Справа № 755/3556/17
"04" травня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді - Чех Н.А.
з участю секретаря - Кузьменко А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,
Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що вона є власником квартири АДРЕСА_1. В спірній квартирі зареєстрований вона та відповідачі. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були зареєстровані в квартирі 13.06.2014 року, однак жодного дня не проживали, не приймали участі в оплаті комунальних послуг. Їх фактичне місце проживання їй невідоме. Наявність реєстрації відповідачів, які в спірній квартирі не проживають, порушує її (позивача) права як власника нерухомого майна. У зв'язку з чим вона була змушена звернутися до суду.
В судове засідання позивач не з'явилася, представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності та задоволення позовних вимог в повному обсязі, не заперечував щодо прийняття заочного рішення в разі неявки відповідачів в судове засідання.
Відповідач, яка є і законним представником ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце слухання справи сповіщалася згідно норм процесуального законодавства, заяв про розгляд справи за її відсутності до суду не подавала, що дає підстави прийняти рішення по суті спору без присутності відповідача по доказам, наданим стороною позивача.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.
В суді встановлено, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1.
Відповідно до довідки форми 3-а, виданої ЖБК «Електрон» від 24.04.2017 року № 17, в спірній квартирі зареєстровані позивач та відповідачі.
Згідно акту від 20.02.2017 року, засвідченого ЖБК «Електрон», слідує, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за спірною адресою з моменту реєстрації по сьогоднішній день не проживають.
10.02.2017 року позивач звернулася до Дніпровського управління поліції ГУ НП в м. Києві із заявою, по якій була проведена перевірка. В ході перевірки, в бесіді з сусідами та мешканцями будинку АДРЕСА_1, було встановлено, що ОСОБА_1 в квартирі НОМЕР_1 проживає сама, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за вказаною адресою ніхто не бачив та не знає.
Відповідно до ч. 2 ст. 386 Цивільного кодексу України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
По даній справі встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з червня 2014 року в спірній квартирі не проживають, їх речі відсутні.
Відсутні і будь-які дані щодо не проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в спірній квартирі з поважних причин чи щодо чинення перешкод в їх проживанні. Будь-яких доказів на спростування доводів позивача сторона відповідача до суду не надала.
Викладені обставини свідчать про те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 втратили право на користування спірною квартирою, у зв'язку з чим позовній вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 15, 16, 319, 386, 391 ЦК України, ст.ст. 60, 212-215, 218, 223, 224-228, 233, 294 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1.
Заочне рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та заяви про перегляд заочного рішення, якщо апеляційної скарги та заяви про перегляд заочного рішення не було подано.
Суддя: