Справа № 135/2038/16-ц Провадження № 22-ц/772/1172/2017Головуючий в суді першої інстанції Патраманський І. О.
Категорія 47Доповідач Луценко В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого - Луценка В.В.,

суддів - Медяного В.М., Берегового О.Ю.,

при секретарі - Торбасюк О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Ладижинської міської ради, ОСОБА_3 про визнання права на земельний пай, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 14 березня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до Ладижинської міської ради, ОСОБА_3 про визнання права на земельний пай. Позовні вимоги мотивовані тим, що тітка позивачки - ОСОБА_4 була членом КСП «Ладижинське» і отримала право на земельну частку (пай) на землях, що перебували у колективній власності КСП «Ладижинське». ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла. За життя ОСОБА_4 державний акт на земельну ділянку приватної власності не отримала. Мати позивачки ОСОБА_5 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4, однак не встигла її оформити, а ІНФОРМАЦІЯ_2 також померла. Позивачка ОСОБА_2 вказує на те, що прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_5, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) їй було відмовлено, оскільки у неї був відсутній правовстановлюючий документ на земельну частку (пай). За таких обставин просила визнати за нею право на земельну частку (пай), яка перебувала у колективній власності КСП «Ладижинське».

Рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 14 березня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду ОСОБА_2 оскаржує його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду першої інстанції винесене з порушенням норм матеріального та вимог процесуального права, а тому просила його скасувати, задовольнивши позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши доповідача, пояснення та заперечення сторін, які з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку про те, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_4, яка приходиться тіткою позивачки ОСОБА_2, за життя була членом КСП «Ладижинське» (яке у подальшому було реорганізоване в АКПП «Ладижинський») та включена в список - додаток до державного акту на право колективної власності на землю АКПП «Ладижинський».

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, а спадщину прийняла її дочка (мати позивачки) ОСОБА_5

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 померла.

З свідоцтва про право на спадщину за законом №398 від 09.02.2007 року, виданого державним нотаріусом Другої Тростянецької державної нотаріальної контори вбачається, що ОСОБА_2 успадкувала після смерті ОСОБА_5 спадкове майно, яке складається тільки з права на частки пайового фонду майна КСП «Ладижинський».

З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.11.2016 року №451/02-31, виданого державним нотаріусом Другої Тростянецької державної нотаріальної контори вбачається, що ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу.

Відповідно до п.2 Указу Президента України від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствами і організаціями», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського товариства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Відповідно до п.23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» потрібно мати на увазі, що згідно зі ст.25 ЗК України при приватизації земель державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ, організацій земельні ділянки передаються їх працівникам, з визначенням кожному з них земельної частки (паю) за рішенням органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування і кожна з цих осіб має гарантоване право одержати безоплатно свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості).

Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, а державний акт на право колективної власності було видано 26.12.2001року, а тому право на земельну частку (пай) у неї не виникало. Сертифікат на право на земельну частку (пай) вона не оформила, державний акт на земельну ділянку їй виданий не був.

Зі списку - додатку до державного акту на право колективної власності на землю АКПП «Ладижинський», громадян (спадкоємців), що набули право на земельну частку (пай) вбачається, що по списку за № 28 рахується ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_4, на підставі свідоцтва про право на спадщину серії ВАА116155. Однак, згідно даного свідоцтва ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_4 успадковане тільки право на частку майна пайового фонду АКПП «Ладижинський», визначене в розмірі 0,070 відсотків на суму 6925 гривень. Посилання у даному списку на відповідні документи щодо успадкування права на земельну частку (пай) та самі правовстановлюючі документи - відсутні, а тому не може бути належним та допустимим доказом того, що право на земельну частку (пай) було успадковане.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Враховуючи наведене, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального та вимогам процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 14 березня 2017 рокузалишити без змін.

Ухвала суду набуває законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі 20 днів.

Суддя-доповідач: _______ Луценко В.В.

Судді: _______ Медяний В.М.

_______ Береговий О.Ю.