РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2017 року Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Каліщука А.А.

за участю секретаря Процюк Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Володимир-Волинської міської ради Волинської області до ОСОБА_1 про стягнення збитків, завданих територіальній громаді м. Володимира-Волинського за використання земельної ділянки з порушенням вимог земельного законодавства,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд із даним позовом до ОСОБА_1 про стягнення збитків, завданих територіальній громаді м. Володимира-Волинського за використання земельної ділянки з порушенням вимог земельного законодавства. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 23.08.2011 р. між ПП «Сента» та ОСОБА_1 був укладений та нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу овочевого складу загальною площею 415,7 кв.м, розташованого в м. Володимирі-Волинському по вул. Луцькій, буд. 255 «а».

Відповідно до п. 1.4 договору приміщення, що відчужується за цим договором, розташоване на земельній ділянці площею 1275 кв.м, в тому числі за рахунок забудованих земель, кадастровий номер якої :01:005:5591, яка надана у тимчасове користування ПП «Сента».

Згідно ч. 1, 2 ст. 120 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

06.02.2013 р. Володимир-Волинською міською радою було прийняте рішення №24/12 «Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок», зокрема надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 1275 кв. м по вул. Луцькій, 255 а в м. Володимирі-Волинському.

Однак, відповідач не виготовив проект землеустрою на земельну ділянку, так як не повідомив Володимир-Волинську міську раду про це та не подав його на затвердження.

Тобто, земельна ділянка використовується ОСОБА_1 з порушенням ст. 116, 125, 126 ЗК України, без рішення Володимир-Волинської міської ради про надання земельної ділянки в користування, без договору оренди земельної ділянки, зареєстрованого у встановленому законом порядку.

Згідно ст. 206 Земельного кодексу України, використання землі є платним. Обєктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 р. №284 затверджено Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам.

У відповідності до вказаної постанови Кабінету Міністрів України рішенням Володимир-Волинської міської ради від 22.08.2012 року №20/25 було затверджено Порядок визначення та відшкодування Володимир-Волинській міській раді збитків, заподіяних внаслідок невикористання, самовільного зайняття та використання земельних ділянок з порушенням законодавства про плату за землю» (далі - Порядок).

Дане рішення є нормативно-правовим актом органу місцевого самоврядування, яке містить загальнообовязкові правила поведінки, призначений для неодноразового застосування та стосується прав і обовязків невизначеного кола субєктів.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної в місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обовязковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

У розділі 2 вказаного Порядку зазначено, що неодержаний дохід - це доход, який міг би одержати власник землі, землекористувач, у тому числі орендар, із земельної ділянки який він не одержав, внаслідок її вилучення (викупу) або зайняття, обмеження, погіршення якості землі або приведення її у непридатність для використання за цільовим призначенням в результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ та організацій та громадян, у тому числі орендна плата, яку б міг отримати власник земельної ділянки при належному та своєчасному оформленні договору оренди земельної ділянки особою, яка її використовує.

Відповідно до цього Порядку фізичні та юридичні особи, у разі використання ними земель міста з порушенням вимог ст. 125, 206 ЗК України, повинні відшкодувати Володимир-Волинській міській раді збитки, спричинені їх діями або бездіяльністю.

Зокрема, збитки відшкодовуються внаслідок: неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки; використання земельної ділянки без документів, що посвідчують право на земельну ділянку відповідно до закону; самовільного зайняття земельної ділянки; інших випадків, коли особа використовує земельну ділянку з порушенням земельного законодавства та законодавства про плату за землю.

Визначення сум збитків покладається на комісію по визначенню збитків власників землі та землекористувачам (п. 5.1 Порядку) (далі - Комісія).

Про засідання Комісії, призначеного на 06 липня 2017 р., відповідача було повідомлено листом від 27.06.2017 р.

Відповідно до п. 6.1 Порядку у разі використання земельної ділянки без документів, що підтверджують право користування, збитки визначаються за фактичний період користування земельною ділянкою.

Згідно п. 6.4. Порядку відшкодування збитків проводиться за період використання землі з порушенням земельного законодавства у розмірі орендної плати за землю, яку власник землі (міська рада) міг би отримати при належному виконанні (дотриманні) землекористувачем вимог земельного законодавства.

