Справа № 214/4474/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21 грудня 2017 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Євтушенка О.І.,

секретар судового засідання Бєлікова О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 214/4474/17

за позовною заявою: ОСОБА_1

до: ОСОБА_2

про: зменшення розміру аліментів на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання,-

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_3 (довіреність серії НМЕ 572079 від 17.07.2017 року)

За участю:

відповідача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

СУТЬ СПОРУ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою 03.08.2017 року, в якій просив суд змінити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь ОСОБА_2 на його утримання як повнолітнього сина, який продовжує навчання, на підставі рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.02.2016 року, шляхом їх зменшення та зміни з 1/5 частки від усіх видів його заробітку (доходу) на тверду грошовому суму 842 грн., щомісячно, на період його навчання або досягнення 23-річного віку.

Предявлені вимоги мотивовано тим, що він є батьком ОСОБА_2 За рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.02.2016 року з нього стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_2, який продовжує навчання, в розмірі 1/5 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не більше, ніж до досягнення сином 23-річного віку. Від надання синові матеріальної допомоги на його утримання він не відмовляється. На час ухвалення рішення він офіційно працював в ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» та міг сплачувати аліменти в зазначеному розмірі. Однак, з 23.05.2016 року стан його здоровя погіршився, у звязку з чим він тривалий час перебував на стаціонарному лікуванні та амбулаторному під наглядом лікаря-кардіолога. У звязку із захворюванням рішенням МСЕК йому призначено ІІІ групу інвалідності з 13.09.2016 року. Погіршення стану його здоровя позначилось на його життєвому ритмі, який він вимушений був змінити, а необхідність постійного лікування призводить до істотних додаткових витрат на придбання ліків. Вказані обставини ставлять його в скрутне матеріальне становище, можливості офіційно працевлаштуватись на роботу він не має за станом здоровя. Крім того, йому стало відомо про наявність додаткових джерел заробітку та збільшення рівня доходів його колишньої дружини матері ОСОБА_2 За даних обставин, враховуючи розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи з травня 2017 року в 1684 грн. та визначений ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не менше 50% прожиткового мінімуму, він просив суд зменшити розмір аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_2 та визначити їх в твердій грошовій сумі по 842 грн., щомісячно, на момент навчання сина або досягнення 23-х років.

Присутній в судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні в повному обсязі. Зазначив, що позивач ОСОБА_1 дійсно за станом свого здоровя не має можливості сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_2 в попередньо визначеному розмірі, оскільки він звільнився з роботи в ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» через стан здоровя, вийшов на пенсію, є інвалідом ІІІ групи та витрачає багато коштів на придбання ліків, оскільки має проблеми із серцем. На момент розгляду справи позивач не пройшов переогляд МСЕК за браком коштів, інвалідність не підтверджена, а розмір пенсії йому не підвищували. Підтвердив, що ОСОБА_1 дійсно є учасником бойових дій, однак якими він користується пільгами йому не відомо.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на їх недоведеність та необґрунтованість. Підтвердив, що він дійсно навчається на ІІІ курсі Національного університету «Одеська юридична академія» за денною формою навчання, на платній основі, стипендію не отримує, власних доходів не має. Крім того, навчаючись на військовій кафедрі, він несе додаткові витрати на придбання форменого одягу посезонного, оплачує проживання в гуртожитку. Зазначив, що мати також приймає участь в його матеріальному забезпеченні, добровільно надає йому матеріальну допомогу. Акцентував увагу, що його батько ОСОБА_1, маючи статус учасника бойових дій, користується рядом пільг, отримує пенсію за пільговим Списком №1, у звязку з чим має можливість сплачувати аліменти на його утримання в попередньо визначеному розмірі.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. З урахуванням думки представника ОСОБА_3 та його позиції, суд вважає за можливе справу розгляду за відсутності позивача.

Заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись.

В порядку ч.6 ст.259, ч.1 ст.268 ЦПК України 21.12.2017 року в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказані обставини визнані сторони, встановлені рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.02.2016 року, а тому в силу ст.82 ЦПК України окремого доказування не потребують. Обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання суд не має.

