З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"01" грудня 2017 р. м. Жмеринка
Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області
в складі головуючого судді Шепеля К.А.,
за участю секретаря Бондар С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, -
Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце судового засідання.
Суд відповідно до ст.ст.224, 225 ЦПК України виніс ухвалу про заочний розгляд справи.
Заслухавши позивача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.
Відповідно до ксерокопії листа заступника начальника управління Пенсійного фонду України від 17 травня 2017 року розмір пенсії, яку отримує позивач, становить 1312 грн. щомісячно (а.с.4).
Відповідно до ксерокопії акту обстеження матеріально-побутових умов проживання позивача, останній є пенсіонером, проживає ІНФОРМАЦІЯ_3. Джерелом існування є пенсія (а.с.6).
Згідно з інформацією, яка надана виконавчим комітетом ОСОБА_6 сільської ради від 17 липня 2017 року відповідач зареєстрований, але не проживає ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.11).
Відповідно до ксерокопії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна земельна ділянка, площею 0,25 га по вул. Центральній, 55 в с. Сербинівці Жмеринського району належить ОСОБА_3 (а.с.19).
Згідно з ксерокопією протоколу допиту свідка ОСОБА_6 сільського голови ОСОБА_7 від 10 березня 2017 року, правовстановлюючі документи на будинок по вул. Центральній, 55 в с. Сербинівці Жмеринського району відсутні, земельна ділянка належить ОСОБА_3. ОСОБА_1 до цього будинку нікого не підпускає, в тому числі свою колишню дружину ОСОБА_3 (а.с.20).
Відповідно до ксерокопії протоколу огляду місця події від 26 лютого 2016 року було виявлено набої в кількості 2 штуки, які були вилучені в якості речових доказів. В протоколі з видимими виправленнями вказано " при входе в середину обнаружено разбитая мебель - стулья" (а.с.21).
Згідно з ксерокопією рішення Жмеринського міськрайонного суду від 06 липня 2016 року, позивачеві було відмовлено в задоволенні позову про визнання права власності на житловий будинок по вул. Центральній, 55 с. Сербинівці Жмеринського району. Крім цього, в судовому засіданні встановлено, що в спірному будинку ніхто не зареєстрований, всі були зареєстровані в старому будинку, який знесено у 1993 році (а.с.22-27).
У судовому засіданні позивач додатково надав суду ксерокопію інформації з своєї медичної карти № 2679, де є запис невролога від 15 червня 2017 року, записи окуліста від 15 червня 2017 року та 24 травня 2017 року.
Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у статтях 10 і 11 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Статтями 57 і 60 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до п. 3, 5 постанови Пленуму Верховного суду № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Позивач в судовому засіданні не довів наявність заподіяної йому моральної шкоди як факту, а також не надав жодного належного чи допустимого доказу, який би підтверджував, що саме відповідач заподіяв йому цю моральну шкоду; а також про те, що звернення до невролога та окуліста через рік та чотири місяці, а також через два роки і три місяці після заподіяння моральної шкоди пов'язується саме з неправомірними діями відповідача.
Тому суд не приймає до уваги пояснення позивача в частині заподіяння йому моральної шкоди неправомірними діями відповідача 26 лютого 2016 року, і відкидає надані ним ксерокопії документів, які не мають ніякого доказового значення для необхідного передбаченого законом доведення тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог. Зокрема, суд враховує, що виправлення у ксерокопію протоколу огляду від 26 лютого 2016 року (а.с.21 на звороті) вніс позивач, щоб, як він пояснив у судовому засіданні, було краще видно. А тому суд відповідно до вимог статті 58 ЦПК України визнає всі ці докази неналежними, оскільки вони не містять інформацію щодо предмета доказування.
Таким чином суд, аналізуючи вище викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, дійшов висновку про безпідставність та недоведеність позовних вимог ОСОБА_1 в заявлених ним межах та про відсутність існування правових підстав для їх задоволення.
Керуючись статтями 209, 212, 213, 214, 215, 224, 225, 226 ЦПК України, на підставі статті 1167 ЦК України, статей 10, 11, 58, 60 ЦПК України, Постанови Пленуму Верховного суду № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд -
В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди - відмовити.
На рішення може бути подана апеляція до Апеляційного суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд на протязі десяти днів з дня його проголошення.
Головуючий К.Шепель