Справа № 645/5195/17
Провадження № 2-о/645/190/17
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23 листопада 2017 р. м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Бабкової Т.В.,

при секретарі судових засідань ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_2, заінтересовані особи ОСОБА_2 Дар*я Геннадіївна, відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові про встановлення факту народження дитини,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про встановлення юридичного факту народження дитини. Заяву мотивує тим, що з 21.08.2010 року він перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 20.10.2017 року, перебуваючи на тимчасово окупованій території в медичному закладі «Донецький республіканський центр охорони материнства та дитинства» по пр-т Панфілова, 3 в м.Донецьк, його дружина ОСОБА_3 народила дівчинку вагою 2 кг. 500 гр. На підтвердження факту народження дитини його дружині ОСОБА_3 було видано дублікат медичного свідоцтва про народження дитини № 1743 медичним закладом «Донецький республіканський центр охорони материнства та дитинства» в м. Донецьк. Оскільки медичне свідоцтво про народження дитини видано на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, воно є недійсним та позбавляє заявницю можливості провести реєстрацію народження дитини в органах реєстрації актів цивільного стану Україні.

Заявник ОСОБА_2, нададав суду заяву про слухання справи без його участі, заяву підтримав у повному обсязі.

Заінтересована особа ОСОБА_3 у судове засідання не зявилася, надала заяву з проханням слухати справу за її відсутності, заяву підтримала.

Представник відділу державної реєстрації актівцивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у м. Харкові у судове засідання не зявився, про день та час слухання справи сповіщався за допомогою направлення телефонограми, в якій повідомив про бажання слухати справу без його участі.

Суд дослідивши письмові матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об'єктивно оцінивши докази, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги про встановлення факту народження дитини, підлягають частковому задоволенню з наступни хпідстав.

За нормою ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного провадження, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У відповідності до п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження дитини в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження, а відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Згідно зі ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду.

Встановленняданого факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для державної реєстрації народження сина.

Згідно ст. 257-1 ЦПК України - заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Матеріалами справи встановлено, що 20.10.2017 року в м.Донецьк, яка є тимчасово окупованою територією, дружиною заявника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 була народжена дівчинка ОСОБА_4.

Встановлено, що ОСОБА_2 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу 1-НО №225465, виданим виконком Юнокомунарівської міської ради м. Єнакієве Донецької області 21.08.2010 р., актовий запис № 123.

Крім того, на підтвердження факту народження заявником подано суду дублікат медичного свідоцтва про народження №1743, складене медичною установою «Донецький республіканський центр охорони материнства та дитинства» м. Донецька, яке відноситься до тимчасово окупованої території України.

Листом за вих. № 1980/15.2-04-04 від 21.11.2017 року, виданим начальником відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області, ОСОБА_2 було повідомлено про відмову в проведенні державної реєстрації народження дитини, у зв*язку з тим, що дублікат медичного свідоцтва про народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, не має юридичної сили на території України, оскільки було видане на окупованій території. Згідно даних Державного реєстру актів цивільного стану громадян відсутні відомості про народження дитини, що виключає можливість підтвердити юридичний факт народження дитини на території України.

При вирішені справи суд зазначає наступне.

Народження фізичної особи та її походження відповідно до ч. 3 ст. 49 ЦК України підлягає державній реєстрації органами державної реєстрації актів цивільного стану.

Реєстрація народження дитини, відповідно до ст. 144 СК України, провадиться державним органом реєстрації актів цивільного стану з одночасним визначенням її походження та присвоєнням прізвища, імені та по батькові і засвідчується свідоцтвом про народження. Батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати її народження в державному органі реєстрації актів цивільного стану. Невиконання батьками цього обов'язку тягне за собою встановлену законом відповідальність.

Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована одразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства.

Статтею 7 Закону України "Про громадянствоУкраїни" чітко визначено, що особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження.

Згідноз ч. 1 ст. 122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить відподружжя.

Відповідно до ст. 13 ЗаконуУкраїни "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьківчи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Відповідно ч. 2 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків.

У пункті 1, глави 1, розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року № 52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції від 24 грудня 2010 року № 3307/5) зазначено, що державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по-батькові.

Пунктом 2, глави 1, розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року №52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції від 24 грудня 2010 року №3307/5), встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є: медичне свідоцтво про народження (форма №103/у), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я державна реєстрація народження проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (вищезазначена форма №103/у).

Якщо реєстрація народження дитини, народженої в іншій державі, не була проведена компетентним органом такої держави або дипломатичним представництвом чи консульською установою України, підставою для проведення державної реєстрації в Україні є медичний документ іншої держави, що підтверджує факт народження дитини, належним чином легалізований, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Ці документи подаються до органу державної реєстрації актів цивільного стану, де реєструється народження.

При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою.

Згідно зі ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення заяви ОСОБА_2 в частині встановлення факту народження дитини, оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати заявнику свідоцтво про народження дитини, видане державним органом України.

Разом з тим, питання щодо походження дитини та надання дитині прізвища, ім'я та по батькові відноситься до компетенції органів реєстрації актів цивільного стану у відповідності до положень ст.122, 145-147 СК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 4, 14, 15, 234, 256-258, 259, 293 ЦПК України, ст. 49 ЦК України, ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», ст. ст. 1, 3, 4, 9, 10, 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», ст. 7 Закону України «Про громадянство України», ст. ст. 122, 144 Сімейного кодексу України, Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року № 52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції від 24 грудня 2010 року № 3307/5), суд, -

Вирішив:

Заяву ОСОБА_2 задовольнити частково.

Встановити факт народження ОСОБА_2 Дар*єю Геннадіївною, громадянкою України, ІНФОРМАЦІЯ_2, 20.10.2017 року о 17 год. 30 хв. в м. Донецьк дитини жіночої статі дівчинки.

Зобовязати відповідний підрозділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області здійснити державну реєстрацію народження дитини жіночої статі дівчинки, народженої 20.10.2017 року у м. Донецьк, ОСОБА_2 Дар*єю Геннадіївною, громадянкою України, 06.08.1991р. народження.

У задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Копія рішення негайно надсилається довідділу державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові для виконання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя