Єдиний унікальний номер: 378/661/17
Провадження № 2/378/196/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" серпня 2017 р. Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді: Марущак Н. М.

за участю секретаря: Шевченко Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Ставище Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради, третя особа ОСОБА_3, про визнання права на спадщину,

ВСТАНОВИВ:

До суду з вказаним позовом звернулася ОСОБА_1, посилаючись на те, що відповідно до господарських книг ОСОБА_2 сільської ради за 1983-1985, 1996-1990 роки та довідки ОСОБА_2 сільської ради житловий будинок № 39 по вулиці Хліборобській в селі Торчиця, 1918 року побудови, капітально відремонтований (обкладений цеглою із заміною даху) в 1958 році, відносився до майна колгоспного двору, на час припинення якого (15 квітня 1991 року) в ньому проживали ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які згідно діючих на той час ст. ст. 120,123 ЦК УРСР (1963 р.) та Закону України "Про власність" набули право власності на житловий будинок як майно колгоспного двору, в рівних частках. Рішенням виконкому Ставищенської районної ради №117 від 06.06.1989 року затверджено списки власників житлових будинків по ОСОБА_2 сільській раді для отримання свідоцтв про право власності, де власником вказаного будинку визнано голову двору ОСОБА_4.

26 грудня 2006 року померла ОСОБА_5, з якою постійно до дня смерті проживав її чоловік ОСОБА_4, який своїх спадкових прав за життя не оформив.

11 вересня 2016 року помер ОСОБА_4, спадщину після смерті якого прийняла вона (позивач) - спадкоємиця за заповітом.

Відповідно до технічного паспорта житловий будинок загальною площею 65, 4 м2 житловою площею 31, 6 м2 вартістю 120507 гривні. На земельній ділянці, крім житлового будинку «А-1», розташований погріб з шийкою «Г/пг», прибудова «а», літня кухня «Б-1», сарай «В-1», сарай-прибудова «в», ворота «1», хвіртка «2» та огорожа «3».

ОСОБА_2 сільська рада свідоцтва про право власності на вищевказаний будинок не видавала, що позбавляє її (позивача) можливості оформити свої права в нотаріальній конторі.

Позивач просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті 11 вересня 2016 року батька ОСОБА_4 на вищевказаний житловий будинок.

В судове засідання позивач та її представник ОСОБА_6 не зявилися, представник позивача ОСОБА_6 подала до суду заяву з зазначенням, що позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати у їх відсутність.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради в судове засідання не прибув, до суду сільська рада подала заяву про визнання позовних вимог та слухання справи у відсутність представника сільської ради.

В судове засідання третя особа ОСОБА_3 не прибув, до суду подав заяву, відповідно до якої проти задоволення позову не заперечує, справу просить розглядати у його відсутність.

Суд, розглянувши матеріали справи, письмову заяву відповідача ОСОБА_2 сільської ради про визнання позову та перевіривши письмові докази, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до погосподарських книг ОСОБА_2 сільської ради за 1983-1985, 1996-2000, 2001-2005 роки (а. с. 18-26), довідки ОСОБА_2 сільської ради від 26 червня 2017 р. № 231 (а. с. 13), технічного паспорта (а. с. 28-32) житловий будинок по вул. № 39 по вулиці Хліборобській в селі Торчиця Ставищенського району Київської області, 1918 року побудови, капітально відремонтований в 1958 році, відносився до майна колгоспного двору, на час припинення якого в ньому проживали та не втратили частку в його майні ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які набули право власності на вказаний будинок, як на майно колгоспного двору, кожний на ? його частину.

Рішенням виконкому Ставищенської районної ради № 117 від 06.06.1989 року затверджено списки власників житлових будинків по ОСОБА_2 сільській раді для отримання свідоцтв про право власності, в якому головою двору за вищевказаною адресою вказано ОСОБА_4 (а.с. 27).