Так, 06.07.2017 р. комісією по визначенню збитків власникам землі та землекористувачам було складено акт про визначений розміру збитків заподіяних Володимир-Волинській міській раді гр. ОСОБА_1 за користування земельною ділянкою площею 1275 кв. м по вул. Луцькій, 255 а у розмірі неодержаного доходу в сумі 15146,79 грн. за період з 01.02.2015 р. по 31.05.2017 р.

Згідно п. 5.15 Порядку вказаний акт комісії було затверджено рішенням виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради від 20.07.2017 р. №243.

Відповідачу було надіслано лист від 24.07.2017 р., яким поінформовано про прийняте комісією рішення та запропоновану у 10-денний термін, з дня надходження цього повідомлення повідомити про результати його розгляду.

Вказаний лист виконавчого комітету міської ради було залишено ОСОБА_1 без реагування.

Відповідно до п. 7.9. Порядку у випадку недосягнення сторонами згоди або неотримання результатів розгляду повідомлення про необхідність відшкодування збитків це є підставою для підготовки позову про примусове відшкодування збитків у судовому порядку.

З моменту придбання приміщення (23 серпня 2011 року) і по даний час, пройшов період, протягом якого власник приміщення ОСОБА_1 фактично користувався земельною ділянкою, на якій розміщене це приміщення, при цьому не здійснюючи плати за використання землі.

У звязку із недотриманням відповідачем ОСОБА_1 норм земельного законодавства позивачу було завдано матеріальних збитків, а тому він просить стягнути з ОСОБА_1 в користь Володимир-Волинської міської ради грошові кошти для відшкодування матеріальної шкоди, завданої територіальній громаді міста Володимира-Волинського, у вигляді втрат до бюджету міста за користування земельною ділянкою площею 1275 кв.м, що знаходиться за адресою м. Володимир-Волинський Волинської області, вул. Луцька, 255 а, у розмірі 15146,79 грн. за період з 01.02.2015 р. по 31.05.2017 р.

Представник позивача в судове засідання не з»явився, однак подав заяву в якій просить проводити розгляд справи у його відсутності та задовольнити позовні вимоги. Також надала додаткові письмові пояснення в яких зазначила, що оскільки 23.08.2011 р. було здійснено державну реєстрацію договору, шляхом його реєстрації у Державному реєстрі правочинів, тому ОСОБА_1 набув право власності на об»єкт нерухомості з 23.08.2011 р.

Відповідач в судове засідання не з»явився, однак подав заяву в якій зазначив, що не визнає збитки у розмірі 15146,79 грн. З тих підстав, що об»єкт купівлі-продажу, котрий розташований на земельній ділянці загальною площею 1275 кв.м. переданий йому лише у січні 2017 р., а право власності на цю нерухомість зареєстровано у липні 2017 р. Оскільки ПП «Сента» з 01.02.2015 р. по 31.12.2016 р. здійснило сплату земельного податку за користування даною земельною ділянкою у розмірі 14577,54 грн., тому він визнає збитки лише в розмірі 569,54 грн.

Враховуючи те, що в судове засіданні сторони не зявились, тому згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України розгляд справи здійснюється без фіксування технічними засобами.

Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23.08.2011 року між Підприємством «Сента» (Продавцем) та ОСОБА_1 (Покупцем) був укладений договір купівлі - продажу овочевого складу загальною площею 415,7 кв.м, котрий розташований в м. Володимирі-Волинському по вул. Луцькій, буд. 255 «а».

Згідно п. 1.4 договору приміщення, що відчужується за цим договором, розташоване на земельній ділянці площею 1275 кв.м., в тому числі за рахунок забудованих земель, кадастровий номер якої :01:005:5591, яка надана у тимчасове користування Підприємство «Сента».

Статтею 334 ЦК України (редакція, що діяла на момент укладення договору) визначено момент набуття права власності за договором.

Згідно ч.4 цієї статті, якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Крім того, ч.1, 2, 3 ст. 182 ЦК України (в редакції чинній на час укладення договору) визначено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов»язаний надати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

На час укладення договору-купівлі продажу, порядок проведення державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна визначався Тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно (далі - Положення) від 07.02.2002 р., котре було чинне до 01.01.2013 р.

