АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 533/593/17 Номер провадження 22-ц/786/2905/17Головуючий у 1-й інстанції Лизенко А. В. Доповідач ап. інст. Кривчун Т. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого: судді Кривчун Т.О.

Суддів: Лобова О.А., Хіль Л.М.

секретар: Філоненко О.В.

за участю: представника позивача - Любовського В.М.

відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз"

на рішення Козельщинського районного суду Полтавської області від 03 жовтня 2017 року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз" до ОСОБА_3 про стягнення вартості необлікованого об`єму природного газу.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,-

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2017 року ПАТ «Полтавагаз» звернулися до місцевого суду з вказаним позовом до ОСОБА_3, посилаючись на те, що він є споживачем послуг з газопостачання за адресою АДРЕСА_1, Козельщинського району Полтавської області та представниками Кобеляцького РГП 17.11.2016 року за місцем проживання відповідача виявлено порушення п.1 глави 2 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕ від 30.09.2015 року а саме: несанкціонований відбір природного газу з газорозподільчої мережі шляхом прихованих заходів в вигляді «врізки» біля газового вводу в будинок на глибині близько 0,2 м., за допомогою якої прихована труба була заведена в підвальне приміщення та підключена до системи опалення, про що було складено акт та нарахована вартість необлікованих обсягів використаного природного газу.

На підставі наведеного прохали стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз" в особі Кобеляцького РГП: - 157938,35 грн. - вартості не облікованого об'єму природного газу; - 2369,07 грн. - сплаченого судового збору.

Рішенням Козельщинського районного суду Полтавської області від 03 жовтня 2017 року у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз» до ОСОБА_3 про стягнення вартості необлікованого об`єму природного газу, відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням його в апеляційному порядку оскаржило ПАТ «Полтавагаз», та, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, прохали його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначають, що судом першої інстанції не було надано оцінку належним та допустимим доказам на підтвердження того, що відповідач порушив порядок газоспоживання, що дозволяє не проводити облік спожитого газу.

Вказують, що договірні відносини зобов'язання з розподілу природного газу між сторонами виникли не з моменту підписання відповідачем заяви-приєднання до умов договору розподілу 12.05.2016 року, а з 1996 року, оскільки з цього періоду відповідач є споживачем природного газу.

Вважають, що судом першої інстанції невірно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального права, а саме п.2 глави 5 розділу ХІ Кодексу розподільних систем та ст.5 ЦК України.

У судовому засіданні представник позивача доводи, наведені в апеляційній скарзі, підтримав та прохав її задовольнити.

Відповідач та його представник проти задоволення апеляційної скарги заперечували, прохали її відхилити, а рішення місцевого суду залишити без змін.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши пояснення учасників процесу, приходить до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги з наступних підстав.

У відповідності до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст.214 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

З матеріалів справи вбачається, що, згідно свідоцтва про право власності на житло від 07 червня 1996 року ОСОБА_3 на праві приватної власності належить будинок з господарським спорудами за адресою АДРЕСА_1, Козельщинського району, Полтавської області (а.с.32).

Згідно Витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно КП «Кременчуцьке МБТІ» №8386333, ОСОБА_3 зареєстрував своє право власності на вказаний будинок 19.06.2005 року, номер запису 783 в Книзі 4 (а.с.33).

Відповідно до заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для побутового споживача) від 12.05.2016 року відповідач ОСОБА_3 перебуває у договірних відносинах з позивачем (а.с.6).

Окрім того, матеріалами встановлено та не заперечувалось сторонами, що на ім'я ОСОБА_3 було відкрито особовий рахунок №100800 з надання послуг з газопостачання.

На підставі ст.ст.67, 68 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги.

У відповідності до ч.1 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п.2.1. умов типового договору (затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 року №2498) оператор ГРМ зобов'язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов'язується прийняти надані послуги та сплатити їх вартість у розмірі, строки та порядку, визначеному в договорі. Споживач зобов'язаний забезпечити належну експлуатацію власних газових мереж після межі балансової незалежності згідно з чинним законодавством, зокрема, відповідно до вимог Правил безпеки систем газопостачання.

Абзацами 2,3 п.1 гл. 3 розд. VI Кодексу гозоросподільних систем (далі - Кодексу) передбачено, що Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов'язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об'єкт.

Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається.

За приписом п.3 гл.3 розд. VI Кодексу договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного Кодексу України за формою Типового договору розподілу природного газу.

