Справа №672/171/17
Провадження №2-о/672/25/17
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

10.02.2017 р. суддя Городоцького районного суду Хмельницької області Сакенова Ю.К. розглянувши заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 про встановлення юридичного факту, що їх вимушене переселення у червні 2014 року з окупованої території Луганської області України відбулось внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України та окупації Російською Федерацією частини території Луганської області України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з заявою про встановлення юридичного факту, що їх вимушене переселення у червні 2014 року з окупованої території Луганської області України відбулось внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України та окупації Російською Федерацією частини території Луганської області України. Свої вимоги вони мотивують тим, що вони разом, як чоловік та дружина, проживали в м.Луганськ за адресою: вул.Волгоградская, буд. 106.

ОСОБА_2 має у власності вищезгадане житло, що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку з відстрочкою платежу ВРО №030584 від 26.10.2011 року.

До вимушеного переселення з окупованої частини території Луганської області ОСОБА_1, займався підприємницькою діяльністю. Його дружина ОСОБА_2 працювала на посаді головного бухгалтера в МЧП "Луга-Днепр".

У червні 2014 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були вимушені переміститись з місця їхнього постійного проживання на тимчасово окупованій території Луганської області до смт.Наркевичі Волочиського району Хмельницької області, де проживали до липня 2014 року. У липні 2014 року з смт.Наркевичі Волочиського району Хмельницької області переїхали в смт.Летичів Летичівського району Хмельницької області, де ОСОБА_2 працювала на посаді головного бухгалтера в ТОВ "Летичівський комбікормовий завод". У жовтні 2014 року з смт.Летичів Летичівського району Хмельницької області переїхали до смт.Сатанів-2, вул.Чернігівська, буд.13, Городоцького району Хмельницької області, де зараз проживають, а отже дана адреса являється їхнім фактичним місцем проживання, про що свідчать довідки про взяття на облік осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції від 07.05.2015 року № та №.

Як загальновідомо, у кінці лютого - на початку березня 2014 року перекинуті з Росії війська без розпізнавальних знаків окупували Кримський півострів. З цього моменту фактично розпочалася військова агресія Російської Федерації проти України.

ОСОБА_3 Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року №509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб» з наступними змінами і доповненнями було затверджено Порядок оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, додаток до якого визначає форму довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Однак, дана форма не передбачає внесення відомостей про конкретну причину (підставу), яка змусила залишити або покинути своє місце проживання внутрішньо переміщену особу (ч.1 ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20 жовтня 2014 року №1706-УІІ). Тобто, отримані заявниками довідки про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб від 07.05.2015 року за № та №, які видані Управлінням праці та соціального захисту населення Городоцької районної державної адміністрації на імя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 посвідчують лише факт їхнього вимушеного переселення з м.Луганськ до смт.Сатанів-2 Городоцького району Хмельницької області, і не містить в собі зазначення причини такого переселення, оскільки даний орган не має таких повноважень.

Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20 жовтня 2014 року №1706-VII не визначено порядку підтвердження і встановлення факту наявності збройного конфлікту та/або тимчасової окупації території України, та не виключає можливості звернення внутрішньо переміщеної особи до суду для встановлення конкретної причини внутрішнього переміщення.

Звернення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в порядку окремого провадження до суду із заявою про встановлення юридичного факту того, що вимушене переселення з окупованої території Луганської області, Україна, відбулося внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України та окупації Російською Федерацією частини території Луганської області України, обумовлено тим, що вони, як заявники, мають на меті визначити свій статус як осіб, які перебувають під захистом Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12 серпня 1949 року (жертви - потерпілого від міжнародного збройного конфлікту), що обумовлює виникнення прав та обовязків, передбачених цією Конвенцією, іншими нормами національного та міжнародного права.

Ознайомившись з даною заявою суд вважає, що у відкритті провадження у даній справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п.1 ОСОБА_3 ПВС України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (ОСОБА_3) відповідно до статей 256, 259 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Наведений у ст.256 ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

Таким чином судовому розгляду підлягають лише справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У своїй заяві заявники вказали, що у червні 2014 року вони були вимушені переміститись з місця їхнього постійного проживання на тимчасово окупованій території Луганської області до смт.Наркевичі Волочиського району Хмельницької області, де проживали до липня 2014 року. У липні 2014 року з смт.Наркевичі Волочиського району Хмельницької області переїхали в смт.Летичів Летичівського району Хмельницької області, де ОСОБА_2 працювала на посаді головного бухгалтера в ТОВ "Летичівський комбікормовий завод". У жовтні 2014 року з смт.Летичів Летичівського району Хмельницької області переїхали до смт.Сатанів-2, вул. Чернігівська, буд. 13, Городоцького району Хмельницької області, де зараз проживають, а отже дана адреса являється їхнім фактичним місцем проживання, про що свідчать довідки про взяття на облік осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції від 07.05.2015 року № та №.

Дані довідки про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб від 07.05.2015 року за № та №, які видані Управлінням праці та соціального захисту населення Городоцької районної державної адміністрації посвідчують лише факт вимушеного переселення заявників з м.Луганськ до смт.Сатанів-2 Городоцького району Хмельницької області, і не містять в собі зазначення причини такого переселення, оскільки даний орган не має таких повноважень.

Звернення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в порядку окремого провадження до суду із заявою про встановлення юридичного факту того, що вимушене переселення з окупованої території Луганської області, Україна, відбулося внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України та окупації Російською Федерацією частини території Луганської області України, обумовлено тим, що вони, як заявники, мають на меті визначити свій статус як осіб, які перебувають під захистом Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12 серпня 1949 року (жертви - потерпілого від міжнародного збройного конфлікту), що обумовлює виникнення прав та обовязків, передбачених цією Конвенцією, іншими нормами національного та міжнародного права.

Однак відповідно до ст.4 Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 року, яка набрала чинності для України 03.01.1955 року, особами, що перебувають під захистом цієї Конвенції, є ті, хто в будь-який момент та за будь-яких обставин опиняються, у разі конфлікту чи окупації, під владою сторони конфлікту або окупаційної держави, громадянами яких вони не є.

Як вбачається із поданої заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є громадянами України, які на даний час проживають ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто на території, підконтрольній державі Україна, захищені Законами України як громадяни своєї держави та не потребують захисту, передбаченого Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12 серпня 1949 року, оскільки дана конвенція захищає осіб, які опинилися під владою сторони конфлікту або окупаційної держави, громадянами яких вони не є.

Таким чином факт, який просять встановити заявники, не породжує для них юридичних наслідків, тобто від нього не залежить виникнення, зміна або припинення їх особистих чи майнових прав.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України слід відмовити у відкритті провадження у справі, оскільки заява не підлягає розгляду в судах в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного та керуючись до п.1 ч.2 ст.122, 293 ЦПК України, Законом України «Про судовий збір», суддя

УХВАЛИВ:

За заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 про встановлення юридичного факту, що їх вимушене переселення у червні 2014 року з окупованої території Луганської області України відбулось внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України та окупації Російською Федерацією частини території Луганської області України, відмовити у відкритті провадження у справі.

ОСОБА_1 повернути судовий збір в сумі 320 грн.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу суду було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ю.К.Сакенов