УХВАЛА

11 серпня 2017 року

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Панас О.В. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за грошовим зобовязанням , -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Рівненського міського суду від 11.08.2017 р. відкрите провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за грошовим зобовязанням .

При подачі позову до суду ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову та просила вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме та нерухоме майно. До набрання чинності рішенням у справі заборонити будь-яким способом у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо рухомого і нерухомого майна ОСОБА_2.

Відповідно до п.1 ч. 1ст. 152 ЦПК позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Як розяснено в п.4 Пленуму Верховного Суду України № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи, фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Предметом спору є стягнення боргу в сумі 26 000,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що заява про забезпечення позову підлягає до задоволення частково. Так, невжиття заходів забезпечення позову шляхом арешту, належного на праві власності майна (рухомого, нерухомого) відповідачу , може утруднити виконання рішення суду, оскільки відчуження відповідачем майна, яке належить йому на праві власності ускладнить виконання рішення суду в разі задоволення позову, а тому суд вважає за доцільне задовольнити клопотання позивача частково та накласти арешт на майно в межах суми позовних вимог, а саме на суму 26 000,00 грн. . Процесуальний порядок арешту майна полягає у виявленні майна, його описі, опечатуванні та передачі його на зберігання. Тобто за правовою природою арешт полягає у забороні розпоряджатися або користуватися майном, за порушення якого настає відповідальність (ст. 388 КК України).

На підставі вищевикладеного, ст..ст.151-153 ЦПК України, Постанови Пленуму ВС України „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову. Керуючись ст..ст.151, 152 ,210, 293,294ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1, КОД ФОП ОСОБА_1, що мешкає: АДРЕСА_1, задовольнити частково.

Накласти арешт на належне на праві власності рухоме та нерухоме майно ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, що мешкає: АДРЕСА_2, в сумі 26 000 (двадцять шість тисяч) грн..00 коп.

В задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Ухвалу допустити до негайного виконання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд шляхом подання, протягом пяти днів з дня проголошення ухвали, апеляційної скарги. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання

Суддя Рівненського міського суду О.В.Панас