АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5989/17 Справа № 199/1677/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Красвітна Т.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2017 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Пономарь З.М.,

при секретарі Шило С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі Дніпровської міської ради на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 червня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Дніпровської міської ради, третя особа ліквідатор «ЖЕП №19» Дніпропетровської міської ради арбітражний керуючий ОСОБА_3, про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки при звільненні та моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що згідно розпорядження голови Дніпропетровської міської ради №585 від 23.09.2008 року він був прийнятий на посаду начальника Комунального житлово-експлуатаційного підприємства №19 Дніпропетровської міської ради. У звязку зі зміною назви підприємства, рішенням Дніпропетровської міської ради №48/30 від 26.12.2012 року посаду начальника підприємства змінено на посаду директора КП ЖЕП №19. 19.06.2015 року на підставі наказу Дніпровської міської ради №146 від 18.06.2015 року позивача звільнено з посади директора КП ЖЕП №19 Дніпропетровської міської ради у звязку з банкрутством підприємства. За період його роботи з липня 2015 року по вересень 2016 року у відповідача перед позивачем виникла заборгованість по заробітній платі у розмірі 34613,00 грн. без урахування компенсаційних виплат, що підтверджується довідкою заборгованості по заробітній платі за період з липня 2015 року по вересень 2016 року, яка до цбого часу не сплачена. Тому позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 37515,00 грн., середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку 207442,26 грн. та моральну шкоду в сумі 20000,00 грн.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 червня 2017 року позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з Дніпровської міської ради на користь ОСОБА_2 заборгованість по заробітній платі у розмірі 37515,00 грн.; середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 207442,26 грн., з утриманням з вказаної суми при виплаті передбачених законом податків та обовязкових платежів і зборів, та моральну шкоду у розмірі 1000,00 грн.; стягнуто з Дніпровської міської ради на користь держави судовий збір у розмірі 640,00 грн.

В апеляційній скарзі Дніпровська міська рада, посилаючись на неповне зясування обставин справи, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та закриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України, і заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та необхідності скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що згідно розпорядження голови Дніпропетровської міської ради №585-рк від 22.09.2008 року, 23.09.2008 року позивача прийнято на посаду начальника Комунального житлово-експлуатаційного підприємства №19 Дніпропетровської міської ради (а.с. 8).

У звязку зі зміною назви підприємства, рішенням Дніпропетровської міської ради №48/30 від 26.12.2012 року посаду начальника підприємства змінено на посаду директора КП ЖЕП №19 (а.с. 8 зворот).

19.06.2015 року, на підставі розпорядження виконуючого обов»язки міського голови №146 від 18.06.2015 року, позивача звільнено з посади директора КП ЖЕП №19, у звязку з банкрутством підприємства, на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 8 зворот, 11).

У позовній заяві позивач посилається на наявність заборгованості перед ним по заробітній платі, станом на 19.06.2015 року, у розмірі 34613,0 грн.. На підтвердження таких доводів суду надано довідку (а.с. 9, 10).

Встановлено, що постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 04.06.15 року у справі №904/479/15 КП «ЖЕП №19» Дніпропетровської міської ради визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру (а.с. 54-56).

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 02.02.2017 року у справі №904/479/15 продовжено строк ліквідаційної процедури до 02.08.2017 року (а.с. 57).

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України виплата всіх сум, що належать працівнику від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Згідно із ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Також, згідно ч. 1 ст. 37 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», у випадках, передбачених цим Законом, господарський суд у судовому засіданні за участю сторін приймає постанову про визнання боржника банкрутом і відкриває ліквідаційну процедуру строком на дванадцять місяців.

Статтею 41 вказаного вище Закону, у пункті другому передбачено, зокрема, що з дня визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури ліквідатор повідомляє працівників банкрута про звільнення та здійснює його відповідно до законодавства України про працю. Виплата вихідної допомоги звільненим працівникам банкрута провадиться ліквідатором у першу чергу за рахунок коштів, одержаних від продажу майна банкрута, або отриманого для цієї мети кредиту

Відповідно до п. 8 ст. 41 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», кошти, які надходять при проведенні ліквідаційної процедури, зараховуються на основний рахунок боржника. З основного рахунка здійснюються виплати кредиторам у порядку черговості, визначеному цим Законом.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 45 вказаного раніше Закону, кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у порядку, встановленому цією статтею. При цьому у першу чергу задовольняються вимоги щодо виплати заборгованості із заробітної плати перед працюючими та звільненими працівниками банкрута, грошові компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки та додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, інші кошти, належні працівникам у зв'язку з оплачуваною відсутністю на роботі (оплата часу простою не з вини працівника, гарантії на час виконання державних або громадських обов'язків, гарантії і компенсації при службових відрядженнях, гарантії для працівників, що направляються для підвищення кваліфікації, гарантії для донорів, гарантії для працівників, що направляються на обстеження до медичного закладу, соціальні виплати у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності за рахунок коштів підприємства тощо), а також вихідної допомоги, належної працівникам у зв'язку з припиненням трудових відносин та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування, у тому числі відшкодування кредиту, отриманого на ці цілі.

