РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2017 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Ніколаєнко І.В.,

при секретарі Газіній О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на частину житлового будинку, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із позовом, яким просить визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_1 майно, набуте за час спільного проживання, а саме 5/8 частин житлового будинку АДРЕСА_1. Визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на ? частину 5/8 частин житлового будинку АДРЕСА_1.

В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що 22.09.1981 р. між нею та ОСОБА_4 було укладено шлюб, від шлюбу в них народилась дочка ОСОБА_3 1982 р.н.. У той же день після укладення шлюбу на спільні кошти подружжя було придбано 5/8 частин житлового будинку АДРЕСА_1. Право власності було належним чином зареєстровано на ім'я її чоловіка ОСОБА_4, але позивач вважала це майно спільною власністю подружжя. У 2001 році шлюб між позивачем та ОСОБА_4 було розірвано. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4, після його смерті відкрилась спадщина у вигляді спірної частини житлового будинку. Його спадкоємцями першої черги є відповідачі: дружина померлого ОСОБА_4 - ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які у встановлений законом строк звернулись до нотаріальної контори з відповідними заявами про прийняття спадщини. Позивач вважає, що її права, як співвласника майна порушені, саме тому вона звернулась до суду з дійсним позовом.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та надав пояснення відповідні вищенаведеному.

Відповідач ОСОБА_2 проти позову заперечувала, надала суду письмові заперечення та пояснила, що спірний житловий будинок було придбано виключно за кошти її чоловіка ОСОБА_4 та ще за час відсутності реєстрації його шлюбу з позивачем. Відповідач стверджувала, що у суді вже розглядалась справа про розподіл майна подружжя ОСОБА_4 ще у 2001 році, саме тому на її думку, вже сплив строк можливості звернення ОСОБА_1 до суду з дійсною позовною заявою.

Відповідач ОСОБА_3 позов підтримала та пояснила, що мешкає у спірному будинку з самого народження разом з батьками, що позивач завжди вважала себе співвласником спірного будинку, що між позивачем та ОСОБА_4 існувала усна домовленість про те, що будинок фактично належить позивачеві.

Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків та перевіривши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 22 вересня 1981 р. було укладено шлюб між ОСОБА_1 1955 р.н. та ОСОБА_4 1946 р.н. та зареєстрований Лизогубівським відділом ЗАГС Харківського району Харківської області.

22 вересня 1981 р. було укладено договір купівлі-продажу відповідно до якого ОСОБА_4 придбав у ОСОБА_6 5/8 частин житлового будинку АДРЕСА_1 про що є відповідний запис у реєстрі за №46550 від 14.10.1981р.

Вищевказані обставини також підтверджуються показами свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які у судовому засіданні пояснили, що є рідними сестрами позивача. Вони вказали, що спірний будинок був придбаний за гроші, частину з яких подарували їх батьки на весілля подружжя ОСОБА_4, а іншу частину коштів позивач та ОСОБА_4 вклали зі свого спільного бюджету. Після від'їзду ОСОБА_4 зі спірного житлового будинку, після розлучення, позивач самостійно продовжувала опікуватись домоволодінням.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснила, що є сусідкою позивача та зазначила, що до цього вона мешкала у спірному будинку з чоловіком ОСОБА_4, а після розлучення з ним і до цього часу мешкає у ньому.

ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась ОСОБА_3 її батьками вказані ОСОБА_1 та ОСОБА_4.

12.12.2001 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 розірвано (свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від 20.01.2004).

31.07.2009 року укладено шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, який був зареєстрований Фрунзенським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №297 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 від 31.07.2009).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер.

Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 5/8 частин житлового будинку АДРЕСА_1.

Відповідно до витягу із спадкового реєстру від 16.02.2016 р. його спадкоємцями першої черги є ОСОБА_2 та ОСОБА_3. Вони прийняли спадщину шляхом звернення з заявами про прийняття спадщини до Восьмої ХДНК.

Згідно довідок про склад сім'ї від 10.07.2015 року та 16.03.2016 року у домоволодінні АДРЕСА_1 зареєстровані та постійно мешкають наступні особи: позивач ОСОБА_1, відповідач ОСОБА_3, ОСОБА_10, ОСОБА_11. Відповідач ОСОБА_2 зареєстрована та постійно мешкає за адресою АДРЕСА_2.

Відповідно до ст.17 ЗУ «Про власність», який діяв на час набуття спірного будинку, майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Відповідно до ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статей 22,28 Кодексу про шлюб та сім'ю України - майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Суд вважає, що позивач набула право власності на ? частину 5/8 частин домоволодіння АДРЕСА_1, шляхом набуття його спільною працею подружжя ОСОБА_4.

Суд не бере до уваги посилання відповідача ОСОБА_2 на пропуск позивачем строку на подання позовної заяви до суду, бо перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права (ст.261 ЦК України). Про порушення свого права позивач дізналась після смерті свого колишнього чоловіка ОСОБА_4, що підтверджується її зверненням до нотаріальної контори та суду.

Таким чином, суд вважає суд вважає доведеними ті обставини, на які посилається позивач, а тому вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1

На підставі викладеного, ст.ст.22, 28 Кодексу про шлюб та сім'ю України, ст.ст.316, 317, 319, 328, 368, 386, 392 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_1 майно, набуте за час спільного проживання, а саме 5/8 частин житлового будинку АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на ? частину 5/8 частин житлового будинку АДРЕСА_1.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені останньою судові витрати в розмірі 1337 грн.

Рішення може бути оскаржене до судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.В. Ніколаєнко