Справа № 442/1595/17
Провадження № 8/442/15/2017
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"23" листопада 2017 р. Суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Нагірна О.Б., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1, яка є представником ОСОБА_2, ОСОБА_3 про перегляд рішення народного суду другої дільниці м. Дрогобича від 11.05.1959 року, рішення народного суду другої дільниці м. Дрогобича від 20.10.1971 року у справі №2-718/1971 за нововиявленими обставинами ,-

ВСТАНОВИВ:

02 березня 2017 року заявники звернулися до суду з заявою про перегляд рішення народного суду другої дільниці м. Дрогобича №2-262/1959 року від 11.05.1959 року та рішення народного суду другої дільниці м. Дрогобича від 20.10.1971 року у справі №2-718/1971 за нововиявленими обставинами, також просять визнати свідоцтво про право на спадщину від 29.10.1958 року ОСОБА_4 дійсним, визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на спадщину на ОСОБА_5 (не родич) видане першою Дрогобицькою нотаріальною конторою вул.Міцкевича 18 м.Дрогобич, а також скасувати рішення суду від 20.10.1971 року у справі №2-718/1971 р.

Перевіривши матеріали заяви приходжу до наступного висновку.

11.05.1959 року у справі №2-262/1959 року народний суд другої дільниці м. Дрогобича ухвалив рішення, яким позов ОСОБА_5 задоволено частково, зокрема свідоцтво про право на спадщину, видане Дрогобицькою нотаріальною конторою 29.05.1958 року на ОСОБА_4 визнано недійсним на половину домоволодіння, що в м. Трускавець по вул. Дзержинського,74; визнано власником половини такого домоволодіння ОСОБА_5 та зобовязано ОСОБА_4 повернути йому половину такого домоволодіння, а в решті позову відмовлено. Таке рішення залишено в силі ухвалою Львівського обласного суду№719/1959 від 17.06.1959 року за результатами перегляду касаційної скарги ОСОБА_4

Поряд з цим, 20.10.1971 року народним судом другої дільниці м. Дрогобича у справі №2-718/197, було винесено рішення, яким позов ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про реальний розподіл будинковолодіння задоволено частково, а саме стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 807 крб., в решті позову відмовлено; у власність ОСОБА_7 залишити будинковолодіння в м. Трускавець, ? частину по вул. Дзержинського,70, яка раніше належала ОСОБА_6. Дане рішення залишено в силі ухвалою Львівського обласного суду №1073/1971 від 25.11.1971 року за результатами перегляду касаційної скарги ОСОБА_6. Такі набрали законної сили, а справи по таких рішення 1971 року знищені у звязку з закінченням строків їх зберігання.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

У відповідності до ч.1 ст.361 ЦПК України рішення або ухвала, яким закінчено розгляд справи, що набрали законної сили можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами, з підстав встановлених ч.2 ст.361 ЦПК.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.361 ЦПК України підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Поряд з цим, ч.1 ст. 362 ЦПК України встановлено, що заява про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 361 цього Кодексу, може бути подана не пізніше трьох років з дня набрання судовим рішенням законної сили. У разі якщо така заява подана до суду після закінчення цього строку, суд відмовляє у відкритті провадження за нововиявленими обставинами, незалежно від поважності причини пропуску цього строку.

Частиною 3 ст.2 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до роз'яснень п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» №4 від 30.03.2012 року, трирічний строк для подання заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами з підстав, передбаченої п.1 ч.2 ст.361 цього Кодексу, є присічним і поновленню не підлягає.

Недодержання умови щодо цього строку є підставою для відмови у відкритті провадження у зв'язку з нововиявленими обставинами незалежно від поважності пропуску цього строку.

Статтею 223 ЦПК України встановлено, що рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

З наведеного вбачається, що вищевказані рішення набрали законної сили та є виконаними, про що свідчать матеріали справи. Таким чином, трирічний строк для подання заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами з підстав, встановлених п.1 ч.2 ст.361 ЦПК України, закінчився.

Так, Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист та встановлено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Реалізація права особи на судовий захист, зокрема, має здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави, зокрема шляхом встановлення строків для звернення до суду за захистом порушених прав.

Разом з тим, у рішенні Європейського суду з прав людини «Желтяков проти України» зазначено, суд повторює, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (див. рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП], №28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов'язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).

Законодавцем в ч.1 ст. 362 ЦПК України чітко встановлено, що заява про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами з підстави, передбаченої п. 1 ч. 2 ст. 361 цього Кодексу, може бути подана не пізніше трьох років з дня набрання судовим рішенням законної сили незалежно від поважності причин пропуску такого строку.

Відповідно до положень абз.2 п. 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» №4, від 30 березня 2012 року, задоволення судом заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами всупереч вимогам ЦПК України порушує принцип правової визначеності та право заявника на доступ до правосуддя, яке гарантується п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

На підставі наведеного, приходжу до переконання, що у відкритті провадження за нововиявленими обставинами слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 361, 362 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1, яка є представником ОСОБА_2, ОСОБА_3 про перегляд рішення народного суду другої дільниці м. Дрогобича від 11.05.1959 року, рішення народного суду другої дільниці м. Дрогобича від 20.10.1971 року у справі №2-718/1971 за нововиявленими обставинами.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга через Дрогобицький міськрайонний суд до Апеляційного суду Львівської області протягом пяти ти днів з дня її отримання.

Суддя Нагірна О.Б.