Відповідно до копії технічного паспорту (а.с. 28-32) та довідки ОСОБА_2 сільської ради від 26 червня 2017 р. № 232 (а. с. 14) вказаний житловий будинок загальною площею 65, 4 м2, житловою площею 31, 6 м вартістю 120507 гривні розташований на земельній ділянці, яка не приватизована. На земельній ділянці за вказаною адресою, крім житлового будинку «А-1» 1958 року побудови, розташований погріб з шийкою «Г/пг» (1960 року побудови), прибудова «а», літня кухня «Б-1», сарай «В-1» (1970 року побудови), сарай-прибудова «в», ворота «1», хвіртка «2» та огорожа «3» (1972 року побудови).

Із копії свідоцтва про смерть (а. с. 7) та довідки ОСОБА_2 сільської ради від 26 червня 2017 року № 234 (а. с. 9), витягу із Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а.с. 10).встановлено, що 26 грудня 2006 року померла ОСОБА_5, після смерті якої спадщину за законом прийняв ОСОБА_4 (її чоловік), відповідно до ст. 1261, ч. 3 ст. 1268 ЦК України, як особа, що постійно до дня смерті проживав разом із спадкодавицею, проте, своїх спадкових прав за життя не оформив.

З матеріалів спадкової справи встановлено, що ОСОБА_4 помер 11 вересня 2016 року в селі Торчиця Ставищенського району Київської області, спадщину після смерті якого прийняли позивач та третя особа ОСОБА_3 (на земельну ділянку), спадкоємці за заповітом, посвідченим сільським головою с. Торчиця Ставищенського району Київської області 26 березня 2015 року за реєстровим № 10, подавши до Ставищенської районної державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у встановлений шестимісячний строк відповідно до ст. ст. 1223 ч. 1, 1269 ч. ч. 1, 2, ст. 1270 ч. 1 ЦК України (а.с. 31-57).

Реєстрація права власності на даний житловий будинок згідно відповіді КП КОР Південне БТІ до 01.01.2013 р. не проводилась (а. с. 33) та в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості про речові права на вказане нерухоме майно відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК України (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

На підставі ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцю незалежно від часу її прийняття з часу відкриття спадщини.

Відповідно до пунктів 1, 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України цей кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 1 січня 2004 року.

Статтею 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість і підстави відмови в ній установлюються законом.

Відповідно до ст. 2 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення, (постанова Верховного Суду України від 13 червня 2012 р. № 6-54 цс 12).

З урахуванням положень ч. 1 ст.15, ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведених норм права потреба в такому способі захисту виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами (документами), підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5, за життя набули право власності кожен на 1/2 частину вищевказаного житлового будинку, як частку в майні колгоспного двору, після смерті 26.12.2006 р. ОСОБА_5 право власності за законом на 1/2 частину житлового будинку набув ОСОБА_4, а після смерті 11 вересня 2016 року останнього право власності в порядку спадкування за заповітом на вказаний будинок набула позивач ОСОБА_1, і оскільки відповідачем ОСОБА_2 сільською радою позов визнається, - він підлягає задоволенню.

Оскільки ОСОБА_2 сільська рада до предявлення позову про визнання права на спадщину на житловий будинок і в судовому засіданні не оспорювала цього права, відповідно до змісту ст. 88 ЦПК України на неї не може бути покладений обовязок по відшкодуванню судових витрат.

Керуючись ст. ст. 120, 123 ЦК УРСР (1963 р.). ст. ст. 182, 344, 392, 1220, 1223 ч. 1, 1261, 1268 ч. 3, 1269 ч. ч. 1, 2, 1270 ч. 1 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 1, 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", ст. ст. 10, 11, 60, 88, 174, 213-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті 11 вересня 2016 року ОСОБА_4 на житловий будинок № 39 по вулиці Хліборобська в селі Торчиця Ставищенського району Київської області загальною площею 65, 4 м2 житловою площею 31, 6 м2 вартістю 120507 (сто двадцять тисяч пятсот сім) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Київської області через Ставищенський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Н. М. Марущак