Відповідно до п.4 гл.3 розд. VI Кодексу договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.

Пунктом 5 гл. 3 розд. VI Кодексу визначено, що для забезпечення приєднання до договору розподілу природного газу всіх фактично підключених до/через ГРМ споживачів (у тому числі побутових споживачів) Оператор ГРМ в установленому цією главою порядку направляє кожному споживачу супровідним листом за формою додатка 3 до типового договору розподілу природного газу сформовану заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу з персоніфікованими даними споживача та його об'єкта, що складається за формою додатка 1 (для побутових споживачів) або додатка 2 (для споживачів, що не є побутовими) до типового договору розподілу природного газу.

Персоніфіковані дані мають бути достатніми для проведення розрахунків та визначення об'єму споживання природного газу, зокрема мають містити: 1) присвоєний споживачу персональний ЕІС-код як суб'єкту ринку природного газу та за необхідності ЕІС-код його точки (точок) комерційного обліку; 2) величину приєднаної потужності об'єкта споживача; 3) перелік комерційних вузлів обліку (за їх наявності).

Згідно з вимогами цього пункту здійснюється приєднання до договору розподілу природного газу споживачів-замовників, які отримують технічний доступ до ГРМ.

Пунктом 7 гл. 3 розд. VI Кодексу встановлено, що фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема, повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу.

На підставі вищевикладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що виникнення договірних зобов'язань між ПАТ по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз" та ОСОБА_3 мало місце з моменту підписання заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу, а саме з 12.05.2016 року.

Згідно ч.3 ст.10, що також передбачено і ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.3 ст.60 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з нормою ст.58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

В апеляційній скарзі ПАТ по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз» не погоджується з висновком місцевого суду щодо неналежності розрахунку об'єму та вартості не облікованого природного газу за період з 17.11.2014 року по 17.11.2016 рік посилаючись на п.1 глави 3 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем, якою передбачено, що об'єм необлікованого природного газу визначається з дня набуття права власності/користування на житлові (підсобні) приміщення, але не більше двох років, що передували дню виявлення порушення.

Разом із тим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що, відповідно до норми ст.5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності, а ч.2 ст.5 ЦК України визначає, що акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Принцип неприпустимості зворотної дії в часі нормативних актів знайшов своє закріплення як в ч.1 ст.58 Конституції України, так і в міжнародно-правових актах, зокрема, і в Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини (ст. 7).

Оскільки постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг №2494 від 30.09.2015 року, якою затверджено Кодекс газотранспортної системи, набрала чинності 27.11.2015 року, то посилання апелянта на здійснення розрахунку необлікованого об'єму природного газу на підставі п.1 глави 3 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем, не заслуговують на увагу.

У відповідності до п.1 глави 5 розділу XI Кодексу газорозподільних систем у разі виявлення у споживача або несанкціонованого споживача порушень, визначених у главі 2 цього розділу, на місці їх виявлення представником Оператора ГРМ складається акт про порушення за формою, наведеною в додатку 16 до цього Кодексу.

В матеріалах справи наявні докази того, працівниками ПАТ «Полтавагаз»17.11.16 року за наслідками виявлення факту порушення відповідачем ОСОБА_3 на місці виявлення порушення було складено Акт про порушення №14 за формою, наведеною в додатку 16 Кодексу ГРМ. Внесені до акту відомості було підтверджено підписами представників Оператора ГРМ (а.с.8).

Відповідно до п.2 глави 5 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем Акт про порушення після пред'явлення представником Оператора ГРМ службового посвідчення складається в присутності споживача/несанкціонованого споживача та/або незаінтересованої особи (представника власника/користувача, на території чи об'єкті якого сталося порушення, або органу місцевого самоврядування) за умови посвідчення його особи та засвідчується їх особистими підписами. У разі якщо комерційний вузол обліку, на якому сталося порушення, знаходиться на території (в приміщенні) Оператора ГРМ, останній повинен завчасно попередити споживача про час і місце складання акта про порушення.

Акт про порушення складається в двох примірниках, один з яких залишається у споживача (несанкціонованого споживача), який має право внести до акта про порушення свої зауваження та заперечення.

Представник Оператора ГРМ перед складанням акта про порушення зобов'язаний повідомити споживача (несанкціонованого споживача) про його право внести зауваження та заперечення до акта про порушення, викласти мотиви своєї відмови від його підписання або підписати його без зауважень (п.3).

