Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/812/17

24 листопада 2017 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого-судді: Битківського Л.М.

з участю секретаря Дякун М.В.

позивачки ОСОБА_1

представника органу опіки

та піклування Трайтурак Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Богородчанського районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів, що стягуються на утримання дитини, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_3 у якому поставила питання про позбавлення його батьківських прав стосовно малолітньої доньки ОСОБА_4, а також одночасно просила вирішити питання про збільшення розміру аліментів, що стягуються на утримання дитини.

Заявлені вимоги позивачка в судовому засіданні мотивувала тим, що 21.09.2013 року у Бабченській сільській раді Богородчанського району зареєструвала шлюб з відповідачем. 24 листопада 2014 року, відповідач, не пояснивши свого рішення, без будь-яких на те вагомих причин, покинув її вагітною і повернувся проживати до своєї матері. ІНФОРМАЦІЯ_1 вона народила дочку ОСОБА_4. З часу народження дитини відповідач був абсолютно байдужим до свого батьківства і жодним чином не цікавився дитиною, не проявляв щодо неї батьківського піклування. Навпаки, у всякий спосіб відповідач намагався уникнути сплати аліментів, які визначені за рішенням Богородчанського районного суду від 10.07.2015 року. Попри те, що відповідач має у своєму розпорядженні транспортний засіб, який ними був придбаний у шлюбі, він жодного разу не приїхав до дитини, не проявив ініціативи до зустрічі з нею, хоч вона не чинила ніяких перешкод у цьому. Навіть коли відповідач приїжджав до Богородчан для вирішення своїх особистих питань, він не виявляв бажання побачити дитину. З часу народження ОСОБА_3 бачив дитину лише один раз 24.03.2017 року, коли приїжджав за викликом служби у справах дітей. Навіть тоді він не проявив уваги до дитини і не спробував віднайти з нею контакту. Оскільки відповідач не дбає про фізичний і духовний розвиток дитини, не цікавився здоров'ям дочки, її інтересами, внутрішнім світом, не приділяє жодної уваги її розвитку як особистості, ніколи не згадує про дитину навіть у день її народження, позивачка вважає, що є підстави для позбавлення відповідача батьківських прав. Вирішення питання про позбавлення відповідача батьківських прав в даний час, на її думку, є доцільним та відповідатиме інтересам дитини.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи належним чином повідомлявся неодноразово. У зв'язку з цим судом проведено розгляд справи у порядку заочного провадження.

Представник органу опіки та піклування Богородчанської райдержадміністрації Трайтурак Р.І. у судовому засіданні заявлені позивачкою вимоги підтримала. Вказала, що дане питання було предметом детального вивчення служби у справах дітей Богородчанської райдержадміністрації. Проведена з відповідачем робота та намагання змінити його ставлення до свого батьківського обов'язку не увінчались успіхом. Відповідач проявив байдуже ставлення до дитини. Протягом часу, визначеного для того аби продемонструвати свої наміри та налагодити контакт з дитиною, жодних зусиль не приклав. Вказане питання обговорено на засіданні комісії з питань захисту прав дитини районної державної адміністрації. Комісією встановлено, що зі сторони відповідача дійсно протягом тривалого часу має місце ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків. Вказані обставини були з'ясовані в ході довірливих бесід спеціалістів із усіма заінтересованими особами. Тому, орган опіки та піклування прийняв рішення про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3

Заслухавши думку позивача, представника органу опіки та піклування Богородчанської райдержадміністрації, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов в частині вимог про позбавлення батьківських проав підлягає задоволенню, а у задоволенні вимог про зміну розміру аліментів слід відмовити.

Відповідно до ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Статтею 150 Сімейного кодексу України визначено обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, крім іншого, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Виходячи зі змісту норм Сімейного кодексу України та відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», батьківськими правами, яких може бути позбавлено особу є, фактично, право на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно утримують її, та ін.

У відповідності до п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати і батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_3 є батьком малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 Ще до народження дитини батько залишив сім'ю і надалі ухилявся від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та матеріальному утриманню дитини.

Відповідач не цікавить розвитком дитини, взагалі бачив доньку лише один раз за життя. Вказані обставини свідчать про те, що у відповідача, яка батька, немає близьких та теплих почуттів до дитини. Узагальнюючи досліджені обставини справи, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 не бере жодної часті у житті дитини і таке відношення відповідача стало результатом свідомого нехтування своїми обов'язками. А тому позов у частині позбавлення батьківських прав підлягає задоволенню.

Разом з тим, суд вважає, що позовні вимоги в частині збільшення розміру аліментів, які визначені за рішенням Богородчанського районного суду від 10.07.2015 року, задоволенню не підлягають. Позивачкою не наведено належних доказів на обгрунтування позовних вимог у цій частині.

На підставі наведеного, ст.ст.150, 164, 165 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст.213-215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав щодо малолітньої доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В задоволенні позовних вимог про зміну розміру аліментів, визначених рішенням Богородчанського районного суду від 10.07.2015 року - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 640 грн. судового збору на користь дрежави.

Копію рішення направити органу опіки та піклування Богородчанської райдержадміністрації та державному органу реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Івано-Франківської області через Богородчанський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Битківський Л.М.