Справа № 712/9869/17-ц
Провадження № 2/712/2374/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2017 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Пересунька Я.В.,

при секретарі Сагун Я.І,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням,-

в с т а н о в и в:

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з указаним позовом, просила визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування квартирою № 221-226 у будинку № 8 по вул. Ярославська у м. Черкаси.

Позов обґрунтовано тим, що вона з 2012 року є власником кімнат №221-226 у будинку № 8 по вул. Ярославська у м. Черкаси.

Крім неї у вказаній квартирі зареєстрована ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Із 15 вересня 2007 року по 26 грудня 2016 року перебувала з ОСОБА_2 у шлюбі, після розірвання якого останній виїхав із її квартири.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги повністю підтримала та просила їх задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, до суду направив пояснення, в яких зазаначє, що вже два роки в квартирі АДРЕСА_1 не проживає, оскільки проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1. Він є інвалідом першої групи загального захворювання і не може самостійно пересуватися та не може зявитись у судове засідання. Позов визнає та не заперечує щодо позовних вимог.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд установив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Згідно із ч.1 ст. 317 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Частиною 1 статті 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно із ст. 150 Житлового кодексу Української РСР (далі ЖК Української РСР) громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Судом установлено, що квартира АДРЕСА_2 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 відповідно до договору дарування частини блок-секції від 16 березня 2012 року.

Згідно з відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Черкаській області, місце проживання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 11 квітня 2012 року зареєстровано у ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст. 405 ЦК України право на користування житлом відповідно до закону мають члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним.

За змістом ч.ч. 1, 4 ст. 174 ЦПК України відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

У письмових поясненнях, отриманих судом 2 листопада 2017 року, відповідач ОСОБА_2 визнав позов про визнання його таким, що втратив право користування квартирою №221-226 у будинку № 8 по вул. Ярославська у м. Черкаси.

Враховуючи визнання відповідачем позову та враховуючи, що колишній член сімї позивача ОСОБА_2 більше року не проживає в її квартирі АДРЕСА_3 без поважних причин, а реєстрація його місця проживання у ній створює власнику перешкоди у користуванні своїм майном, які полягають в обовязку нести витрати на комунальні послуги, які нараховуються відповідно до кількості зареєстрованих у квартирі осіб, то такі перешкоди мають бути усунуті у судовому порядку, шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування вказаною квартирою.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Згідно із ст. 88 ЦПК України враховуючи, що відповідач звільнений від сплати судового збору такий підлягає стягненню на користь позивача з Державного бюджету України у розмірі 640 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 13, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 319, 391, 405 ЦК України суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 з а д о в о л и т и.

Визнати ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії НС № 730463, виданий 29 грудня 1993 року Шполянським РВ УМВС України в Черкаській області) таким, що втратив право користування квартирою № 221-226 у будинку № 8 по вулиці Ярославська у м. Черкаси.

Стягнути із Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 640 грн.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області, шляхом подання через Соснівський районний суд м.Черкаси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення зазначених строків, або після розгляду справи в апеляційному порядку апеляційним судом Черкаської області, якщо його не буде скасовано.

Суддя: Я.В. Пересунько