АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 678/34/17
Провадження № 22-ц/792/1446/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Костенка А.М.,

суддів: Гринчука Р.С., Грох Л.М.

секретар Гриньова А.М.

з участю представника позивача

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 678/34/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 30 березня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Меджибізької селищної ради Летичівського району, третя особа ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з апеляційною скаргою, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_3 діючи в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись, що його довіритель з 1996 року постійно проживає в домоволодінні № 36 по вул. Зеленій, що у селі Ярославка, Летичівського району, Хмельницької області, в даному будинку він поселився з дозволу його власниці ОСОБА_4, яка 31 березня 1999 року померла. ОСОБА_4 була родичкою ОСОБА_1, проте довести факт перебування у родинних відносинах, він позбавлений можливості через відсутність відповідних документів. Представник позивача вказував, що під час проживання в будинку ОСОБА_1 здійснював догляд за померлою, а після її смерті утримує будинок, сплачує земельний податок, оплачує кошти за комунальні послуги, за власні кошти зробив як поточні так і капітальний ремонт в будинку. Крім того, після смерті ОСОБА_4 немає жодного спадкоємця. Оскільки, ОСОБА_1 вже більше 20-ти років безперервно та відкрито користується зазначеним нерухомим майном, тому представник позивача просив визнати за ОСОБА_1 право власності на домоволодіння № 36 по вул. Зеленій, у селі Ярославка, Летичівського району, Хмельницької області, яке складається з житлового будинку, сараю та деревяної огорожі.

Рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області від 30 березня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_1 не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, зокрема, висновок суду щодо недобросовісного володіння чужим майном не відповідає ________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_5 Провадження № 22-ц/792/1446/17

Доповідач Костенко А.М. Категорія № 2

дійсності, оскільки спірним домоволодінням він користується правомірно з 1996 року був прописаний у спірному будинку, після смерті власниці будинку в 1999 році продовжує користуватися і проживати в будинку, посилався апелянт на висновки Верховного суду України щодо застосування судами законодавства про право власності, з яких вбачається, що факт обізнаності особи, про те що вона не є власником речі, не виключає добросовісності володіння за умови, що заволодіння майном не відбулося з порушенням норм права (викрадення, шахрайства).

За таких обставин, апелянт просив скасувати рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 30 березня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду першої інстанції скасуванню - з ухваленням нового рішення з наступних підстав.

У відповідності до чч. 1, 2 ст. 309 ЦПК України підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є неповне зясування обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Так судом встановлено, що ОСОБА_4 на праві особистої приватної власності на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 5 липня 1989 року належав житловий будинок № 36 по вул. Зеленій, у селі Ярославка Летичівського району Хмельницької області,

З 17 квітня 1996 року в даному будинку проживає ОСОБА_6 та його дружина ОСОБА_2, місце проживання яких було зареєстроване в домовій книзі, що також підтверджується виписками з по господарської книги № 4 за період з 1996-2000 років.

31 березня 1999 року власник спірного будинку ОСОБА_4 померла.

Після її смерті спадкова справа не заводилася, спадкоємці за законом чи за заповітом після смерті ОСОБА_4 відсутні.

Після смерті ОСОБА_4 позивач та члени його сімї продовжили проживати в спірному будинку, користуватись ним, сплачувати комунальні послуги.

Зазначені обставини визнані сторонами та підтверджуються наявними в справі письмовими доказами.

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до чч. 1, 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

У відповідності до ст. 555 Цивільного кодексу в редакції 1963 року спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави:

1) якщо спадкодавець все майно або частину його заповідав державі;

2) якщо у спадкодавця немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом;

3) якщо всі спадкоємці відмовились від спадщини;

4) якщо всі спадкоємці позбавлені права спадкування (статті 528 і 534 цього Кодексу);

5) якщо ні один із спадкоємців не прийняв спадщини.

Як вбачається з матеріалів справи власник будинку ОСОБА_4 померла 31 березня 1999 року, тобто на час її смерті діяли норми Цивільного кодексу в редакції 1963 року.

По справі достеменно встановлено, що у ОСОБА_4 немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, а тому належний їй на праві власності житловий будинок відповідно до ст. 555 Цивільного кодексу в редакції 1963 року перейшов у власність держави.

При цьому, в даному випадку не підлягають застосуванню положення п. 5 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, оскільки ці норми слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК можуть бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР.

Отже, правила абз. 2 п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК слід застосовувати, якщо спадщина відкрилась після 01 липня 2003 року, проте не була прийнята ніким зі спадкоємців.

За таких обставин в даній цивільній справі належним відповідачем є держава Україна в особі її компетентних органів, до якої перейшло майно померлої ОСОБА_4 на права та інтереси якої щодо спадкового майна після смерті ОСОБА_4 може вплинути рішення суду по даному позову ОСОБА_1

В той же час, жодні права та інтереси Меджибізької селищної ради Меджибізької обєднаної територіальної громади рішенням суду не порушуються, а відтак Меджибізької селищної ради Меджибізької обєднаної територіальної громади, не повинна відповідати за заявленими вимогами, тобто, є неналежним відповідачем у справі.

Таким чином при розгляді справи без залучення належного відповідача держави України в особі компетентних органів суд фактично вирішує питання про її права та обовязки, чим суттєво порушує права належного відповідача.

Відповідно до ст. 33 ЦПК суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі в справі іншу особу як співвідповідача.

Суд першої інстанції при вирішенні спору не звернув уваги на норми ст. 555Цивільного кодексу в редакції 1963 року, за якою спадкове майно у випадку відсутності в спадкодавця спадкоємців за законом і за заповітом переходить до держави, в порушення ст. 33 ЦПК не розяснив позивачу його права щодо залучення до участі в справі належного відповідача держави в особі її компетентних органів, що призвело до істотного порушення процесуальних прав належного відповідача і позбавило суд можливості повно і всебічно з'ясувати всі обставини справи, належно перевірити обґрунтованість заявлених вимог та правильно вирішити спір.

Отже, не залучивши до участі в справі належного відповідача, розглянувши справу за участю неналежного відповідача і відмовивши в позові по суті, суд допустив порушення норм цивільно-процесуального законодавства, а оскільки правильно вирішити вказаний спадковий спір без участі належного відповідача неможливо, а вирішення спору безпосередньо впливає на його права щодо спадкового майна, та приймаючи до уваги вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що так як належний відповідач до участі в справі не залучений, і апеляційний суд в межах своєї компетенції не вправі його залучити рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову з підстав заявлення позову до неналежного відповідача.

Керуючись ст. ст. 218, 307, 309, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 30 березня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення:

В позові ОСОБА_1 до Меджибізької селищної ради Летичівського району, третя особа ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий (підпис) А.М. Костенко

Судді (підписи) Р.С. Гринчук

ОСОБА_7

Згідно з оригіналом : суддя апеляційного суду А.М. Костенко