Як встановлено матеріалами справи, відповідач ОСОБА_3 надав суду свій екземпляр Акту про порушення від 17.11.2016 року, в якому є розбіжності з актом, наданим позивачем -ПАТ «Полтавагаз»- як додаток до позовної заяви. В примірнику відповідача не зазначено номер акту, відсутні ініціали споживача, а лише записано прізвище ОСОБА_3, а також відсутні підпис і прізвище споживача в графі «З Актом про порушення ознайомлений споживач (його представник) (а.с.29-30).

Відповідно до викладеного, наявні розбіжності між актами, наданими ПАТ «Полтавагаз» у своїй позовній заяві і другим примірником акта, доданим відповідачем ОСОБА_3 до своїх заперечень від 27.06.2017 року, при цьому позивачем не надано доказів, які б спростовували доводи відповідача, попри те, що тягар доказування наявності факту порушення вимог закону в діях споживача (ОСОБА_3.) лежить саме на ПАТ по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз».

Окрім того, судом першої інстанції встановлено і не спростовано апелянтом, що допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_6, які є працівниками Кобеляцького РГП ПАТ «Полтавагаз», підтвердили, що під час проведення перевірки та складання акту відповідач ОСОБА_3 не був присутній, підпис на акті виконала особа, яка представилась дружиною відповідача.

Посилання апелянта на норму ст.64 Житлового Кодексу УРСР не заслуговують на увагу, оскільки п.2 глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРС встановлено коло осіб, у присутності яких можна складати акт про порушення, за умови посвідчення такої особи.

Також, перед складанням акта про порушення представник Оператора ГРМ не повідомив споживача (внаслідок відсутності останнього) про його право внести зауваження та заперечення до акта про порушення, що він зобов»язаний був зробити відповідно до п.3 глави 5 розділу ХІ Кодексу, чим порушено було зазначене право відповідача як споживача.

Відповідно до ст.59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

З урахуванням вищевикладеного колегія суддів вважає висновок місцевого суду про порушення позивачем порядку складання акту та, як наслідок, визнання його недопустимим доказом на підтвердження факту порушення ОСОБА_3 вимог газоспоживання, обґрунтованим та таким, що узгоджується з матеріалами справи та відповідає наведеним нормам права.

Відповідно до п.5 глави 5 розділу ХІ Кодексу споживач (несанкціонований споживач) та представники Оператора ГРМ під час виявлення порушення та складання акта про порушення мають право здійснювати фото- та відеозйомку для фіксації виявленого порушення чи інших дій та фактів, про що зазначається в акті про порушення.

Відповідно до викладеного, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду стосовно того, що наявний у матеріалах справи та досліджений судом першої інстанції відеозапис перевірки від 17.11.2016 року (а.с.50), не можна вважати допустимим доказом на підтвердження вимог позивача, оскільки працівниками ПАТ «Полтавагаз» в акті про порушення від 17.11.2016 року не зазначено про проведення такої відеозйомки.

Також, місцевим судом правомірно не взяті до уваги як належні та допустимі докази, покази свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_8, оскільки вони є працівниками Кобеляцького РПГ, а тому є заінтересованим особами та їх показання не можуть бути достатніми для встановлення як факту самого порушення, так і винуватої особи, оскільки ч.2 ст.59 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. При цьому, Кодексом газорозподільних систем визначено певний засіб встановлення порушення, а саме Акт про порушення.

Посилання в апеляційній скарзі на невірно вказаний в оскаржуваному рішенні суду період нарахування вартості необлікованого природного газу, а саме: з 17.11.2014 року по 12.05.2016 року, замість розрахунку, який міститься в матеріалах справи - з 17.11.2016 року по 17.11.2014 року, є на думку колегії суддів, неспроможним, оскільки, згідно вимог ч.2 ст.308 ЦПК України, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань. При цьому суд першої інстанції може виправити вказані описки, в порядку ст.219 ЦПК України.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції також не спростовують та зводяться до незгоди із судовими рішеннями без належного обґрунтування нормами права.

Суд першої інстанції повно та об'єктивно встановив фактичні обставини справи і дав їм належну правову оцінку, дослідив надані сторонами докази, на підставі яких дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

З огляду на те, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ч.1 ст.308, ст.315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз», - відхилити.

Рішення Козельщинського районного суду Полтавської області від 03жовтня 2017 року, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

ГОЛОВУЮЧИЙ: /підпис/ Т.О. Кривчун

СУДДІ: /підпис/ О.А. Лобов

/підпис/ Л.М. Хіль

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області Т.О. Кривчун