Справа № 527/2328/17
провадження 2/527/1065/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2017 року Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Марущак Р.М.,

при секретареві - Самородовій Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Глобине цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Пронозівської сільської ради Глобинського району про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, треті особи без самостійних вимог щодо предмету спору - сектор державної реєстрації Глобинської районної державної адміністрації, Градизька державна нотаріальна контора, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 06.11.2017 року звернулася до суду з зазначеним позовом.

Обґрунтувала його наступним. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її чоловік - ОСОБА_2, після смерті якого залишилось спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в АДРЕСА_1. Вона є спадкоємцем майна ОСОБА_2 за законом і відповідно до норм ст. 549 ЦК УРСР, вважається такою, що прийняла спадщину, так як вступила в управління та володіння названим майном. Проте, державний нотаріус Градизької державної нотаріальної контори Захарова О.Д. відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, мотивуючи відсутністю правовстановлюючого документу на спадковий житловий будинок.

Чоловік на підставі закону, що діяв на час створення об'єкту нерухомого майна, побудував вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями, володів ним на праві приватної власності, що підтверджується записами в погосподарських книгах Пронозівської сільської ради, однак за життя не провів державну реєстрацію права власності на нього, як того вимагає діюче законодавство. Це перешкоджає їй оформити спадщину.

Посилаючись на викладене, позивач прохала суд визнати за нею, в порядку спадкування після ОСОБА_2, право власності на вказане нерухоме майно.

У судове засідання позивач ОСОБА_1, її представник ОСОБА_4 не з'явилися, належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання, направили до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Вказали, що позовні вимоги підтримують.

Представник відповідача - Пронозівської сільської ради, представники третіх осіб - сектору державної реєстрації Глобинської районної державної адміністрації, Градизької державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явилися. Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Заперечень на позов не надали. Відповідач позов визнав, прохав розглянути справу без участі представника сільської ради.

Суд, дослідивши та оцінивши надані письмові докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємного зв'язку встановив наступне.

Згідно свідоцтва про смерть, виданого 15.09.1996 року Пронозівською сільською радою Глобинського району Полтавської області, серія НОМЕР_1, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Спадкоємцем першої черги спадкування за законом є його дружина - ОСОБА_1 (позивач у справі). Згідно інформації наданої суду Градизькою державною нотаріальною конторою після померлого ОСОБА_2 заведена спадкова справа № 165/2017р.. При її дослідженні встановлено, що ОСОБА_1 прийняла спадщину чоловіка, так як на час його смерті проживала разом з ним та була зареєстрована в складі його сім»ї, вела з ним спільне господарство і фактично вступила в управління спадковим майном.

Державний нотаріус Градизької державної нотаріальної контори Захарова О.Д. постановою від 22.08.2017 року відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований у АДРЕСА_1, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на ім'я спадкодавця, який посвідчує його право власності на вказане нерухоме майно.

Згідно технічного паспорту житловий будинок літ. «А», веранду літ. «а», сарай літ. «Б», сарай літ. «в», сарай літ. «В» було побудовано у 1959 році, погріб літ. «ап», прибудову літ. «а1», тамбур літ. «а2» - у 1975 році.

У 1959 році (на час завершення будівництва спадкового будинку) питання набуття права власності регулювалися Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього Указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва.

Відповідно до Постанови Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 року «Про застосування Указу ПВР СРСР від 26.08.1948 року» побудовані громадянами на відведених їм земельних ділянках будинки є їх особистою власністю.

Тобто, за вказаним Указом і постановою підставою виникнення в громадянина права власності на житловий будинок був власне факт збудування ним цього будинку з додержанням вимог зазначених актів та прийняття будинку в експлуатацію. Ці правові акти не пов»язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Згідно Закону «Про сільську Раду депутатів трудящих УРСР» від 02.06.1968 року, кожна сільська рада вела погосподарські книги, в яких відповідним записом посвідчувалося право землекористування всіх громадян на території сільської ради, в особовому рахунку вказувались прізвище, ім'я та по батькові глави сім»ї, на ім'я якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку.

Згідно записів в погосподарській книзі Пронозівської сільської ради Глобинського району по господарству за № 1160-1 за ОСОБА_2 на час його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2, значилося належне на праві власності нерухоме майно - житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в АДРЕСА_1, збудований на неприватизованій земельній ділянці розміром 0,25 га.

Відповідно до висновку відділу містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства та цивільного захисту Глобинської РДА від 20.09.2017 року № 599/02-03, спадковий житловий будинок та господарські будівлі збудовані без істотних порушень діючих будівельних норм і правил.

Оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що спадкодавець ОСОБА_2 за свого життя набув право власності на назване нерухоме майно відповідно до закону, що діяв на час створення даного майна, проте, за життя не провів державну реєстрацію права власності на нього, відповідно до закону, що діє на час прийняття позивачем спадщини, в зв'язку з чим і виник спір. Його вирішення можливе лише в судовому порядку.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У відповідності до ст. ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Правовідносини виникли під час дії ЦК УРСР 1963 року, тому регулювалися його нормами. Відповідно до ч.1 ст. 529 цього кодексу при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є , в рівних частках, діти ( у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

В п.1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР вказано, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Встановивши, що спадкодавець ОСОБА_1 за життя на передбачених законом підставах набув право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в АДРЕСА_1, суд вважає що позивач, як єдиний спадкоємець першої черги спадкування за законом, яка вчасно прийняла спадщину, має право на визнання за нею права власності на вказаний будинок в порядку спадкування.

Визнання права власності за ОСОБА_1 на спадковий житловий будинок з господарськими будівлями не оспорюється відповідачем та не порушує прав чи інтересів інших осіб.

Позов ґрунтується на законі, доведений належними доказами, а тому підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 392, 1217, 1218 ЦК України, ст. ст. 10, 11,30, 60, 61, 212-215 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкою с. Мозоліївка Полтавської області, в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2, право власності на нерухоме майно: житловий будинок літ. «А», погріб літ. «ап», веранду літ. «а», прибудову літ. «а1», тамбур літ. «а2», сарай літ. «Б», сарай літ. «в», сарай літ. «В», вбиральню літ. «Г», яму вигрібну літ. «І», трубопровід літ. «к», ворота літ. №1, огорожу літ. №2, які розташовані в АДРЕСА_1 на неприватизованій земельній ділянці площею 0,25 га.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ Р. М. Марущак