АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/1910/17 Головуючий 1 інст. - Ульяніч І.В.
Справа № 645/496/16-ц
Категорія: договірні Доповідач - Котелевець А.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2017 року Апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Пилипчук Н.П., Швецової Л.А.,

за участю секретаря - Кучер Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», за участю третьої особи - приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області Десятниченка Олега Володимировича, про визнання недійсним договору іпотеки за апеляційною скаргою ОСОБА_4 - представника Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на заочне рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08 вересня 2016 року,

у с т а н о в и в:

В лютому 2016 року ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_5 звернувся у суд із позовом до ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (далі - УкрСиббанк»), за участю третьої особи - приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області Десятниченка Олега Володимировича, про визнання недійсним договору іпотеки.

На обґрунтування позивач вказав, що 26 грудня 2007 року укладено Договір про надання споживчого кредиту № , відповідно до умов якого ПАТ «УкрСиббанк» надало ОСОБА_2 кредит в розмірі 21 000 доларів США 00 центів строком до 24 грудня 2021 року.

В цей же день з метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором укладено Договір іпотеки, предметом якого є квартира АДРЕСА_1 (колишня адреса: будинок АДРЕСА_2. Договір іпотеки посвідчено приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Десятниченко О.В. за реєстровим № 9278.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 15 березня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 30 вересня 2015 року, задоволено частково позов Харківського міжрайонного прокурору Харківської області. Визнано недійсним договір купівлі-продажу вказаного житла, укладений 27 грудня 2007 року між ОСОБА_6 в особі ОСОБА_7 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Десятниченко О.В. за реєстровим № 9278. Державна реєстрація прав власності на цю квартиру за ОСОБА_2 скасована. За ОСОБА_1 визнано право власності на квартиру АДРЕСА_1 (колишня адреса: будинок АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року. В задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Посилаючись на вказані, обставини просив визнати недійсним Договір іпотеки, укладений 26 грудня 2007 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Десятниченко О.В. за реєстровим № 9278.

Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08 вересня 2016 року позов задоволено.

Договір іпотеки, укладений 26 грудня 2007 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Десятниченко О.В. за реєстровим № 9278, визнано недійсним.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19 грудня 2016 року в задоволенні заяви ПАТ «УкрСиббанк» про перегляд заочного рішення відмовлено.

Відповідач ОСОБА_2 з заявою про перегляд заочного рішення до суду першої інстанції не звертався.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 - представник ПАТ «УкрСиббанк», посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Зокрема зазначає, що висновок суду першої інстанції про порушення прав позивача як малолітньої особи на час укладення договору купівлі-продажу не є обґрунтованим; з укладенням договору купівлі-продажу право неповнолітнього ОСОБА_1 на користування спірним житлом припинилось; на час звернення до суду з даним позовом право власності позивача на підставі судового рішення в порядку спадкування за законом після смерті матері в Державному реєстрі зареєстровано не було.

Позивач, приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу Харківської області Десятниченко О.В. заочне рішення суду першої інстанції не оскаржили, своїх заперечень а апеляційну скаргу не надали.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 303 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції - судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Матеріали справи свідчать, що 26 грудня 2007 року укладено Договір про надання споживчого кредиту № , відповідно до умов якого ПАТ «УкрСиббанк» надало ОСОБА_2 кредит в розмірі 21 000 доларів США 00 центів строком до 24 грудня 2021 року.

В цей же день з метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором укладено Договір іпотеки, предметом якого є квартира АДРЕСА_1 (колишня адреса: будинок АДРЕСА_2. Договір іпотеки посвідчено приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Десятниченко О.В. за реєстровим № 9278.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 05 червня 2003 року № 898-1У (з наступними змінам) «Про іпотеку» (далі - Закон № 898-1У) іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Предметом іпотеки можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об'єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом.

Частина об'єкта нерухомого майна може бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі і реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості, якщо інше не встановлено цим Законом. Іпотека поширюється на частину об'єкта нерухомого майна, яка не може бути виділеною в натурі і була приєднана до предмета іпотеки після укладення іпотечного договору без реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості (частини 1, 3 статті 5 Закону № 898-1У).

Звертаючись із позовом про визнання недійсним Договору іпотеки, укладеного 26 грудня 2007 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Десятниченко О.В. за реєстровим № 9278, позивач як на підставу позову посилався на рішення Харківського районного суду Харківської області від 15 березня 2013 року, залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 30 вересня 2015, згідно з яким задоволено частково позов Харківського міжрайонного прокурору Харківської області. Визнано недійсним договір купівлі-продажу вказаного житла, укладений 27 грудня 2007 року між ОСОБА_6 в особі ОСОБА_7 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Десятниченко О.В. за реєстровим № 9278. Державна реєстрація прав власності на цю квартиру за ОСОБА_2 скасована. За ОСОБА_1 визнано право власності на квартиру АДРЕСА_1 (колишня адреса: будинок АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року. В задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Відповідно до частини 1 статті 202 ЦК України правочин - це дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу (частини 1, 2 статті 215 ЦК України).

Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільств, його моральним засадам (стаття 203 ЦК України).

Згідно з частиною 3 статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але ода із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю (частина 1 статті 216 ЦК України).

Відповідно до частини 5 статті 11 ЦК України цивільні права і обов'язки можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Можливість виникнення права власності за рішенням суду передбачено лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших, не заборонених законом підстав, зокрема з правочинів (частина 1 статті 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Оскільки Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 (колишня адреса: будинок АДРЕСА_2 від 27 грудня 2007 року було визнано недійсним за рішенням Харківського районного суду Харківської області від 15 березня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 30 вересня 2015 року, указаний правочин в силу положень статті 236 ЦК України є недійсним з моменту його вчинення.

Вказане рішення має преюдиційний характер, оскільки за правилами частини 3 статті 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З огляду на це, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про визнання недійсним Договору іпотеки від 26 грудня 2007 року, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Десятниченко О.В. за реєстровим № 9278.

Справа розглянута в межах заявлених вимог.

Посилання на відсутність зареєстрованого права власності позивача на підставі судового рішення в порядку спадкування за законом після смерті матері на час звернення до суду з даним позовом не можуть бути прийняті до уваги.

Згідно з Відомостями з реєстру прав власності на нерухоме майно щодо спірної квартири є записи про обтяження за номерами № 6328533, № 6328476, № 9870132, 10822670, що перешкоджає позивачу зареєструвати належним чином своє право власності.

Посилання на відсутність порушення прав позивача як малолітньої особи на час укладення договору купівлі-продажу є безпідставними, оскільки такі порушення встановлено рішенням Харківського районного суду Харківської області від 15 березня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 30 вересня 2015.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - представника Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» - відхилити.

Заочне рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді Н.П.Пилипчук

Л.А.Швецова