Справа № 740/2110/17 Провадження № 22-ц/795/2158/2017 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції -Олійник В. П. Доповідач - Тагієв С. Р.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2017 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіТагієва С.Р.,
суддів:Лакізи Г.П., Скрипки А.А.,
при секретарі:Покладі Д.В.,
за участю:позивача ОСОБА_5 та представника ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на заочне рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27 червня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

в с т а н о в и в:

Заочним рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27 червня 2017 року позов задоволено повністю, стягнуто з відповідача ОСОБА_7 аліменти на неповнолітню дитину - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1 / 3 (однієї третьої ) частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менш ніж 30 (тридцять) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29 травня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Не погоджуючись частково з рішенням, ОСОБА_7 звернувся до суду з апеляційною скаргою та, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив змінити оскаржуване заочне рішення в частині розміру стягнення аліментів, встановивши його на рівні 1/4 частки від заробітку (доходу).

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини справи, висновки суду ґрунтуються на недоведених фактах. Апелянт зазначає, що позивач, висуваючи вимогу про стягнення з нього аліментів у розмірі 1/3 частки заробітку, а не традиційної 1/4 частки, заявила про витрати на дитину, які нічим не підтверджені. Також, на думку ОСОБА_7, судом не взято до уваги те, що він добровільно перераховував кошти через Приват24 на картку позивача.

В судове засідання ОСОБА_7 не з'явився, повідомлений у встановленому законом порядку.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позов обґрунтований та заснований на вимогах закону. З таким висновком повністю погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Позивач ОСОБА_5 та відповідач ОСОБА_7 мають спільну дитину ОСОБА_8, 2012 року народження (копія свідоцтва про народження на а.с. 8). Сторони по справі спільно не проживають, і це обидві сторони не заперечують.

Згідно довідки Управління праці та соціального захисту населення Ніжинської міської ради Чернігівської області від 17.11.2014 року (а.с.12) позивач ОСОБА_5 є особою, переміщеною з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції (м. Рубіжне, Луганської області,) та в даний час проживає у м. Ніжин, Чернігівської області, отримує державну допомогу переміщеним особам на проживання, яка у поточному році складала (з підвищенням) 1326 грн., за вересень - 1736 грн., за жовтень - 2147 грн. 60 коп., за листопад - 1216 грн. 97 коп. (а.с. 107).

Дитина ОСОБА_8, 2012 року народження, проживає разом з матір'ю, є інвалідом за захворюванням «Цукровий діабет І типу, важка форма» (а.с. 9, 11, 105), у зв'язку з чим мати ОСОБА_5 отримує державну соціальну допомогу на дітей-інвалідів віком до 18 років в розмірі (з підвищеннями) 1550 грн. 40 коп., 1631 грн. 40 коп., а з жовтня 2017 року - 1729 грн. 40 коп. на місяць (а.с.9, 15, 108). Також мати за основним місцем роботи (Носівська школа мистецтв, викладач класу сольного співу) перебувала у відпустці по догляду за дитиною до 6 років та не отримувала доходів (довідка на а.с. 13), за сумісництвом працювала фахівцем у Ніжинському державному університеті ім. М. Гоголя, а з 20 липня 2017 року прийнята до Ніжинського університету за основною формою працевлаштування. Доходи ОСОБА_5 за місцем роботи складають сумарно за чотири місяці з липня по жовтень 2017 року - 2161,43 грн. (довідка про доходи з місця роботи на а.с.14,106).

