РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/14526/16-ц

Провадження № 2/643/1642/17

14.11.2017

14 листопада 2017 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Сугачової О.О.,

за участю секретаря Абсалямової А.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, яким просить стягнути з останнього на свою користь заборгованість за кредитним договором від 24.07.2008 на загальну суму в розмірі 12923,35грн. разом із судовими витратами.

Обґрунтовуючи доводи позову, позивач посилається на те, що 24.07.2008 між позивачем та ОСОБА_2 укладено кредитний договір та останньої банком наданий кредит у розмірі 29000грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає дії картки. Позичальник зобовязалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом згідно строків та на умовах, передбачених кредитним договором. Однак, позичальником належним чином не виконуються зобовязання по поверненню кредиту та нарахованих відсотків, тому станом на 31.10.2016 загальна сума простроченої заборгованості за кредитним договором складає 12923,35грн., що позивач просить стягнути на свою користь.

Представник позивача надав до суду заяву, якою просить розглянути справу за його відсутністю, вимоги позову підтримує у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявився, будучі повідомленим про день та час розгляду справи належним чином, надав суду заяву про застосування позовної давності.

Суд, вивчивши доводи позову, заяву відповідача, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Так, судом встановлено, що 24.07.2008 між позивачем та ОСОБА_2 укладено кредитний договір та останньої банком наданий кредит у розмірі 29000грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає дії картки (а.с. 6-31).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Свої зобовязання банк виконав цілком в обговорений у договорі термін у відповідності до умов договору.

Відповідно до правил ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Як вбачається із вказаного кредитного договору відповідач, будучи ознайомленою із умовами кредитування, дала свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, про що підписала договір разом із заявою щодо «Умов та правил надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною краткою та «Тарифами Банку».

При цьому, ОСОБА_2 свої зобовязання щодо повернення суми кредиту за договором порушила, тому станом на 31.10.2016 загальна сума простроченої заборгованості за кредитним договором складає 12923,35грн., що вбачається із відповідних розрахунків (а.с.3-5).

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Далі, ч.2 ст. 1050 ЦК України визначає, що якщо договором встановлено обовязок позивальника повернути позику частинами то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець маж право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплатити проценти.

Згідно вимог ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. ст. 546, 611, 612 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки, відшкодування збитків. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Далі, відповідач вважає, що банком пропущений строк звернення до суду, оскільки останній платіж згідно квитанції здійснено 18.11.2013.

Відповідно до ст. 259 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається з дня, коли особа дізналися або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобовязаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право предявити вимогу про виконання зобовязання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (ч.ч.1,5 ст. 261 ЦК України).

Як вбачається, із розрахунку заборгованості останній платіж відповідача здійснено 18.11.2013, при цьому та вже 29.11.2013 припинено взагалі виконання взятого на себе зобовязання за договором кредиту з боку позичальника.

Позивач звернувся до суду 22.11.2016 при наявності заборгованості станом на 31.10.2016.

Отже, суд вважає позовну давність позивачем не порушено, тому відсутні підстави для її застосування за вимогою відповідача.

Згідно вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 15, 60, 88, 169, 212-215, 224 ЦПК України, ст.ст. 257, 259, 526, 546, 625, 1048, 1049, 1050,1054 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (, рах. № 3111, МФО № 305299) заборгованість за кредитним договором від 18.07.2008 в розмірі 12923 (дванадцять тисяч девятсот двадцять три)грн., 35 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова, шляхом подачі протягом десяти днів з дня оголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя