АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/171/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 59 Пироженко (В.Д.) В. Д.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоНовікова О. М.
суддівВініченка Б. Б., Фетісової Т. Л.
при секретаріВинник І. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 листопада 2016 року у справі за позовом Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради (далі - Департамент соцполітики) до ОСОБА_5 про стягнення коштів, -

в с т а н о в и л а :

05 вересня 2016 року позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5 про стягнення надміру виплачених коштів, посилаючись на те, що ОСОБА_5, який зареєстрований в АДРЕСА_3, фактично проживає АДРЕСА_4, на підставі його заяв від 29.01.2015 року, 30.06.2015 року, 12.01.2016 року, 01.04.2016 року, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 505 від 01.10.2014 року «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» призначена та виплачена щомісячна адресна допомога.

В ході перевірки обґрунтованості видачі та достовірності документів, поданих для призначення грошової допомоги виявлено, що ОСОБА_5 та його дружині ОСОБА_6, належить на праві приватної власності по 1/2 частині житлового будинку в АДРЕСА_5 на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 05.02.2015 року.

Вважаючи, що відповідачу було надмірно виплачено бюджетні кошти у вигляді щомісячної адресної допомоги за період з 01.03.2015 року по 30.06.2016 року в розмірі 33 079 грн. 58 коп., Департамент соціальної політики Черкаської міської просив суд стягнути з ОСОБА_5 вказану суму, як безпідставно набуту.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 14.11.2016 року позов залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі Департамент соцполітики, вважаючи рішення суду незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального права, просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

В обґрунтування скарги зазначив, що грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто з членів сім'ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.01.2015 року до управління соціального захисту населення Придніпровського району департаменту соціальної політики Черкаської міської ради звернулись з заявами ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 які зареєстровані в АДРЕСА_3, щодо взяття їх на облік як осіб, що переміщені з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції. Фактичне місце проживання було вказано: АДРЕСА_1.

29.01.2015 року ОСОБА_5 подав заяву для призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

На підставі відповідної заяви відповідача рішенням Управління соціального захисту населення Придніпровського району від 17.02.2015 року, ОСОБА_5 та членам його сім'ї була призначена допомога, як переміщеним особам на проживання.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме мано та Реєстру прав власності на нерухоме майно, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на праві спільної часткової власності на підставі договорів купівлі-продажу № 554 та № 549 від 05.02.2015 року належать земельні ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1 площею 0,1158 га та НОМЕР_2 площею 0,4291 га за адресою: АДРЕСА_5

На підставі договору купівлі-продажу житлового будинку № 544 від 05.02.2015 року на праві спільної часткової власності ОСОБА_5 та ОСОБА_6 також належить житловий будинок за адресою: АДРЕСА_5.

Цільове призначення земельної ділянки - ведення особистого селянського господарства. Рішенням Білозірської сільської ради 26.08.2016 року № 21-58/У11 змінено цільове призначення земельної ділянки на землі житлової забудови для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с. 47).

Відповідно до п. 6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 01.10.2014 року, грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто з членів сім'ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення.

Судом встановлено, що на вказаній земельній ділянці ніяких житлових приміщень не існує з 03.03.2015 року, що підтверджується актом обстеження від 19.09.2016 року (а.с. 45).

Відповідно до висновку комісії, викладеному в акті технічного стану житлового будинку по АДРЕСА_5 від 03.10.2016 року, затвердженим рішенням виконкому Білозірської сільради від 24.10.2016 року, придбаний житловий будинок знаходився в розваленому стані і для подальшого проживання та експлуатації в якості житлового приміщення не придатний (а.с. 70,71).

Відповідно до ст. 379 ЦК України, житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше житлове приміщення, призначені та придатні для постійного чи тимчасового проживання.

Придатність житла для проживання в ньому людини регламентується житловим законодавством України. Відповідно до Закону України "Про комплексну реконструкцію кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду" непридатні для проживання будинки - жилі будівлі, які відповідно до законодавства визнані аварійними або ветхими. Так, зокрема, непридатним для проживання визнається будинок, який має більше ніж 81 % фізичного зносу (наказ Держжитлокомунгоспу від 2 липня 1993 р. N 52).

Житлове приміщення це є опалюване приміщення, розташоване у надземному поверсі, призначене для цілорічного проживання і яке відповідає санітарно-епідеміологічним вимогам щодо мікроклімату і повітряного середовища, природного освітлення, допустимих рівнів нормованих параметрів відносно шуму, вібрації, ультразвуку та інфразвуку, електричних та електромагнітних полів та іонізуючого випромінювання. Вказане визначення наведено в Державних будівельних нормах України, затверджені наказом Державного комітету України будівництва та архітектури від 18.05.2005, № 80.

Отже житлове приміщення в розумінні його придатності для проживання людини має відповідати всім будівельним, архітектурним, санітарним, пожежним та іншим нормам, завдяки яким можливе безпечне проживання в ньому людини.

У зв'язку з непридатністю для житла вказаного будинку, ОСОБА_5 проживає з грудня 2015 року за адресою АДРЕСА_2 на підставі договору оренди квартири (а.с.48). Отриману щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам родина ОСОБА_5 витрачає за призначенням, а саме: на сплату оренди житла та комунальних послуг.

Таким чином суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про непридатність для проживання будинку за адресою АДРЕСА_5 та відсутності підстав для повернення коштів, виплачених в якості допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.

Посилання апелянта на подачу відповідачем недостовірних даних при зверненні за грошовою допомогою для покриття витрат на проживання не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи.

Інші доводи апеляційної скарги та матеріали справи не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які можуть бути підставами для скасування або зміни рішення. Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради - відхилити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 листопада 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з часу проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :