Дата документу 21.11.2017
ЄУ № 420/486/16-ц
Провадження №6/420/48/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2017 року Новопсковський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді Проньки В.В.

за участю секретаря Сіренко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Новопсков подання державного виконавця Новопсковського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець Новопсковського РВДВС ГТУЮ у Луганській області Тищенко К.Є. звернулася до суду з поданням, в якому просить застосувати до боржника ОСОБА_2 заходи з тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобовязань, покладених на неї рішенням Новопсковського районного суду Луганської області.

В обґрунтування своїх вимог державний виконавець зазначила, що на примусовому виконанні у Новопсковському РВДВС ГТУЮ у Луганській області знаходиться виконавчий лист, виданий Новопсковським районним судом Луганської області 12.12.2016 у справі № 420/486/16-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором № LGВ0GA від 13.08.2008 у розмірі 114357,87 доларів США

15.05.2017 державним виконавцем Тищенко К.Є. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 53941968, в якій боржнику був наданий строк для добровільного виконання рішення суду. Державним виконавцем неодноразово були направлені виклики боржника ОСОБА_2, однак остання не зявлялася, причину не повідомила. Перевіркою майнового стану боржника ОСОБА_2 встановлено, що майно, на яке можна накласти арешт, у боржника ОСОБА_2 відсутнє. Боржнику ОСОБА_2 була повторно направлена копія постанови про відкриття виконавчого провадження та повістка про повторний виклик, однак конверт повернувся на адресу Новопсковського РВДВ з повідомленням, що за зазначеною адресою боржник ОСОБА_2 не проживає. Державним виконавцем та представником стягувача було здійснено виїзд за місцем проживання боржника ОСОБА_2 за адресою: вул. Лісна, с.Піски Новопсковського району Луганської області, з метою перевірки її майнового стану, де було встановлено, що остання за вказаною адресою фактично не проживає з 2014 року, виїхала разом зі своєю сімєю до РФ.

Зазначає, що виконавчою службою здійснено всі необхідні виконавчі дії, спрямовані на виконання рішення суду, тому саме обмеження права виїзду за межі України буде дієвим та на даний час фактично єдиним способом спонукати боржника ОСОБА_2 виконувати рішення суду.

Державний виконавець надала до суду заяву, в якій просить подання розглянути без її участі.

Відповідно до ч.2 ст.377-1 ЦПК України суд негайно розглядає подання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Суд, вивчивши матеріали подання, дійшов висновку про відмову у задоволенні подання за таких підстав.

Судом встановлено, що на виконанні у Новопсковському РВДВС ГТУЮ у Луганській області знаходиться виконавче провадження № 53941968 від 15.05.2017 з примусового виконання виконавчого листа № 2/420/371/16, виданого 12.12.2016 Новопсковським районним судом Луганської області про стягнення з боржника ОСОБА_2 на користь стягувача ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором №LGВ0GA від 13.08.2008 у розмірі 114357,87 доларів США, з яких: 53920,72 доларів США заборгованість за кредитом, 56537,15 доларів США заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 3900,00 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом, що за курсом відповідно до службового розпорядження НБУ від 12.02.2016 складає 2982453,25 грн, та 45156,80 грн в рахунок понесених судових витрат.

15.05.2017 року відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Актом державного виконавця від 16.10.2017 встановлено, що зі слів сусідів боржника ОСОБА_2, остання за адресою: вул. Лісна, 14, с. Піски Новопсковського району Луганської області не проживає, виїхала разом зі своєю сімєю на постійне місце проживання до РФ.

Державним виконавцем були зроблені запити до обліково-реєстраційних установ, а саме до регіонального сервісного центру МВС у Луганській області, Державної фіскальної служби України, Пенсійного фонду України щодо наявності зареєстрованого за боржником ОСОБА_2 рухомого та нерухомого майна.

Відповідно до ст. 33 Конституції України право кожного вільно залишати територію України може бути обмежене лише законом.

Відповідно до ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який було ратифіковано Верховною Радою України 17.07.1997, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб, і які передбачені законом.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, так як пов'язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання.

Крім того, слід зазначити що право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду, зобов'язань, тобто наявність лише самого зобов'язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон. Окрім того, факт ухилення має підтверджуватись сукупністю доказів, які державний виконавець повинен зазначити у поданні.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України, викладених у Листі від 01.02.2013 «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України», ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо.

Відповідно до положень ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків звільнення від доказування.

Зважаючи на це, саме державний виконавець, який звертається із поданням про тимчасове обмеження боржника - громадянина України - у праві виїзду за межі України, повинен довести не тільки факт невиконання боржником зобов'язання, покладеного на нього судовим рішенням, а й факт ухилення боржника від виконання такого зобов'язання.

Відповідно до положення ч.2 ст.10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання субєкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

Однак, звертаючись до суду з даним поданням, державний виконавець Новопсковського РВДВС ГТУЮ у Луганській області фактично обмежується не виконанням боржником зобов`язань зі сплати боргу за виконавчим провадженням у добровільному порядку, наявністю існуючої заборгованості, без належного дослідження обставин, без надання доказів про ухилення боржника від виконання зобов`язань зі сплати боргу за виконавчим провадженням.

Матеріали подання не містять доказів того, що боржником отримана копія постанови про відкриття виконавчого провадження, тобто державним виконавцем не підтверджено факт обізнаності боржника про наявність відкритого виконавчого провадження, що виключає свідомість невиконання судового рішення, наявність в діях/бездіяльності божника умислу.

Крім того, державним виконавцем не наведено доказів про те, що Новопсковським ВДВС ГТУЮ у Луганській області були прийняті всі необхідні заходи щодо примусового виконання рішення.

Оцінюючи доводи державного виконавця, викладені ним у поданні, та у сукупності із наданими ним доказами, суд вважає, що державний виконавець зміг довести тільки факт того, що боржник має заборгованість.

Однак сам по собі цей факт свідчить лише про факт невиконання боржником зобов'язання, покладеного на неї рішенням суду, але не свідчить про те, що боржник ухиляється від виконання такого зобов'язання. Особа, яка має невиконані зобовязання, не може вважатися винною в ухиленні, доки не буде доведено протилежне.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що подання державного виконавця про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 за межі України необґрунтоване, у зв'язку з чим в задоволенні подання слід відмовити.

На підставі ст.33 Конституції України, ст. 6 Закону України Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну, ст. ст. 10, 60, 208-210, 212, 223, 377-1 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання державного виконавця Новопсковського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили після закінчення п`ятиденного строку, встановленого для подачі апеляційної скарги, якщо така не була подана.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Луганської області через Новопсковський районний суд Луганської області шляхом подачі протягом п'яти днів з дня її проголошення апеляційної скарги.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: В.В. Пронька