У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про повернення позовної заяви через неусунення недоліків

номер провадження 2/333/2924/17

номер справи 333/6740/17

04 грудня 2017 року місто Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Стоматов Е.Г., перевіривши відповідність матеріалів заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання батьків, -

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2017 року, позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, в якій просить суд: стягнути з відповідача на її користь аліменти на своє утримання в розмірі ? частки із всіх видів доходу.

Вказана позовна заява була залишена без руху на підставі ухвали судді від 16.11.2017 року, як така, що подана з порушення вимог ст.. ст.. 119, 120 ЦПК України, виходячи з наступного.

Стаття 119 ЦПК України містить вичерпний перелік вимог до форми та змісту позовної заяви.

У відповідності до п. п. 5, 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги із зазначенням доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказуванням.

В порушення даної норми закону позивачем не додано до матеріалів позовної заяви довідки з пенсійного фонду про розмір пенсії та довідки з Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району про наявність чи відсутність будь-яких виплат соціального характеру.

Згідно ч. 2 ст. 205 ЦПК України при визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не предявлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Законодавець має на увазі, що важливе значення для визначення розміру аліментів мають наявність в одержувача інших аліментозобовязаних осіб (батьків, дружини, чоловіка), а також наявність у платника інших аліментоуповномочених осіб (непрацездатних дружини, чоловіка, дітей тощо). Зазначені обставини характеризують сімейний стан платника та одержувача аліментів, і, як правило, впливають на їх майновий стан, тому враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Особи, зобовязані надати позивачеві утримання, залучаються до участі в справі як треті особи на стороні відповідача (ст.. 35 ЦПК України).

На вищевикладені положення цивільного процесуального законодавства суд звертає увагу позивача і пропонує, у відповідності до вимог п. 5 ч. 2 ст.119 України, повно викласти обставини, які мають суттєве значення для правильного вирішення спірної ситуації.

Так, позивачу необхідно по тексу позову зазначити всіх аліментозобовязаних осіб та аліментоуповномочених осіб, залучивши їх до участі в справі як учасників процесу з відповідним процесуальним статусом.

На підставі викладеного, суд позбавлений можливості прийняти до свого провадження даний позов у первісному вигляді, як такий, що складений в неналежному обсязі, необхідного для правильного і своєчасного розгляду і вирішення справи у визначений законом строк.

Згідно ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з моменту отримання позивачем ухвали.

Для усунення зазначених в ухвалі недоліків судом позивачу був встановлений строк, який не може перевищувати пяти днів з моменту отримання копії ухвали суду.

Відповідно до поштового повідомлення № 69 2, копію вищезазначеної ухвали суду було отримано особисто позивачем по справі 23.11.2017 року.

Станом на 04.12.2017 року, до Комунарського районного суду м. Запоріжжя від позивача ОСОБА_1 не надходило, а ні заяви про продовження строку на усунення недоліків, а ні документів про усунення недоліків, викладених по тексту ухвали суду від 16.11.2017 року.

У звязку з тим, що позивачем не виконані зазначені процесуальні дії та з урахуванням достатнього часу на усунення недоліків заяви, суд вбачає законні підстави для повернення позовної заяви позивачу.

Згідно ч. 2 ст. 121 ЦПК України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони чи обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28.10.1998р. та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001р. вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Із зазначеного слідує, що повернення позовної заяви у відповідності до ст. 121 ЦПК України не є порушенням права на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки не позбавляє права позивача на повторне звернення до суду із позовом.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч.2 ст. 121 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання батьків вважати неподаною та повернути позивачеві.

Розяснити позивачеві, що відповідно до ч.5 ст. 121 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Е.Г.Стоматов