Відповідно до довідок №1092 від 03.11.2017 року, №5 від 15.09.2017 року, ОСОБА_2 є студентом ІІІ курсу денної форми навчання Інституту кримінальної юстиції Національного університету «Одеська юридична академія», термін навчання до 29.06.2019 року, стипендію не отримує (а.с.22, 23, 31).

Крім того, з 06.09.2017 року ОСОБА_2 навчається у Військовій академії м. Одеси на факультеті підготовки офіцерів запасу за контрактною основою з оплатною освітніх послуг 8000 грн. на рік зі строком навчання до 31.08.2019 року (а.с.41).

На підставі рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.02.2016 року (справа №214/7298/15-ц) судом присуджено стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на його утримання в розмірі 1/5 частки від усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1, щомісяця, починаючи з 22.09.2015 року і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення 23-х років (а.с.40).

Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, що також кореспондується з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 05.02.2014 року у справі № 6-143цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а тому у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обовязку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Таким чином, суд приходить до висновку, що право вимагати зміни розміру аліментів та способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим їх здійсненням.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення.

Крім того, згідно ч.2 ст.200 СК України, при визначенні розміру аліментів, який підлягає стягненню з одного з батьків, суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Звертаючись до суду з позовною заявою про зменшення розміру аліментів зі зміною порядку їх стягнення, позивач посилався на істотні зміни в його житті та матеріальному становищі, а саме погіршення стану здоровя, матеріальні затрати на придбання ліків, інвалідність, що стали причиною звільнення з роботи та неможливість працевлаштування на іншу роботу, які, на його переконання, в своїй сукупності визначають достатність підстав для зміни попередньо визначеного судом розміру аліментів на утримання сина ОСОБА_2 із зменшенням їх розміру.

Однак суд не може погодитись з такими доводами позивача з огляду на наступне.

Дослідженням матеріалів цивільної справи судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з травня 2015 року перебуває на обліку в Криворізькому центральному обєднаному УПФУ Дніпропетровської області та отримує пенсію за віком за Списком №1 при повному пільговому стажі в середньомісячному розмірі 5653 грн. (з розрахунку за березень-травень 2017 року), що підтверджується пенсійним посвідченням та довідкою про доходи № 926/02/24 від 03.05.2017 року (а.с.6, 15).

Крім того, відповідно до записів в трудовій книжці, ОСОБА_1 офіційно працював в ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» до 14.09.2016 року та був звільнений на підставі ст.38 КЗпП України за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію (а.с.7-8).

Згідно наданої позивачем медичної документації, з 25.05.2016 року по 08.06.2016 року та з 08.06.2016 року по 21.06.2016 року ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в КЗ «Криворізька міська лікарня №9» ДОР у звязку з наявними захворюваннями серцево-судинної системи (післяінфарктний, задньодіафрагмальний, базальний, боковий інфаркт міокарда, кардіосеклероз, аортосклероз, системний тромболізис актілізе) (а.с.10, 11).

Первинним оглядом МСЕК з 13.09.2016 року ОСОБА_1 призначено ІІІ групу інвалідності з визначенням дати чергового переогляду у вересні 2017 року (а.с.9).

Згідно відповідей КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги №4» КМР (а.с.12, 13) ОСОБА_1 звертався періодично за консультаціями до лікаря-кардіолога, проведено корекцію лікування.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 хоча і має проблеми із серцево-судинною системою, однак такі захворювання не повязані з роботою та не перешкоджали йому працювати надалі, адже з роботи в ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» він звільнився вже після проходження лікування за власним бажанням, вже отримуючи на той момент пенсію. З вересня 2017 року та станом на момент ухвалення рішення наявність групи інвалідності ОСОБА_1 не підтвердив, тенденції до погіршення стану здоровя, а відтак до неможливості трудової діяльності згідно наданої ним медичної документації, не прослідковується.