Згідно інформації Чернігівської обласної лікарні, наданої стороною позивача разом із запереченнями на апеляційну скаргу (а.с. 105), захворювання дитини ОСОБА_8 є невиліковним та потребує довічної інсулінотерапії. Крім постійної замісної інсулінотерапії та спеціальної дієти йому рекомендоване щоденне визначення глікемічного профілю за допомогою індивідуального глюкометра - якнайменше 4 виміри на добу (кількість добових вимірів зростає при погіршенні стану, нестандартних ситуаціях, фізичних навантаженнях тощо). Дитина безкоштовно отримує інсулін. У 2015 році по централізованих закупках МОЗ України для дітей, хворих на цукровий діабет, ОСОБА_8 отримав 850 штук тест-смужок для глюкометра, у 2016 році таких поставок не було, а у 2017 році отримав 600 штук тест-смужок, що фактично становить 40 % від мінімальної потреби. Дитина має право на безоплатне та пільгове забезпечення путівкою до державного закладу один раз на рік. Дитині рекомендоване стаціонарне лікування один раз на пів-року.

За даними позивача, які нічим не спростовані, щомісячно на тест-смужки та інсулінові шприци вона витрачає близько 1750 грн., на підтвердження позивачем надана роздруківка цін на вказані товари з інтернет-магазину для людей з цукровим діабетом diabetes-control.com.ua, відповідно до якої тест-смужки в упаковці (100 шт.) коштують 490 грн., а інсулінові шприци в упаковці (100 шт.) - 500 грн. Позивач підтвердила відповідними копіями чеку та накладної придбання у вересні 2017 року одних лише тест-смужок на суму 1365 грн. (а.с.69-71).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що доходи позивача, які складаються з заробітної плати, соціальної допомоги на дитину-інваліда та допомоги переміщеним особам на проживання (припиняється з грудня 2017 року), не можуть забезпечити утримання дитини.

Відповідно до наданої довідки, відповідач ОСОБА_7 працює в Луганські обласній філармонії на посаді художнього керівника ансамблю з посадовим окладом 4330 грн. (а.с.59). Аліменти в розмірі 1/3 заробітку відповідача ледь покриють заявлені в позові витрати на утримання та лікування дитини. Тому суд не знаходить підстав для зменшення розміру аліментів.

Відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, та інші обставини, що мають істотне значення. За правилами Цивільного процесуального кодексу України, наявність або відсутність обставин, якими обґрунтовуються вимоги або заперечення, має встановлюватись на підставі доказів, які подаються суду сторонами у справі (ст. 57, 60 ЦПК України).

Дослідивши надані сторонами докази, колегія суддів вважає, що відповідач не навів суду обставин, які б свідчили про неможливість сплати ним аліменти у розмірі 1/3 частки від доходу. Колегія суддів вважає, що, вирішуючи питання про розмір аліментів, суд першої інстанції вірно врахував стан здоров'я дитини.

Щодо посилання апелянта на порушення судом першої інстанції ч. 4 ст. 169 ЦПК, а саме ухвалення заочного рішення за першої ж неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд зауважує, що заочний розгляд справи регламентований статтями 224-233 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 224 цього кодексу у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Подані вподальшому апелянтом ОСОБА_7 докази не змінюють правильності висновків суду та не дають підстав для скасування заочного рішення.

Доводи апелянта про те, що додаткові витрати на дитину повинні стягуватись окремо за додатковою заявою стягувача аліментів, не заслуговують на увагу, оскільки витрати на лікування дитини ОСОБА_8 носять системний характер, адже захворювання є невиліковним, потребує постійного (пожиттєвого) контролю та відповідних щоденних витрат.

Суд також при вирішенні спору не бере до уваги добровільні платежі відповідача на картку позивача, оскільки такий перерахунок був востаннє здійснений ним у липні 2017 року, і з того часу ОСОБА_7 коштів не перераховував. Існування домовленості між сторонами про сплату аліментів не підтверджено відповідним договором.

Враховуючи важку форму захворювання дитини, її невиліковність, необхідність пожиттєвого лікування, у т.ч. періодичного стаціонарного та санаторно-курортного, судова колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та зменшення розміру аліментів, встановленого судом першої інстанції. Висновки Ніжинського міськрайонного суду відповідають вимогам закону та обставинам справи.

За змістом ст.ст.307, 308 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 - відхилити.

Заочне рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27 червня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: