АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

09 лютого 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Семенюк Т.А., Стрижеуса А.М.

при секретарі: П'ятничук В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу судді Голосіївського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2016 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсними договорів,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 04.10.2016 року відкрите провадження у даній справі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу про відкриття провадження та постановити нову, якою повернути позовну заяву позивачу для подання до належного суду. Зазначає, що він зареєстрований в АДРЕСА_1, що територіально відноситься до Шевченківського району м. Києва, а відтак справа не підсудна Голосіївському районному суду м. Києва.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відкриваючи провадження у справі, суддя виходив з того, що справа підсудна Голосіївському районному суду м. Києва і вимоги, передбачені ст. ст. 119, 120 ЦПК України дотримано.

Колегія суддів погоджується із такими висновками судді та вважає їх правильними.

Стаття 293 ЦПК України визначає виключний перелік ухвал, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Зокрема, згідно з п. 5 ч. 1 ст.293 окремо від рішення суду можуть бути оскаржені ухвали щодо відкриття провадження у справі з недотриманням правил підсудності.

Як убачається з позовної заяви ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_1 з позовом про визнання недійсним договору позики від 09.12.2014 року та договору іпотеки від 09.12.2014 року.

Відповідно до ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Згідно з ч. 1 ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Пунктом 42 Постанови Пленуму ВССУ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від від 01.03.2013 року № 3, виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦКдо нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Відповідно до абз. 4 п.4 Постанови Пленуму ВССУ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року № 5, правила статті 114 ЦПК про виключну підсудність застосовуються до позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (наприклад, звернення стягнення на нерухоме майно, передане в заставу іпотечне майно, передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки, визнання договору іпотеки недійсним тощо).

Як зазначено у абзаці 5 п. 5 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року № 2, правила виключної підсудності діють також у випадку пред'явлення кількох позовних вимог, пов'язаних між собою, якщо на одну з них поширюється виключна підсудність.

Враховуючи вищенаведене та ту обставину, що позовні вимоги щодо визнання договору іпотеки недійсним підлягають розгляду судом першої інстанції за правилами виключної підсудності,тобто за місцем знаходження іпотечного майна,а саме житлового будинку АДРЕСА_2 та земельної ділянки за цією ж адресою, суддя обґрунтовано вважав, що справа підсудна Голосіївському районному суду м. Києва.

За викладених обставин колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу та залишає оскаржувану ухвалу без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу судді Голосіївського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді:

Справа № 752/15913/16-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/862/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Новак А.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.