Справа № 146/193/16-ц Провадження № 22-ц/772/2244/2017Головуючий в суді першої інстанції Пилипчук О. В.
Категорія 30Доповідач Стадник І. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

Іменем України

29 серпня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого, судді Стадника І.М.,

Суддів: Міхасішина І.В., Войтка Ю.Б.,

за участю секретаря судових засідань Безрученко Н.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 18 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про відшкодування шкоди, завданої затопленням квартири, -

встановила:

В лютому 2016 року ОСОБА_4 звернулась в районний суд із позовом про відшкодування шкоди, завданої затопленням квартири, в обґрунтування якого посилалась на те, що 25 січня 2016 року з вини відповідача, а саме через халатне її відношення до сантехнічних комунікацій та водопровідно-каналізаційної системи, відбулося затоплення її квартири, що розташована поверхом нижче.

26 січня 2016 року по даному факту комісією в складі директора КП "Липівка" ОСОБА_8, депутата сільської ради ОСОБА_9 в присутності ОСОБА_4, а також в присутності мешканки даного дому ОСОБА_10 та відповідача ОСОБА_3 складено відповідний акт, із якого слідує, що затоплення її квартири відбулося з вини відповідача внаслідок неналежно змонтованого крана в квартирі відповідача.

А тому з урахуванням уточнених позовних вимог просила стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 3155 грн. та 3000 грн. моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях та нервовому стресі, що вона пережила в зв'язку з пошкодженням її майна.

Рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 18 липня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 3155 гривень (три тисячі сто п'ятдесят п'ять гривень 00 копійок) у відшкодування матеріальної шкоди, 1000 гривень (одну тисячу гривень 00 копійок) у відшкодування моральної шкоди.

Вирішено питання про розподіл судових витрат та стягнуто з відповідача на користь позивача 2026,08 гривень у відшкодування витрат, пов'язаних із проведенням експертизи, а також судові витрати в розмірі 1181,20 гривень, що складаються із сплати судового збору та оголошення в пресі.

В решті частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням, відповідач ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

В судовому засіданні апелянт ОСОБА_3, а також її представники ОСОБА_11 і ОСОБА_12 вимоги апеляційної скарги підтримала на умовах викладених в ній, просила задовольнити скаргу.

Представник позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_13 проти вимог апеляційної скарги заперечує, просить залишити в силі рішення суду першої інстанції як законне і обґрунтоване.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі та з'явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляції та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Згідно зі статтею 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженими в судовому засіданні.

Так судом першої інстанції встановлено, що позивачеві ОСОБА_4 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1, а відповідач є власником квартири №14 у цьому ж будинку, яка розташована поверхом вище.

З висновку судової будівельно-технічної експертизи №47 від 12.04.2017 року, що проведена Вінницьким науково-дослідним експертно-криміналістичним центром на підставі ухвали Томашпільського районного суду від 28 вересня 2016 року вбачається, що вартість відновлювально-ремонтних робіт з метою усунення наслідків залиття квартири АДРЕСА_1, становить 3155,00 гривень.

Розмір завданої майнової шкоди, спричинений залиттям квартири АДРЕСА_1, становить 3070,40 гривень.

Встановити час залиття квартири АДРЕСА_1, не представилося можливим, а ймовірною причиною залиття квартири АДРЕСА_1, можна вважати неналежне встановлення поворотного крану системи водопостачання у кухні під мийкою у квартирі АДРЕСА_2, що підтверджується обстеженням від 26 січня 2016 року (а.с.170-193 т.1).

За загальним правилом статті 1166 ЦК України шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до положень ст. ст. 1166 та 1167 ЦК України для покладення відповідальності на заподіювача майнової та моральної шкоди, зокрема в результаті бездіяльності заподіювача, необхідна сукупність таких обов'язкових умов: наявність шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою, вина в заподіянні шкоди.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 2 Постанови від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо заподіювач шкоди не був уповноважений на такі дії. Під майновою шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого. Причинний зв'язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов'язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об'єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Наявність всіх вищезазначених умов є обов'язковою для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди .

Таким чином, деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди. Причинний зв'язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов'язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об'єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Згідно зі статтею 151 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати у порядку придомову територію. Безгосподарне утримання громадянином належного йому будинку (квартири) тягне за собою наслідки, передбачені Цивільним кодексом України.

Частиною 3 статті 386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Судом встановлено, що залиття належної позивачу на праві власності квартири сталося з розташованої поверхом вище квартири №14, власником якої є відповідач.

Згідно з актом від 26 січня 2016 року членами комісії у складі директора КП "Липівка" ОСОБА_8, депутата сільської ради ОСОБА_9 в присутності ОСОБА_4, а також жительки даного дому ОСОБА_10 та відповідача ОСОБА_3 були обстежені квартири позивача і відповідача, та встановлено залиття квартири ОСОБА_4, перелік пошкоджень. Причиною залиття зазначено протікання води з квартири відповідача, оскільки під час переобладнання системи водопостачання в цій квартирі був неналежно змонтований кран.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає також: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

За таких обставин та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, суд першої інстанції правильно виходив із доведеності та обґрунтованості заявлених позовних вимог та наявності правових підстав для відшкодування відповідачем майнової та моральної шкоди позивачу, оскільки, як у становив суд на підставі наявних у справі доказів, залиття квартири позивача сталося з вини відповідача, що підтверджується належними та допустимими доказами у справі та не спростовані відповідачем.

За змістом статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Частиною 1 статті 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 60 цього Кодексу.

Статтею 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з прийняттям судом як доказу у справі акта про залиття з підстав невідповідності його формі, передбаченій у додатку №4 до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, проте зазначені в акті відомості підтверджуються й показами осіб, що його складали, допитаними в судовому засіданні в якості свідків.

Так, відповідно до ст. 18 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", пункту 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року, у разі аварії та залиття квартир складається відповідний акт, форма якого передбачена додатком 4 Правил.

Отже факт залиття квартири та його наслідки фіксуються актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації, яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації, яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньо будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації, яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

В акті обов'язково зазначаються причина залиття, аварії, що трапилась в системі центрального опалення, гарячого чи холодного водопостачання, а також висновки і рекомендації комісії (що необхідно зробити, хто заподіяв шкоду та ін.).

Наявний в матеріалах справи акт про залиття квартири ОСОБА_4 від 26.01.2017 року містить всі необхідні записи, зокрема: в ньому зазначено дату його складання; прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; описано характер залиття та його причини, орієнтовно описано пошкодження, які завдані внаслідок залиття, також викладено висновок щодо вини особи, що вчинила залиття.

Доводи апеляційної скарги про те, що дійсна причина залиття квартири позивачки не встановлена, а висновок експертизи щодо цього питання не є категоричним, колегія суддів відкидає, так як висновок суду першої інстанції про причину залиття квартири й особу, що відповідальна за це, ґрунтується на повній і всебічній оцінці доказів в їх сукупності і взаємозв'язку.

Посилання відповідача на існування іншої ймовірної причини залиття квартири позивачки - несправність водопровідного стояка, нібито розташованого в її квартирі, не підтверджені належними й допустимими доказами і є голослівними.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Враховуючи викладене вище, керуючись ст. 304, 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 18 липня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/ Стадник І.М.
Судді: Згідно з оригіналом: Суддя апеляційного суду /підпис/ Міхасішин І.В. /підпис/ Войтко Ю.Б. Стадник І.М.