Троїцький районний суд Луганської області
Справа № 433/1064/17
Провадження № 2-о/433/194/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2017 рокуТроїцький районний суд Луганської області у складі:

головуючого - судді Суського О.І.,

при секретарі Яковлєвій В.А.,

представника заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у с.м.т. Троїцьке матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа: ОСОБА_3 державна нотаріальна контора Луганської області, про встановлення факту, який має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

До Троїцького районного суду Луганської області надійшла заява ОСОБА_2 про встановлення факту постійного мешкання та реєстрації виключно ОСОБА_2 з 08 травня 2002 року та ОСОБА_4 з 27 липня 2011 року по 05 березня 2016 року за адресою: АДРЕСА_1 лєт Октября, 37/25. Свої вимоги представник заявниці обґрунтовує тим, що 05 березня 2016 року помер ОСОБА_4, який доводиться чоловіком заявниці. Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, яка складається з недоотриманої останнім пенсії. Заявниця не може скористатися своїм правом на оформлення спадщини, так як у домовій книжці на відповідну квартиру данні про мешкання та реєстрацію ОСОБА_4 відсутні. Представник заявниці просить суд задовольнити заявлені вимоги, оскільки місцем реєстрації, зазначеним у паспорті заявниці та ОСОБА_4 є: АДРЕСА_1 лєт Октября, 37/25, вказано відповідну дату реєстрації.

Представник заявниці у своїй заяві, поданій від імені заявниці, просить суд розглянути вказану цивільну справу без її участі та участі заявниці.

ОСОБА_3 державна нотаріальна контора Луганської області свого представника у судове засідання не направила.

Суд, вивчивши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Представником заявниці на підтвердження викладених обставин було надано копію витягу із паспорту громадянина України серії ЕМ 917890, згідно якого місцем реєстрації ОСОБА_2 є: АДРЕСА_1 лєт Октября, 37/25 (а.с.4).

Згідно витягу із паспорту громадянина України серії ЕК 652105 місцем реєстрації ОСОБА_4 є: АДРЕСА_1 лєт Октября, 37/25 (а.с.7).

Також заявницею було надано довідку ГКП «Центрожилком» філії № 7 від 30 серпня 2016 року за № 5943, згідно якої за адресою: АДРЕСА_1 лєт Октября, 37/25, були зареєстровані ОСОБА_2 з 08 травня 2002 року та ОСОБА_4 з 27 липня 2011 року по 05 березня 2016 року (а.с.8). Вказана довідка видана органом, який знаходиться на тимчасово не підконтрольній українській владі території, а тому вона не може бути належним та допустимим доказом по справі.

При цьому, згідно відповіді на запит Управління Державної Міграційної Служби України в Луганській області № 12/4-32314 від 20 вересня 2017 року за наявними обліками УДМС та його територіальних підрозділів, які розташовані на підконтрольній українській владі території України і працюють у штатному режимі, ОСОБА_4 зареєстрованим/знятим з реєстраційного обліку не значиться.

Інших доказів, які б підтверджували факт постійного мешкання та реєстрації виключно ОСОБА_2 з 08 травня 2002 року та ОСОБА_4 з 27 липня 2011 року по 05 березня 2016 року за адресою: АДРЕСА_1 лєт Октября, 37/25, матеріали справи не містять.

Ст. 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Слід зазначити, що ця норма ЦК України ґрунтується на положенні ст. 33 Конституції, згідно з якою кожний, хто законно знаходиться на території України, має право вільно пересуватися, обирати місце перебування і проживання.

Ст. 33 Конституції розрізняє місце перебування громадянина і місце його проживання.

Місце перебування фізичної особи - це те місце, де вона знаходиться тимчасово (готель, санаторій, притулок тощо).

Місце проживання фізичної особи - це місце, де громадянин постійно чи переважно проживає (як власник будинку чи квартири; як наймач чи піднаймач житла; як член сімї власника, наймача тощо або на іншій підставі, встановленій законодавством, у будинку-інтернаті для інвалідів, громадян похилого віку тощо).

Фізична особа може проживати постійно у якомусь одному місці. Але вона може мати кілька місць проживання (ч. 6 ст. 29 ЦК України). У такому випадку правове значення має встановлення тієї обставини, у якому з цих місць проживання вона вчинила юридично значиму дію (склала заповіт, уклала договір тощо), щодо наслідків якої виник спір чи треба встановити певний юридичний факт.

У поданій заяві представник заявниці просить суд встановити саме факт постійного мешкання та реєстрації виключно заявниці та ОСОБА_4 за вказаною вище адресою, однак місце реєстрації останніх встановлене відповідними документами, а саме паспортами громадян України, предявлення яких само по собі підтверджує факт реєстрації за відповідною адресою у встановленому законом порядку і не потребує судового вирішення зазначеного питання. При цьому, належних та допустимих доказів, які б підтверджували саме факт постійного мешкання виключно заявниці та ОСОБА_4 за вказаною вище адресою, матеріали справи не містять.

Відповідно до ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При винесення рішення відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достовірність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Таким чином, представником заявниці не було надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження викладених у її заяві обставин про те, що заявниця та ОСОБА_4 постійно мешкали в АДРЕСА_2 лєт Октября, 37/25, що за вказаною адресою за місцем проживання не було зареєстровано інших осіб, а тому, суд, оцінивши всі зібрані по справі докази у сукупності, прийшов до висновку, що обставини, на які посилається представник заявниці як на підставу задоволення її заяви не знайшли свого підтвердження у ході розгляду справи та не ґрунтуються на законі, у звязку з чим суд вважає за необхідне у задоволенні заяви відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.10,11,60, 64,88,212-215, 224 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні заявлених вимог ОСОБА_2, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Луганської області через районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.І.Суський

16.11.17