Справа №203/1642/17
Провадження №2/0203/831/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2017 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Католікяна М.О.,

при секретарі Дзьомі Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи орган опіки та піклування Центральної районної в місті Дніпрі ради, орган опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної в місті Дніпропетровську ради, про позбавлення батьківських прав,

у с т а н о в и в:

10 травня 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування Центральної районної в м. Дніпрі ради, про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебували у шлюбі від березня 2005 року по липень 2008 року. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Батько дитини (відповідач) від розірвання шлюбу з дитиною не проживає, не цікавиться нею, матеріально не допомагає, ухиляється від виконання батьківських обовязків. Викладені обставини стали причиною звернення позивачки до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав відносно дитини (а.с.а.с. 2 4).

Позивачка у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, а відповідач заперечував проти його задоволення.

Представник органу опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної в м. Дніпропетровську ради у суді пояснив, що позбавлення відповідача батьківських прав є передчасним.

Представник органу опіки та піклування Центральної районної в м. Дніпрі ради до суду не зявився, звернувшись з клопотанням про розгляд справи за його відсутності (а.с. 60).

Суд, заслухавши пояснення сторін, представника третьої особи, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом було встановлено, що сторони перебували у шлюбі від 19.03.2005 року по 23.07.2008 року (а.с.а.с. 5, 6).

Від шлюбу сторони мають малолітнього сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який після розірвання шлюбу мешкає разом з позивачкою (а.с.а.с. 7, 8).

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02.06.2008 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання сина. Заборгованість відповідача по аліментах станом на час звернення до суду із цим позовом складала 47 612,30 грн. (а.с.а.с. 9, 10).

17 березня 2017 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська було постановлено вирок, яким відповідача було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 164 Кримінального кодексу України (злісне ухилення від сплати аліментів на утримання сина) (а.с.а.с. 17, 18).

Відповідно до висновку виконавчого комітету Центральної районної в

м. Дніпрі ради від 26.09.2017 року №16/403 (за місцем проживання відповідача) відповідач із сином не проживає, не допомагає позивачеві у вихованні дитини, матеріально не підтримує, не цікавиться її розвитком і станом здоровя, а позбавлення батьківських прав є доцільним (а.с. 61).

Відповідач частково сплатив заборгованість по аліментам, залишок якої тепер складає 7 712,00 грн. (а.с. 71).

Згідно з висновком органу опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної в м. Дніпропетровську ради від 30.11.2017 року №5/5-437 (за місцем проживання дитини) відповідач став на шлях виправлення, працює, сплачує аліменти на утримання дитини, виявляє бажання виховувати та утримувати її, тому позбавлення його батьківських прав є передчасним.

17 листопада 2017 року за зверненням відповідача виконавчим комітетом Амур-Нижньодніпровської районної в м. Дніпропетровську ради було ухвалене рішення №276/1 про встановлення порядку побачень відповідача з дитиною.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України (далі СК) (який є підставою звернення позивачки до суду) мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

З диспозиції приведеної норми вбачається те, що вона не є імперативною, а дає судові лише можливість (не обовязок) позбавити батьківських прав осіб, які не здійснюють відносно дитини певних дій (виховувати та утримувати її).

Судом було встановлено, що відповідач дійсно неналежно виконував свої обов'язки з утримання дитини, про що, зокрема, свідчить судові рішення про стягнення з нього аліментів та про притягнення його до кримінальної відповідальності за ухилення від їх сплати.

Між тим, суд також встановив, що таке невиконання батьківських обов'язків не є абсолютним, оскільки відповідач тепер бере часткову участь в утриманні дитини (шляхом систематичної сплати аліментів), виявляє бажання з нею бачитися тощо.

При цьому взаємини між сторонами на ґрунті спілкування з дитиною та участі у її житті є вкрай негативними і неприязними.

Згідно з принципом 6 Декларації прав дитини, затвердженої Резолюцією 1386 (ХІV) Генеральної Асамблеї Організації Обєднаних Націй від 20.11.1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під піклуванням і під відповідальністю своїх батьків і в будь-якому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

У відповідності з частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР, кожен при вирішенні питання про його цивільні права та обовязки має право на справедливий та відкритий розгляд незалежним та неупередженим судом.

За правилами, встановленими пунктом 6 статті 3 Цивільного кодексу України, одними із загальних засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Таким чином, виходячи із засад розумності й справедливості при вирішенні судових спорів, закріплених у цивільному законодавстві України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Декларації прав дитини, ураховуючи виключно інтереси дитини, суд доходить висновку про те, що вимоги позивачки тепер не підлягають задоволенню, оскільки батько дитини виявляє бажання виховувати та утримувати її, підтверджуючи таке бажання своїми діями.

При цьому суд також зважає на висновки Європейського суду з прав людини, викладені у рішенні від 18.12.2008 року «Савіни проти України», згідно з якими хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо

встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати

що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин.

Наявність таких обставин позивачкою доведено не було, як і не було встановлено судом.

Керуючись статтями 4 11, 15, 18, 57 60, 169, 208, 209, 212 215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

ОСОБА_1 у позові до ОСОБА_2, треті особи орган опіки та піклування Центральної районної в місті Дніпрі ради, орган опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної в місті Дніпропетровську ради, про позбавлення батьківських прав відмовити.

Рішення набирає законної сили у порядку, передбаченому статтею 223 ЦПК України, і може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його постановлення. У разі якщо рішення було постановлено за відсутності особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Повний текст рішення складено 01 грудня 2017 року.

Суддя М.О. Католікян