Зокрема, п.1.3 Положення передбачав, що державна реєстрація прав проводиться реєстраторами бюро технічної інвентаризації (далі - БТІ) у межах визначених адміністративно-територіальних одиниць, обслуговування на території яких здійснюється БТІ.

У п. 1.4. Положення визначено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають право власності та інші речові права на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам.

Згідно п. 2.1. Положення, для проведення державної реєстрації виникнення, переходу або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно власник (власники), інший правонабувач (правонабувачі) або уповноважена ним (ними) особа подає реєстратору БТІ заяву про державну реєстрацію прав за формою, визначеною у додатку 1.

Відповідно до п. 3.11. після внесення запису до відповідного розділу Реєстру прав реєстратор БТІ видає витяг про державну реєстрацію прав, який є невід'ємною частиною правовстановлювального документа, а у разі проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно на правовстановлювальному документі також робить відмітку (штамп) про державну реєстрацію прав за формою, визначеною у додатку 8.

З аналізу вищенаведених норм, суд приходить до висновку, що на день укладення договору купівлі-продажу, право власності на нерухоме майно, котре виникало на підставі правочину, підлягало обов»язковій державній реєстрації у бюро технічної інвентаризації.

Судом встановлено, що договір купівлі - продажу від 23.08.2011 р. був нотаріально посвідченим приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області ОСОБА_2 та зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за №2016.

Витягом із Державного реєстру правочинів №10296092 підтверджується, що даний договір зареєстрований у Державному реєстрі правочинів.

У даному договорі-купівлі продажу (п.5.1, 5.2.) передбачено, що право власності на придбане приміщення виникає у покупця після підписання сторонами даного договору з моменту його нотаріального посвідчення та державної реєстрації у відповідності до ст. 182, 334 ЦК України. Даний договір, підписаний сторонами, посвідчений нотаріусом, є підставою для його реєстрації покупцем права власності на придбане приміщення у органах БТІ.

З дослідженої судом інвентаризаційної справи на обєкт нерухомості (овочевий склад) по вул. Луцькій, №255-А в м. Володимирі-Волинському, Волинської області встановлено, що після нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу від 23.08.2011 р., ні ОСОБА_1, як покупець за цим договором, ні уповноважена ним особа, не зверталась до реєстратора БТІ із заявою про державну реєстрацію прав на придбаний об»єкт нерухомості. Таким чином, не було здійснено державну реєстрацію прав на дане нерухоме майно.

Оскільки ОСОБА_1 після укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна, не провів державну реєстрацію прав на об»єкт нерухомості у органах БТІ, тому згідно ст.ст. 182, 334 ЦК України він не набув права власності на це майно.

Як встановлено із витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, таку реєстрацію відповідач здійснив 27.07.2017 р., а тому згідно норми ст. 334 ЦК України право власності на дане майно в нього виникло саме з 27.07.2017р.

При цьому безпідставними є доводи позивача про те, що державна реєстрація правочину відбулась, так як він був зареєстрований у Державному реєстрі правочинів 23.08.2011 р., а тому до ОСОБА_1 з цього часу перейшло право власності на об»єкт нерухомості, оскільки згідно наведених вище норм ЦК України та Положення, на час виникнення спірних правовідносин така реєстрація мала бути здійснена саме в органах БТІ. Реєстрація нотаріусом договору в Державному реєстрі правочинів не підміняє державну реєстрацію прав на нерухомість у органах БТІ та не свідчить про виникнення права власності у ОСОБА_1

Враховуючи те, що право власності на овочевий склад по вул. Луцькій, 255 «а» виникло у ОСОБА_1 27.07.2017 р., і до цього часу власником даного об»єкту було Підприємство «Сента», тому безпідставними є вимоги до ОСОБА_1 про стягнення із нього шкоди, завданої користуванням земельною ділянкою у період з 01.01.2015 р. по 31.05.2017 р., оскільки у цей період він не був власником даного об»єкта нерухомості.

Оцінивши всі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України, ст. 182, 334 ЦК України, суд,

в и р і ш и в:

Відмовити у задоволенні позову Володимир-Волинської міської ради Волинської області до ОСОБА_1 про стягнення збитків, завданих територіальній громаді м. Володимира-Волинського за використання земельної ділянки з порушенням вимог земельного законодавства.

Рішення може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку до апеляційного суду Волинської області через Володимир-Волинський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий:/підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя А.А. Каліщук