У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді - Шимківа С.С.,

суддів: - Бондаренко Н.В., Боймиструка С.В.,

секретар судового засідання - Москалик Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Рівнеазот" на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 08 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до приватного акціонерного товариства "Рівнеазот" про стягнення нарахованої але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, -

в с т а н о в и в :

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 08 вересня 2017 року задоволено позов ОСОБА_3 до приватного акціонерного товариства "Рівнеазот" про стягнення нарахованої але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Стягнуто з приватного акціонерного товариства "Рівнеазот" на користь ОСОБА_3 заборгованість по заробітній платі в сумі 45125 грн 98 коп та середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 21 березня 2017 року по 08 вересня 2017 року в сумі 53175 грн 33 коп.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

У поданій апеляційній скарзі ПрАТ "Рівнеазот" покликається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що наявні поважні причини та об'єктивні обставини, які мають істотне значення та підтверджують відсутність вини відповідача у несвоєчасному виконанні ним своїх зобов'язань по виплаті заробітної плати позивачу.

Шкода, завдана особі у зв'язку із вчиненням дій, спрямованих на усунення небезпеки, що загрожує цивільним павам та інтересам юридичної особи - ПрАТ "Рівнеазот" і цю небезпеку неможна було усунути іншими засобами, тобто ПрАТ "Рівнеазот" порушуючи строки розрахунку із звільненими працівниками діє у стані крайньої необхідності.

Враховуючи те, що позивачем не було сплачено судовий збір, Рівненський районний суд Рівненської області приймаючи оскаржуване рішення, неправомірно розглянув справу по суті, оскільки за вказаних обставин позовна заява ОСОБА_3, на підставі положень ст. 207 ЦПК України повинна була бути залишена без розгляду.

Суд першої інстанції порушив норми процесуального права, неправильно застосував норми матеріального права, не з'ясував повно і всебічно обставини справи та _________________________________________________________________________________________________________________________

Справа № 570/2122/17 Головуючий в суді І інстанції - Остапчук Л.В.

Провадження № 22-ц/787/1589/2017 Суддя-доповідач - Шимків С.С.

прийняв необґрунтоване рішення в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Просить суд скасувати рішення суду в частині стягнення з ПрАТ "Рівнеазот" на користь ОСОБА_3 середнього заробітку за час затримки розрахунку та ухвалити нове рішення в цій частині, яким звільнити ПрАТ "Рівнеазот" від відшкодування шкоди заподіяної затримкою розрахунку при звільненні ОСОБА_3 в повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, колегія суддів приходить до висновку про її відхилення.

Постановляючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем порушені трудові права позивача щодо невиплати йому розрахунку при звільненні.

Такий висновок місцевого суду відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Судом встановлено, що з 03.04.1995 року по 20.03.2017 року ОСОБА_3 працював на підприємстві ПрАТ "Рівнеазот", що підтверджується записами в його трудовій книжці (а.с. 11-12).

20.03.2017 року ОСОБА_3 звільнений з роботи за власним бажанням, у зв'язку з невиконанням власником законодавства про працю, за ст. 38 КЗпП України, згідно наказу ПрАТ "Рівнеазот" від 16.03.2017 року.

Як вбачається із довідки ПрАТ "Рівнеазот" від 10.05.2017 року № 944 при звільненні ОСОБА_3 належала до виплати заборгованість із його заробітної плати з січня по березень місяць, у розмірі 45125,98 грн, однак роботодавцем вказані кошти виплачено не було (а.с. 6).

Статтею 116 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Оскільки, в порушення вищезазначеного положення трудового законодавства, ПрАТ "Рівнеазот" не виплатило ОСОБА_3 належну йому заробітну плату в день його звільнення, то місцевим судом правомірно стягнуто на його користь заборгованість із заробітної плати в розмірі 45125,98 грн.

Згідно положень ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначені в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

На підставі вказаних положень трудового законодавства, місцевим судом правомірно стягнуто з ПрАТ "Рівнеазот" на користь ОСОБА_3 його середній заробіток за весь час затримки розрахунку по день ухвалення оскаржуваного рішення у розмірі 53175 грн 33 коп, що правильно обраховано судом, відповідно до Постанови КМУ від 08 лютого 1995 року № 100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати".

Покликання автора апеляційної скарги на положення ч. 2 ст. 1171 ЦК України не заслуговують на увагу, оскільки відповідачем не доведено, що він діяв у стані крайньої необхідності.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з'ясувавши всі дійсні обставини спору сторін та виконавши інші вимоги цивільного судочинства, вирішив дану справу згідно із законом.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують. Керуючись ст.ст. 303, 307-308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Рівнеазот" відхилити.

Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 08 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий-суддя С.С. Шимків

Судді: Н.В. Бондаренко

С.В. Боймиструк