Справа № 639/5423/17
Провадження № 2/639/2239/17
22 листопада 2017 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Гаврилюк С.М.,
при секретарі судового засідання Макушенко Т.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на житловий будинок,
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 , який в подальшому уточнив та просив визнати дійсним договір купівлі-продажу № Н2-31 від 14.04.1998 житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований за адресою: м. Харків, вул Репіна, 19, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 та посвідчений Харківською товарною біржею; визнати за ОСОБА_1 право власності на вищевказаний житловий будинок з надвірними будівлями.
В обґрунтування позовної заяви ОСОБА_4 зазначив, що 14.04.1998 між сторонами по справі на Харківській товарній біржі укладено договір купівлі-продажу нерухомості за № Н2-31, відповідно до якого відповідачі продали, а позивач придбав 1/2 житлового будинку - «А-1» з надвірними будівлями: сарай - «Б, В», вбиральня - «Г», льох - «Д», огорожа - N 1, 2, що розташований за адресою: м. Харків, вул. Рєпіна, 19.
У зв'язку з вищевикладеним позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.
Позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити їх та у разі неявки відповідачів у судове засідання, не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідно довідки адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Харківській області відповідачі зареєстрованими не значаться, у зв'язку з чим, згідно ч. 9 ст. 74 ЦПК України викликалися до суду через оголошення у пресі. Оголошення про виклик відповідачів у судове засідання, призначене на 22.11.2017, було опубліковано в газеті «Слобідський край». Таким чином, відповідачі повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, однак у судове засідання не з'явилися, в порушення ч. 2 ст. 77 ЦПК України про причини неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності не надавали.
Згідно ч. 1 ст. 157 ЦПК України суд розглядає справу протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі.
Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов'язки. У зв'язку з чим суд вважає за необхідне розглянути справу без участі відповідачів, виходячи з вимог ч. 9 ст. 74, ст. 224 ЦПК України.
Згідно статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, судом не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно з ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи.
Згідно до вимог ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна із сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За змістом ст. 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.
В п. 10 Договору зазначено, що у відповідності до ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають подальшому нотаріальному посвідченню.
Після укладення вказаного Договору, сторони не здійснювали його нотаріального посвідчення.
Умови укладеного Договору купівлі-продажу повністю виконані: позивач передав ОСОБА_2, ОСОБА_3 обумовлену в п. 4 Договору суму, а останні в свою чергу звільнили придбану частину житлового будинку негайно після підписання договору, спірне нерухоме майно перейшло у повне володіння та розпорядження позивача.
Відповідно до вимог ст.ст. 8, 15 Закону України «Про товарну біржу» членами товарної біржі є прийняті до її складу згідно із статутом біржі вітчизняні та іноземні юридичні і фізичні особи. Член товарної біржі має право здійснювати біржові операції на біржі. Біржовою операцією визнається угода, якщо вона являє собою купівлю-продаж товарів, допущених до обігу на товарній біржі, якщо її учасники члени біржі, якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.
Таким чином, як встановлено судом, даний Договір купівлі-продажу, зареєстрований Харківською товарною біржею 14 квітня 1998 року, відповідає порядку укладення договорів на товарних біржах, тобто вимогам ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» та має юридичну силу.
Виходячи з приписів п. 9 «Прикінцевих та перехідних положень» Цивільного кодексу України 2004 року, до договорів, що були укладені до 1 січня 2004 року і продовжують діяти після набрання чинності цивільним кодексом України, застосовуються правила цього Кодексу щодо підстав, порядку і наслідків зміни або розірвання договорів окремих видів незалежно від дати їх укладення.
Отже, до відносин щодо купівлі-продажу спірного нерухомого майна застосовуються норми ЦК, що діяли на час укладення угоди.
Згідно ст. 224 ЦК УРСР 1963 року, за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцю, а покупець зобов'язується прийняти майно та сплатити за нього визначену грошову суму.
Відповідно до ст. 225 ЦК УРСР 1963 року, право продажу майна належить власнику.
Вказаний договір купівлі-продажу укладено сторонами під час дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, ст. 227 якого передбачено нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу квартири, якщо хоча б однією з сторін є громадянин.
Згідно ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.
У відповідності до ст. 47 ЦК УРСР 1963 року, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.
Претензій сторони один до одного не мали на момент укладання угоди та за минулий час. Всі істотні умови угоди дотримані, Договір зареєстрований в Харківському міському БТІ 24.04.1998. З моменту укладення Договору та дотепер позивач користується, володіє та проживає в спірній частині домоволодіння, він є добросовісним набувачем та ніхто не оспорює його права на 1/2 частини житлового будинку № 19 з надвірними будівлями, який розташований в м. Харкові по вул. Рєпіна.
Згідно з п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 28.04.1978 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними», якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення, виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурору вправі визнати угоду дійсною.
Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсним», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.
В укладеному договорі купівлі-продажу позивач та відповідачі повністю обумовили усі істотні умови у тексті біржового договору, всі зобов'язання за договором купівлі-продажу нерухомого майна сторонами виконані в повному обсязі. Також факт купівлі-продажу квартири і виконання умов укладеного договору ніким не оскаржено і ніким не оспорюється.
Нотаріальне посвідчення договору може бути компенсоване рішенням суду. Це можливо за дотримання таких вимог: сторони домовились щодо усіх істотних умов договору; така домовленість підтверджена письмовим доказом; відбулося повне або часткове виконання договору; одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення.
У разі позитивного рішення суду наступне нотаріальне посвідчення договору не потребується, в такому випадку судове рішення має «компенсаторне» значення.
У звязку з викладеним, суд дійшов висновку, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню у повному обсязі.
Відповідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Таким чином, з відповідачів підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 сплачений позивачем, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 2, 3), судовий збір у сумі по 1075 грн.з кожного та судові витрати у сумі по 139,20 грн з кожного, що пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідачів, що підтверджується квитанцією N 2011 від 019.11.2017.
Керуючись ст.ст. 5, 6, 10, 11, 57, 60, 61, 208, 209, 212-215, 224 ЦПК України, Законом України "Про товарну біржу", п. 9 «Прикінцевих та перехідних положень» Цивільного кодексу України 2004 року, ст.ст. 47, 224, 225, 227 Цивільного кодексу УРСР 1963 року, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на житловий будинок задовольнити.
Визнати дійсним договір купівлі-продажу № Н2-31 від 14.04.1998 житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований за адресою: м. Харків, вул. Рєпіна, 19, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, ОСОБА_3, посвідчений Харківською товарною біржею.
Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІІН НОМЕР_1) право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою: м. Харків, вул. Рєпіна, 19.
Стягнути з ОСОБА_2 (паспорт серії МК № 532927, виданий 1 ЦОМ Жовтневого РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 15.07.1997), ОСОБА_3 (паспорт серії МК № 836195, виданий Жовтневим РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 01.04.1998) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІІН НОМЕР_1) судовий збір у розмірі по 1075 (одна тисяча сімдесят п'ять) грн з кожної та судові витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідачів у розмірі по 139 (сто тридцять дев'ять) грн 20 коп. з кожної.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення - шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С.М. Гаврилюк