСОБА_3 не заперечує проти позбавлення її батьківських у відношенні її дітей (а.с. 9).
Згідно із висновком виконавчого комітету Соборної районної у місті Дніпрі ради № 74/05-38 від 27 квітня 2017 року вищевикладене послугувало підставою для звернення Органу опіки та піклування в особі управління-служби у справах дітей Соборної районної у м. Дніпрі ради з позовом до суду про позбавлення ОСОБА_3 , 1996 року народження, батьківських прав відносно дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 6-7).
Звертаючись до суду із даним позовом, Соборна районна у м. Дніпрі рада в особі її уповноваженого органу посилалася на те, що у зв`язку з тим, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків з виховання та утримання своїх дітей: не здійснює за ними належного догляду і контролю, не забезпечує їх повноцінного харчування, не піклується про їхній фізичний та духовний розвиток та не бажає цього робити, тому ОСОБА_3 слід позбавити батьківських прав.
Суд зазначає, що відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.
Положеннями вищевказаної статті визначено основні положення з виховання дітей. Для здійснення цього завдання батьки наділяються батьківськими правами, тобто правом на особисте виховання своїх дітей.
Батьківські права є в той же час і обов`язками батьків по вихованню дітей, тому що батьки не тільки володіють правом на виховання дитини, а й мають обов`язок її виховувати. Нездійснення ними своїх прав тягне за собою або повну їх втрату, або тимчасове позбавлення цих прав.
Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. п. 15, 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Як вбачається із матеріалів справи сім`я ОСОБА_5 перебуває на обліку в центрі соціальних служб для сім`ї дітей та молоді як така, що опинилася в складних життєвих обставинах (а.с. 17).
З матеріалів справи судом не встановлено жодних намагань відповідача виховувати дітей та матеріально їх забезпечувати, піклуватися про їхній фізичний стан і духовний розвиток, готувати до самостійного життя.
Суд також бере до уваги і те, що у своїх поясненнях від 06 березня 2017 року та у заяві до суду ОСОБА_3 не заперечувала проти позбавлення її батьківських прав відносно дітей (а.с. 9)
Ураховуючи викладене, суд вважає, що наявні підстави для позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітніх дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частиною 1 статті 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка доходу батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом.
Положеннями ч. 2 ст. 184 СК України встановлено, розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.
При визначенні розміру аліментів суд враховує положення ст. 183 СК України, тому суд вважає, що відповідач має сплачувати щомісячно на користь осіб, на утриманні яких будуть знаходиться її малолітні діти, аліменти на їхнє утримання у твердій грошові сумі в розмірі по 500,00 грн. на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття.
Частиною 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
На підставі п. 7 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, з огляду на те, що позовні вимоги задоволено в повному обсязі, а позивач за законом був звільнений від оплати судових витрат при подачі позову, відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 640,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 8, 10, 11, 60, 74-76, 88, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

вирішив:
Позов Органу опіки та піклування в особі управління-служби у справах дітей Соборної районної у м. Дніпрі ради, що діє в інтересах дітей ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 ,ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно малолітніх дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щомісячно аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі по 500,00 грн. на кожну дитину на користь осіб, на утриманні яких будуть знаходитися діти, до досягнення дітьми повноліття, починаючи стягнення з 27 квітня 2017 року.

Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу аліментів за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь держави судовий збір в розмірі 640 гривень.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.П. Ходаківський