Колегія наголошує, що відповідно до ч. 1 ст. 176 ЦК України держава, ОСОБА_4 Крим, територіальні громади не відповідають за зобов'язаннями створених ними юридичних осіб, крім випадків, встановлених законом.

Частинами першою та третьою статті 78 Господарського кодексу України встановлено, що комунальне унітарне підприємство утворюється компетентним органом місцевого самоврядування в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини комунальної власності і входить до сфери його управління.

Майно комунального унітарного підприємства перебуває у комунальній власності і закріплюється за таким підприємством на праві господарського відання (комунальне комерційне підприємство) або на праві оперативного управління (комунальне некомерційне підприємство).

За вимогами ч. 9 ст. 78 ГК України особливості господарської діяльності комунальних унітарних підприємств визначаються відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом щодо діяльності державних комерційних або казенних підприємств.

Частиною 7 ст. 77 ГК України передбачено, що казенне підприємство відповідає за своїми зобов'язаннями лише коштами, що перебувають у його розпорядженні. У разі недостатності зазначених коштів держава, в особі органу, до сфери управління якого входить підприємство, несе повну субсидіарну відповідальність за зобов'язаннями казенного підприємства.

Апеляційним судом встановлено, що КП ЖЕП №19 є комунальним унітарним комерційним підприємством, яке створене на базі відокремленої частини комунальної власності територіальної громади м. Дніпропетровська; власником КП ЖЕП №19 є територіальна громада міста Дніпропетровська, в особі Дніпропетровської міської ради; КП ЖЕП №19 є юридичною особою, має відокремлене майно, самостійний баланс; взаємовідносини підприємства з органами державного управління і місцевого самоврядування будуються відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», інших законодавчих актів України; держава, її органи та організації не відповідають за зобов'язаннями підприємства, а останнє не відповідає по зобов'язаннях держави, їх органів та організацій (Статут КП ЖЕП №19 Дніпропетровської міської ради (у новій редакції), затверджений рішенням міської ради від 26.12.2012 року за № 48/30 на а.с. 25 - 33, 34).

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності; встановивши, що КП ЖЕП №19 є комерційним підприємством, а підстави для застосування при вирішенні даного спору приписів щодо казенного підприємства відсутні, - колегія дійшла висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку про звільненні.

Зважаючи на відсутність підстав для стягнення з відповідача заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, відсутні і підстави для задоволення позовної вимоги про відшкодування відповідачем моральної шкоди позивачу.

Крім того, враховуючи, що позивач працював на посаді директора КП «ЖЕП №19» Дніпропетровської міської ради, яке є юридичною особою, комунальним унітарним комерційним підприємством; КП «ЖЕП №19» знаходиться в стані припинення, з реєстру юридичних осіб не виключено; з Дніпропетровською міською радою позивач у трудових стосунках не перебував, колегія дійшла висновку, що Дніпропетровська міська рада не є належним відповідачем за даним позовом ОСОБА_2

Якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (ст. 33 ЦПК).

Якщо ж справа, у якій судом першої інстанції не вирішено питання про залучення належного відповідача, без участі якого її вирішення є неможливим, перебуває на розгляді у суді апеляційної інстанції, апеляційний суд відмовляє у позові з цих підстав.

На викладені обставини місцевий суд уваги не звернув, у повному обсязі фактичні обставини справи не встановив, що потягло ухвалення незаконного рішення, яке підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Колегія звертає увагу, що позивач не позбавлений можливості на захист своїх прав та законних інтересів звернутись з відповідним позовом до роботодавця в порядку господарського судочинства, враховуючи роз'яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, надані у листі від 7 травня 2013 року №709/0/4-13 «Про визначення юрисдикції спору про стягнення заробітної плати у випадку банкрутства боржника».

Суд звертає увагу, що відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням викладеного вище, вимог ст. 303 ЦПК України, колегія дійшла висновку, що рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Дніпровської міської ради задовольнити частково.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 червня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Дніпровської міської ради про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки при звільненні та моральної шкоди відмовити у повному обсязі.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку.

Головуючий

Судді