Справа № 219/6505/17
Провадження № 2/219/3382/2017
19 серпня 2017 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Брежнева О.А.
за участю секретаря Ранкової О.О.
розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Бахмут цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідачів про визнання особи, втративши право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що 26 вересня 2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 приватизували трьохкімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: Донецька область, Бахмутський район, м. Світлодарськ, 48/36. 26 вересня 2015 року вони отримали від адміністрації Вуглегірської ТЕС свідоцтво про право власності на вищевказане житло за №3442. Згідно з реєстрацією права власності на нерухоме майно, вони є власниками вищевказаної квартири, кожен з них має по ? частці. З 04 жовтня 2006 року у вищевказаній квартирі у якості члена сімї був зареєстрований їх син ОСОБА_3, який деякий час проживав разом з ними. З 21 жовтня 2010 року у вищевказаній квартирі у якості члена сімї була зареєстрована тітка ОСОБА_1 ОСОБА_4, яка деякий час проживала разом з ними. З початку січня 2007 року, тобто вже десять років ОСОБА_3 у вищевказаній квартирі не проживає без поважних причин, оскільки виїхав до Росії, де має намір отримати вид на громадянство РФ. З початку лютого 2013 року, тобто вже чотири роки ОСОБА_4 у квартирі не проживає без поважних причин, оскільки також виїхала до Росії, де також має намір отримати вид на громадянство РФ. Ніякої участі у витратах по оплаті комунальних послуг та утриманню житла відповідачі не приймають. Крім того, факт реєстрації відповідачів у даній квартирі перешкоджає їм оформити субсидію, що у свою чергу негативно може вплинути на їх майновий стан, тобто у даному випадку йдеться про порушення їх прав як власників. Просить позов задовольнити.
У судове засідання позивачі не зявилися, надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечують, просять позов задовольнити.
В судове засідання відповідачі не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, повідомлення про причини неявки, а також ніяких пояснень і заперечень щодо заявлених позовних вимог та клопотання про відкладення розгляду справи від них не надходило, тому враховуючи, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд відповідно до ч. 1 ст.224 ЦПК України вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення по справі.
На підставі ч. 2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, у звязку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд перевірив матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про право власності на житло від 26 вересня 2005 року (а.с.14) квартира №36 у будинку №48 в м. Світлодарську, Донецької області належить ОСОБА_2 ? частина та ОСОБА_1 ? частина, що також підтверджується копією технічного паспорту на квартиру (а.с.15-16) та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.22).
Відповідно до довідки (а.с.20) відповідачі прописані за адресою: Донецька область, Бахмутський район, м. Світлодарськ, 48/36.
Згідно акту від 10 червня 2017 року (а.с.17-18) відповідачі фактично не проживають за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, 48/36, ОСОБА_4 з лютого 2013 року, сілін Д.Ю. з січня 2007 року і по теперішній час.
З копії свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ЕД №313322 (а.с.21) вбачається, що ОСОБА_2 31 серпня 1976 року одружився з ОСОБА_5, після одруження у обох прізвище «Сілін» та «Сіліна».
Згідно зі ст. 64 ЖК України член сімї наймача має такі ж права у тому числі право користування житловою площею, як і наймач, членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
Частиною 1 статті 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до частини 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно з частиною 1 статті 405 ЦК України, члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Відповідно до ст. 129 Конституції України, статей 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Беручи до уваги, що факт відсутності відповідача у вищезазначеній квартирі понад рік знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а відповідач не надав суду доказів того, що перестав користуватися квартирою з поважних причин та має право на збереження за ним права користування цим житловим приміщенням, суд вважає, що за відповідачем не може бути збережено право користування житловим приміщенням.
Суд встановив, що позивачі є власниками квартири №36 у будинку №48 у м. Світлодарську Бахмутського району Донецької області, відповідачі квартиру звільнили добровільно та не проживають в ній більше чотирьох років. Наявність реєстрації у будинку відповідачів порушує право власності позивачів, а саме позбавляє їх права розпоряджатись власною квартирою на свій розсуд та перешкоджає їм у отриманні державної компенсації (субсидії) на жилого-комунальні послуги, а тому з урахуванням аналізу наданих доказів суд вважає позовні вимоги про визнання втративши право ОСОБА_3, ОСОБА_4 користування житловим приміщенням, обґрунтованими та вважає необхідним цей позов задовольнити.
На підставі викладеного, ст.ст.64 ЖК України, ст. 317, 321, 391 405 ЦК України, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 212, 213, 214, 215, 224, 225, 226 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме трьохкімнатною квартирою, що знаходиться за адресою: Донецька область, Бахмутський район, м. Світлодарськ, 48/36.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя О.А.Брежнев