Достовірних та достатніх доказів, які б підтверджували обставини, на які позивач посилався в обґрунтування своїх вимог, а також обсягу фінансових затрат на придбання ліків, періодичності їх придбання саме за призначеннями лікарів, позивачем не надано, чим не виконано обовязок їх доведення, визначений ч.1 ст.81 ЦПК України.

Позаяк, наявність у позивача ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій підтверджується копією посвідчення та довідкою УПСЗН від 25.01.2017 року №417 (а.с.39) та свідчить про наявність у позивача ряду пільг, передбачених Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», «Про поліпшення матеріального становища учасників бойових дій та інвалідів війни» та іншими нормативними актами, які дають позивачеві право, зокрема, на безоплатне одержання ліків, виробів медичного призначення за рецептами лікарів, 75% знижку за користування житлом та на оплату за житлово-комунальні послуги, безоплатний проїзд усіма видами громадського транспорту, отримання ряду соціальних виплат та надбавок.

Посилання позивача на зміни в матеріальному становищі матері ОСОБА_2 суд залишає поза увагою з огляду на відсутність доказів в підтвердження вказаних аргументів. Крім того, такі доводи суд розцінює як намір позивача частково перекласти обовязок по утриманню сина на його матір, в той час як обовязок батьків є рівним згідно ст.141 СК України.

Натомість в ході судового розгляду відповідачем доведено обґрунтованість наведених ним заперечень в контексті дійсних обставин справи, які визначають неможливість самостійної трудової діяльності в силу характеру його навчання та форми, а також його потребу в допомозі з боку батька ОСОБА_1, який має можливість її надавати та зобовязаний, в той час як зменшення розміру аліментів та заявлені позивачем зміна порядку їх стягнення з часткового співвідношення з рівнем доходів позивача на тверду суму по 842 грн., щомісячно, на переконання суду, призведе до погіршення матеріального становища сина, порушуватиме принцип розумності та справедливості розміру аліментів та призведе до дисбалансу обовязку обох батьків по утриманню сина.

Позаяк, посилання позивача та наведені ним мотиви застосування до спірних правовідносин положень ч.2 ст.182 СК України при визначенні мінімального розміру аліментів в 50% у співвідношенні до мінімального прожиткового мінімуму на працездатну особу, встановленого Законом України «Про державний бюджет на 2017 рік», є помилковим та свідчить про субєктивне тлумачення норм матеріального права, адже вказана норма не регулює виниклі між сторонами правовідносини та застосовується виключно у випадку стягнення аліментів на утримання дітей до досягнення ними повноліття. Законом не встановлено мінімальної межі визначення судом аліментів на повнолітніх дочку, сина. Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи без визначення мінімальної межі в 50% відсотків від прожиткового мінімуму працездатної особи.

За даних обставин суд приходить до висновку про безпідставність та недоведеність предявлених ОСОБА_1 позовних вимог та відсутність підстав для зменшення розміру аліментів на утримання ОСОБА_2 із зміною порядку їх стягнення, у звязку з чим в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно ст.141 ЦПК України, суд враховує звільнення позивача від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» за предявлення вимоги, що стосується зміни способу стягнення аліментів, у звязку з чим підстав для компенсації понесених позивачем витрат за рахунок відповідача суд не вбачає, що не позбавляє позивача права на подання заяви про повернення судового збору в сумі 640 грн., сплаченого при зверненні до суду згідно квитанції №8 від 03.08.2017 року АТ «УкрСиббанк» як помилково сплаченого в порядку ст.7 Закону України «Про судовий збір» після набрання рішенням суду законної сили (а.с.1).

Керуючись ст.ст.4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, ч.2 ст.247, 258-259, 263-265, 273, 274, 277, 279, 354, 355, п.9 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року, яка набрала чинності 15.12.2017 року), п.п.15 п.1 Перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 днів з дати складання повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін:

Позивач: ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідач: ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Повне судове рішення складено 27.12.2017 року.

Суддя Євтушенко О.І.