Справа № 133/1866/16-ц
УХВАЛА

іменем України

Козятинськи міськрайонний суд Вінницької області

"21" серпня 2017 р.

в складі головуючого судді Воронюк В.А.

при секретарі Полонській Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 20.01.2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 Хоа до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

07.02.2017 року відповідач звернувся до суду із заявою в якій просив скасувати заочне рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 20.01.2017 року по справі № 133/1866/16-ц за позовом ОСОБА_2 Хоа до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики.

Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 20 січня 2017 року Козятинським міськрайоиним судом Вінницької області ухвалено заочне рішення по справі за позовом ОСОБА_3 Хоа до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики. Вказане рішення суду було направлено йому 23.01.2017 року, згідно супровідного листа, а отримано ним 27.01.2017 року, про що ним проставлено підпис у відомості поштового відділенні с. Білопілля,

Приймаючи ухвалу про проведення заочного розгляду справи за його відсутності, суд виходив з того, що він був належно повідомлений про день, час та місце розгляду справи, та повторно не з'явився у судове засідання. Хоча яким саме способом суд його повідомляв на підтвердження повторної неявки, у рішенні не зазначено,

Підтвердженням факту повідомлення належним чином осіб, які беруть участь у справі про час і місце судове засідання є вручення судової повістки особам, які беруть участь у справі у строк та порядок, визначені ст. 74 ЦПК України,

Відповідно до ст. 74 ЦПК України основним видом судового виклику є повістка. Оскільки судова повістка за місцем його постійного проживання не надходила (не вручалась) жодного разу, тому він не прибув на судове засідання та не повідомив суду поважність причин неявки, Разом з тим, саме 20.01.2017 року, тобто у день винесення рішення по справі, він хворів, що підтверджується відповідною довідкою, а тому вважати його неявку повторною та ще й з неповажних причин у суду не було підстав.

Неповідомлення його у встановленому порядку про розгляд справи позбавило його передбаченого цивільним законодавством права надати суду докази, які підтверджують меншу суму заборгованості по кредитному зобов'язанню, скористатись правовою допомогою, надати відповідні пояснення щодо суті спору та особи позивача.

Позов вважає необгрунтованим, оскільки було частково погашено у передбачені строки суму боргу, також позивачем не здійснено жодної вимоги про повернення коштів як дострокове, так і внаслідок нібито прострочення виконання зобов'язання, позивачем та судом здійснено неправильні розрахунок суми заборгованості з урахуванням індексу інфляції відповідно до ст.625 ЦК України, про що свідчить і позовна заява, і текст судового рішення, оскільки судом за звичайним математичним розрахунком без застосування відповідних законодавчих форм помножено нібито суму боргу на всі індекси інфляції, які існували за період з 01.03.2014 року до 23.08.2016 року та враховано до суми боргу і розміри інфляції, які не перевищуй 100%.

Крім того, постановивши рішення 20.01.2017 року без його участі, без участі позивача та без пояснень по суті жодної зі сторін, судом не дотримано вимог закону в частині стягнення на користь Позивача боргових коштів у доларах США в еквіваленті на національну валюту станом на момент укладання позовної заяви, тобто суд вирішив питання на підставі недоведених обставин, що мають значення для справи, рішення суду постановлено на підставі неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

- Таким чином судом при постановленні рішення мало бути враховано, що кінцевим днем платежу за борговою розпискою є 01.03.2014 року, та гривневим еквівалентом іноземної валюти, має бути визначена сума за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, а не розмір боргу в доларах США станом на 26.08.2016 року та гривневого еквіваленту даної суми станом не відомо на яку дату чого не було зроблено, тим самим і порушено ст.533 ЦКУ.

Станом на 01.03.2014 року курс долара США до української гривні становив 9,699-гривні(дані з Офіційного сайту НБУ у всесвітній мережі Інтернет), тобто сума заборгованості мала б розраховуватись судом з абсолютно інших показників.

Таким чином, сума заборгованості мала б становити у гривневому еквіваленті 103056,125 гривень(за курсом НБУ станом на 01,03.2014 року), 3% річних за період з 02.03,2014 року по 23,08,2016 року - 7666,00 грн., інфляційні втрати 88187,75 гривень(розрахунок додається до матеріалів заяви).

Таким чином, суд формально підійшов до вирішення справи.

У судове засідання сторони не зявились, правонаступнгика позивача не встанровлено..

Вивчивши матеріали справи суд прийшов до наступного висновку.

Суд встановив, що заочним рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 20.01.2017 року позов ОСОБА_2 Хоа до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики було задоволено, а саме стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 Хоа 501513 (п?ятсот одну тисячу п?ятсот тринадцять) гривень 34 копійки суму заборгованості з урахуванням штрафних санкцій та 5015 (п?ять тисяч п?ятнадцять гривень) 14 копійок сплаченого судового збору.

Згідно з частиною 1 статті 232 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»: перевіряючи явку в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, суд установлює, чи повідомлені ті, хто не з'явився, про час і місце судового засідання з дотриманням вимог закону, чи вручені особам, які беруть участь у справі, судові повістки в строк, визначений частиною четвертою статті 74 ЦПК.

Підтвердженням факту повідомлення належним чином осіб, які беруть участь у справі про час і місце судове засідання є вручення судової повістки особам, які беруть участь у справі у строк та порядок, визначені ст. 74 ЦПК України,

Відповідно до ст. 74 ЦПК України основним видом судового виклику є повістка.

Як убачається із матеріалів справи, що ОСОБА_1. повідомлявся про виклик до суду на 21.09.16р, (, а.с.14 ) ; на 07.11.2016 року ( а.с.16 ), на 13.12.16 р. ( а.с.20 ) ; на 20.01.2017 року ( а.с.28 ), про що свідчать розписки у справі.

Таким чином твердження відповідача про те, що він не повідомлявся про виклик до суду, суд вважає безпідставними.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заява про скасування заочного рішення задоволенню не підлягає. Одночасно суд зазначає, що в таком у разі заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Керуючись ст. ст. 231, 232 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 20.01.2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 Хоа до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя підпис ОСОБА_4

З оригіналом згідно.

Суддя

секретар