Справа № 346/6338/16-ц
Провадження № 22-ц/779/1332/2017
Головуючий у 1 інстанції Калинюк О. П.
Суддя-доповідач Пнівчук
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів : Василишин Л.В., Мелінишин Г.П.

секретаря Мельник О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Коломийського міськрайонного суду від 13 березня 2017 року,-

в с т а н о в и л а :

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на утримання неповнолітньої дитини.

Свої вимоги мотивувала тим, що з 10.05.2014 року перебуває з відповідачем в шлюбі, від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась дочка ОСОБА_3

Позивач, посилаючись на те, що на даний час з відповідачем спільно не проживають, вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку та не взмозі працювати, а кошти які отримує є незначними та недостатніми для забезпечення дитини, просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дочки у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно

Заочним рішенням Коломийського міськрайоннго суду від 13 березня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі по 1500 гривень щомісячно до досягнення повноліття, починаючи з 02.12.2016 року.

Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з'ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

Апелянт вказав, що при визначенні розміру аліментів суд не врахував ряд обставин, зокрема те, що на даний час він не має постійного місця роботи і сталого прибутку, короткотривалий виїзд за кордон не дає підстав вважати про наявність у нього коштів для сплати аліментів у розмірі 1500 грн.

Відповідно до положень ст. 180 СК України на батька і матір покладаються одинакові обов»язки по утриманню дитини, а тому він згідний сплачувати аліменти у розмірі 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, тобто 700 грн.

Посилаючись на зазначені обставини, апелянт просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким зменшити розмір аліментів встановити в розмірі 700 грн. на місяць.

У судове засідання апеляційного суду апелянт ОСОБА_2 не з»явився, надіслав на адресу суду клопотання про долучення письмових доказів на підтвердження відсутності у нього доходів.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з»явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303, ч.ч. 2,3 ст.213 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вищезазначеним вимогам з огляду на наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що сторони по справі є подружжя, від шлюбу мають дочку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з матір»ю ОСОБА_1

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст. ст.180, 181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до положень ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

При визначенні розміру аліментів суд у відповідності до вимогст.182 СК України враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Постановляючи рішення про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3, суд першої інстанції враховуючи вік дитини, пов»язані з цим витрати, майновий стан позивача яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, вважав за можливе визначити аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі запропонованому позивачкою, оскільки він відповідає вимогам розумності і справедливості.

Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, в апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилався на те, що на даний час ніде не працює та не має жодних доходів, сума стягнення в розмірі 1500 грн. щомісячно є надто обтяжливою для нього, оскільки сплативши дану суму щомісячно він буде позбавлений засобів для існування, що є неприпустимим, короткотривалий виїзд за кордон не дає підстав вважати про наявність у нього коштів для сплати аліментів у розмірі 1500 грн.

У надісланому на адресу апеляційного суду клопотанні, апелянт ОСОБА_2 на підтвердження того, що він не в змозі сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, долучив довідку Струпківської сільської ради від 12.12.2016 року про те, що згідно трудової книжки ніде не працює, та згідно даних Коломийсьткої об»єднаної державної податкової інспекції від 14.12.2016 року за період з 01.01.2016 року по 30.09.2016 року у державному реєстрі фізичних осіб - платників податків відсутня інформація про його доходи.

Разом з тим, на підтвердження доводів щодо короткотривалих виїздів за кордон, отриманого там доходу, апелянт не представив будь-яких доказів, суду не подано також доказів наявності у нього на утриманні інших осіб чи існування інших обставин, які б давали підстави для висновку про те, що сума стягнення аліментів в розмірі 1500 грн. щомісячно є надто обтяжливою для нього.

Посилання апелянта на те, що він згідний сплачувати аліменти у розмірі, який не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не заслуговують на увагу, оскільки зважаючи на те, що позивач ОСОБА_1 перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, відповідач, як батько, в межах своїх можливостей спроможний забезпечити не прожитковий мінімум, а належні умови життя необхідні для розвитку дитини, а визначений судом розмір аліментів у сумі 1500 грн. щомісячно не поставить апелянта в скрутне матеріальне становище.

З огляду на зазначені обставини в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дав належну правову оцінку зібраним доказам в справі та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Коломийського міськрайонного суду від 13 березня 2017 року залишити без зміни.

Ухвала набирає чинності з часу проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: Л.В. Василишин

Г.П. Мелінишин