Справа № 347/1531/16
Провадження № 22-ц/779/239/2017
Головуючий у 1 інстанції Сабадах Б.В.
Суддя-доповідач Бойчук І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Бойчука І.В.,

суддів Ясеновенко Л.В., Горейко М.Д.,

секретаря Возняк В.Д.,

з участю представників відповідачів,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Регіонального сервісного центру МВС України в Івано-Франківській області, прокуратури Львівської області про виключення майна з-під арешту та усунення перешкод у здійсненні права власності за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 на ухвалу Косівського районного суду від 13 жовтня 2016 року

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Косівського районного суду від 13 жовтня 2016 року закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Регіонального сервісного центру МВС України в Івано-Франківській області, прокуратури Львівської області про виключення майна з-під арешту та усунення перешкод у здійсненні права власності.

Апелянт, не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що не погоджується з нею оскільки дана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, при неповному з'ясуванні судом обставин, що мають значення для справи та невідповідності висновків суду обставинам справи.

Суд першої інстанції при постановленні ухвали про закриття провадження у справі зіслався на норму п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України, в якій зазначено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Апелянт вважає, що ухвала суду першої інстанції містить формальний та поверхневий характер, тому всупереч вимогам ч.4 ст.10 ЦПК України суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про закриття провадження, не роз'яснив позивачу про те, яким чином він має захистити свої конституційні права, в який суд звернутись і відповідно до якого судочинства.

Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Вислухавши суддю-доповідача, представників відповідачів, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Регіонального сервісного центру МВС України в Івано-Франківській області, прокуратури Львівської області про виключення майна з-під арешту та усунення перешкод у здійсненні права власності на транспортний засіб - автомобіль марки MERCEDES-BENZ моделі 208D типу фургон малотонажний-В 1998 року випуску білого кольору, номер кузова НОМЕР_2 реєстраційний номер НОМЕР_1, який йому належить на праві власності.

Представник Регіонального сервісного центру МВС України в Івано-Франківській області заявив клопотання про закриття провадження в справі, у зв'язку з тим, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а в порядку кримінального процесуального законодавства.

Колегія суддів вважає, що задовольняючи клопотання, суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку щодо закриття провадження у даній справі з наступних підстав.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що постановою старшого слідчого СВ прокуратури Львівської області Сапуцького Р.Я. від 23 травня 2011 року накладено заборону на проведення реєстраційних операцій щодо транспортних засобів, серед яких і спірний автомобіль, який на праві власності відповідно до реєстраційних документів належить ОСОБА_2, до вирішення питання у кримінальній справі, порушеній за ознаками злочинів, передбачених ч.3 ст. 364, ч.1 ст. 365 КК України.

За результатами розслідування даної кримінальної справи (в порядку КПК України 1960 року) 20 лютого 2012 року старшим слідчим СВ прокуратури Львівської області Сапуцьким Р.Я. винесено постанову, якою з матеріалів кримінальної справи виділено в окреме провадження кримінальну справу за фактом вчинення діянь, за ознаками ст. ст. 190 ч.4, 358 ч. 1, 3 КК України.

Судом встановлено, що право власності позивача на арештоване майно підтверджено свідоцтвом про реєстрацію даного транспортного засобу на ім'я ОСОБА_2, виданим 08 квітня 2010 року Косівським ВРЕР при УДАІ УМВС в Івано-Франківській області (а.с. 12).

Підставою для звернення позивача до суду став той факт, що на належний ОСОБА_2 транспортний засіб накладено арешт (заборону вчинення певних дій щодо розпорядженням цим майном) в рамках кримінального провадження, учасником якого він не є. При цьому постанова була прийнята щодо третьої особи, а сам позивач не має ніякого відношення до підозрюваного.

При цьому представники відповідача в суді апеляційної інстанції ствердили, що законодавство про захист права власності застосуванню до спірних правовідносин не підлягає.

Колегія судів апеляційного суду вважає, що право власності особи, яка не є учасником кримінального судочинства, має захищатися шляхом звільнення цього майна з-під арешту, а отже, законодавство про захист права власності поширюється на ці відносини.

У відповідності зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна на законних підставах може вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, вимоги особи, засновані на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, встановленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту, тобто в порядку цивільного судочинства.

До аналогічного висновку прийшов Верховний Суд України, викладаючи свою правову позицію щодо спірного питання у постанові №6-26 цс-13, яка є обов'язковою для застосування при розгляді справ усіма судами.

Колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції постановлено ухвалу з порушенням вимог матеріального та процесуального права, тому підлягає скасуванню як така, що перешкоджає подальшому провадженню у справі з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 307, 311, 313, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Косівського районного суду від 13 жовтня 2016 року скасувати з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: І.В. Бойчук

Л.В. Ясеновенко

М.Д. Горейко