Справа № 372/1408/16-ц Головуючий у І інстанції Кравченко М. В.
Провадження № 22-ц/780/197/17 Доповідач у 2 інстанції Приходько К. П.
Категорія 26 08.02.2017
УХВАЛА

Іменем України

08 лютого 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Приходька К.П.,

суддів: Голуб С.А., Сліпченка О.І.,

за участю секретаря: Дрозда Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Обухівського районного суду Київської області від 05 серпня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

встановила:

у травні 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Обухівського районного суду Київської області з вищезазначеним позовом, мотивуючи його тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 14.07.2008 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 1200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» є правонаступником прав та обов'язків Закритого акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», у зв'язку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року змінено найменування позивача з Закритого акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» про що зазначено у п.1.1 Статуту ПАТ КБ «ПриватБанк».

17.07.2009 року проведено державну реєстрацію вищенаведених змін.

Позивач свої зобов'язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором.

Відповідно до п.6.6 Умов надання банківських послуг, у разі невиконання зобов'язань за Договором на вимогу Банку виконати зобов'язання з поверненням Кредиту у тому числі простроченого кредиту та овердрафту, оплати винагороди банку.

Власник карти зобов'язаний слідкувати за виплатами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п.6.7 Умов та правил надання банківських послуг.

Відповідно до кредитного договору при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 250 грн. + 5% від суми позову.

Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором.

У порушення умов кредитного договору №б/н від 14.07.2008 року, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав, у зв'язку з чим станом на 30 квітня 2016 року має заборгованість 14 836 грн. 23 коп., яка складається з 1 135 грн. 43 коп. - заборгованість за кредитом, 9 856 грн. 22 коп. - заборгованості по процентам за користування кредитом, в розмірі 2900 грн. - заборгованості за пенею і комісією, ) 250 грн. - штрафу (фіксована частина), 694 грн. 58 коп. - штрафу (процентна складова).

Просило стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПррватБанк» вищезазначену заборгованість, а також судові витрати у розмірі 1378 грн.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 05 серпня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ПАТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення Обухівського районного суду Київської області від 05 серпня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, а також стягнути з ОСОБА_2 судові витрати на користь ПАТ КБ «ПриватБанк».

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що оскаржуване рішення є незаконним, ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права, а також за недоведеністю обставин, що мають значення та невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи.

Апелянт, вважає, що ухвалюючи рішення, суд першої інстанції проігнорував те, що позивач надав до суду достатньо доказів, які підтверджували не належне виконання зобов'язань відповідачем за кредитним договором.

Крім того, апелянт, стверджує, що ним було надано розрахунок заборгованості, з якого вбачається, що відповідач продовжував порушувати умови договору щодо сплати заборгованості за кредитом, у зв'язку із чим заборгованість за кредитним договором продовжувала збільшуватися.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 14 липня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 був укладений договір №б/н, згідно якого позивач зобов'язувався надати відповідачу кредит в розмірі 1 200 грн. у формі встановлення кредитного ліміту на кредитну картку.

Вказаний кредитний договір був укладений в письмовій формі.

У зв'язку з неналежним виконанням вищезазначеного договору заборгованість складає 14 836 грн. 23 коп., що станом на 30.04.2016 року складалася із заборгованості за кредитом в розмірі 1 135 грн. 43 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 9 856 грн. 22 коп., заборгованості па пенею і комісією в розмірі 2900 грн. 00 коп., штрафу (фіксована частина) в розмірі 250 грн., штрафу (процентна складова) в розмірі 694 грн. 58 коп.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що доводи позивача відносно заборгованості відповідача були непереконливими, оскільки під час судового розгляду відповідачем було надано велику кількість квитанцій за 2008-2013 роки про оплату платежів за договором, які не знайшли відображення у поданому позивачем розрахунку заборгованості.

Вказані обставини вказують на те, що відповідач не ухиляється від виконання своїх цивільно-правових зобов'язань. Направлений позивачеві судовий запит щодо уточнення відомостей про платежі за договором ним проігноровано.

З такими висновками колегія суддів погоджується, оскільки вони узгоджуються з вимогами чинного законодавства та ґрунтуються на матеріалах справи.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів, вважає, що матеріали справи не містять переконливих доказів отримання відповідачем коштів в якості кредиту, оскільки позивачем не було подано належного і допустимого доказу, який би містив відомості про таку обставину.

Таким чином, доводи апелянта спростовуються, адже ним не доведено обставини, які б породжували правові наслідки у виді виникнення зобов'язань сплатити визначені позовом кошти, тому достатніх підстав для задоволення апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає.

Згідно зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Законним і обґрунтованим відповідно до ст.213 ЦПК України є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічного з'ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Тому, викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, відповідно до ст.303 ЦПК України, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки суду відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Керуючись ст.ст.303,307,308,313-315,317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила :

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» відхилити, рішення Обухівського районного суду Київської області від 05 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді