22.12.2017 Єдиний унікальний номер 205/9764/16-ц
єдиний унікальний номер № 205/9764/16-ц
провадження № 2/205/735/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2017 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого судді Басової Н.В., за участю секретаря судового засідання Сахончик Я.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, інтереси якої на підставі довіреності представляє ОСОБА_2, до ОСОБА_3, ОСОБА_4, інтереси яких за договором представляє ОСОБА_5, третя особа: Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія», інтереси якої на підставі довіреності представляє ОСОБА_6, про поновлення строку та відшкодування шкоди, спричиненої в результаті дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 30 грудня 2016 року звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», про відшкодування шкоди, спричиненої в результаті дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на те, що 01 липня 2014 року за участю автомобілів НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1, що належить їй на праві власності, та автомобіля НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_7 відбулась дорожньо-транспортна пригода, винуватцем якої визнаний ОСОБА_7 Цивільно-правова відповідальність останнього застрахована в ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія». 30 січня 2015 року ОСОБА_7 помер. Позивач зверталась до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» із заявою про страхове відшкодування, однак їй було відмовлено у виплаті страхового відшкодування. 27 серпня 2015 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська по справі за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» було ухвалено рішення про стягнення з відповідача на користь позивача суми невиплаченого страхового відшкодування у розмірі 36430 грн. 26 коп. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2015 року рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 серпня 2015 року скасовано, у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення суми страхового відшкодування відмовлено. У звязку з тим, що у виплаті страхового відшкодування позивачу було відмовлено рішенням апеляційної інстанції, позивач вважала, що відшкодування спричиненої шкоди покладається на особу, що її завдала. Спадкоємцями ОСОБА_7 є відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Позивач просила суд стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача відшкодування шкоди в розмірі 61029,15 грн., витрати, повязані з отриманням висновку автотоварозначого дослідження у розмірі 600 грн. та судові витрати по справі.

У клопотанні від 26 травня 2017 року представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 просила суд визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновити строк на предявлення грошових претензій до спадкоємців.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 у заяві від 22 грудня 2017 року просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Представник відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ОСОБА_5 у заяві від 22 грудня 2017 року просив розглядати справу без його участі. У запереченнях від 13 лютого 2017 року посилався на те, що ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 листопада 2016 року закрито провадження у справі № 199/1387/16, предметом даного позову були ті ж вимоги з тих же підстав. Висновок експертного дослідження від 03 вересня 2014 року, складений на підставі протоколу огляду автомобіля, проведеного експертом 14 серпня 2014 року, не є допустимим доказом. Крім того, позов не може бути задоволено у звязку з пропуском предявлення претензій кредитором.

Представник ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» в судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. У заяві від 22 лютого 2017 року просив розглядати справу за його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.

Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що 01 липня 2014 року за участю автомобілів НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1, належного останній на праві власності, та автомобіля НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_7, відбулась дорожньо-транспортна пригода (а.с. 7).

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 липня 2014 року ОСОБА_7 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. (а.с. 7).

В силу ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

У звязку з цим, вина ОСОБА_7 у дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 01 липня 2014 року, внаслідок чого заподіяна шкода позивачу, як власнику автомобіля НОМЕР_3, доведена в силу вищевказаної норми.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_7 застрахована в ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» відповідно до полісу № АС/7103778 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що діяв з 14.02.2014 року до 13.02.2015 року.

15 серпня 2014 року ОСОБА_1 зверталась до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» із заявою про страховий випадок, пошкодження автотранспротного засобу в дорожньо-транспортній пригоді від 01 липня 2014 року (а.с. 6), за результатами розгляду якої 06 жовтня 2014 року позивачу було відмовлено у виплаті страхового відшкодування страховиком з мотивів ненадання страховикові для огляду транспортного засобу.

30 січня 2015 року ОСОБА_7 помер (а.с. 7а).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 серпня 2015 року стягнуто з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_1 суму невиплаченого страхового відшкодування у розмірі 36430 грн. 26 коп. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2015 року рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 серпня 2015 року скасовано, у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення суми страхового відшкодування відмовлено (а.с. 59-63).

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_7 є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 14-17).

Згідно з нормою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов'язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).

Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 1231 ЦК України до спадкоємця переходить обов'язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем.

Оскільки зі смертю боржника зобов'язання по відшкодуванню шкоди (ч. 1 ст. 1231 ЦК України) включаються до складу спадщини, то підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов'язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми. Саме на підставі норм статей 1281, 1282 ЦК України кредитор заявив вимоги до спадкоємця.

Згідно ч. 1 ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.

З урахуванням того, що відповідачі в порушення ч. 1 ст. 1281 ЦК України не повідомили позивача про відкриття спадщини, суд вважає, що позивачем з поважних причин було порушено строк предявлення грошових претензій до спадкоємців, у звязку вказаний строк необхідно поновити.

Так, згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

Згідно висновку № 0409/14/14 експертного дослідження з визначення вартості матеріальної шкоди спричиненого власнику КТЗ, складеного 03 вересня 2014 року за зверненням ОСОБА_1, розмір матеріальної шкоди (з врахуванням втрати товарної вартості), спричиненої власнику автомобіля НОМЕР_4, пошкодженого внаслідок ДТП, становить 61029 грн. 15 коп. До висновку експерта додано протокол огляду автомобіля НОМЕР_5, від 14 серпня 2014 року, де зазначено про наявність пошкоджень даного транспортного засобу (а.с. 94-118).

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Зокрема, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

На підставі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичною особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

В силу ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

У постанові від 20.01.2016 року по справі № 6-2808цс15 Верховний Суд України зробив правовий висновок, який має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права, а саме: право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості предявити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності.

З урахуванням викладеного, оцінюючи здобуті по справі докази за своїм внутрішнім переконанням щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємності звязку у сукупності, суд вважає за необхідне стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача суму відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 61029,15 грн., та витрати, повязані з отриманням висновку автотоварозначого дослідження у розмірі 600 грн. (а.с. 24).

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд приймає до уваги те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а отже з відповідачів рівними частками на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 616,29 грн. (а.с. 2).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 15-16, 22, 1166, 1187, 1216, 1218, 1220, 1231, 1281-1282 ЦК України, ст. ст. 4, 12-13, 82, 141, ч. 2 ст. 247, 258-259, 263-266, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, РНОКПП: НОМЕР_6, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, до ОСОБА_3, РНОКПП: НОМЕР_7, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, РНОКПП: НОМЕР_8, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, третя особа: Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» (04080 м. Київ, вул. Фрунзе, буд. 40), про поновлення строку та відшкодування шкоди, спричиненої в результаті дорожньо-транспортної пригоди задовольнити.

Поновити ОСОБА_1, РНОКПП: НОМЕР_6, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, строк предявлення грошових претензій до спадкоємців кредитора ОСОБА_3, РНОКПП: НОМЕР_7, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, РНОКПП: НОМЕР_8, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3, РНОКПП: НОМЕР_7, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, РНОКПП: НОМЕР_8, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1, РНОКПП: НОМЕР_6, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, суму відшкодування шкоди в розмірі 61029,15 грн. (шістдесят одна тисяча двадцять девять гривень п'ятнадцять копійок), витрати, повязані з отриманням висновку автотоварозначого дослідження у розмірі 600,00 грн. (шістсот гривень), а всього 61629,15 грн. (шістдесят одна тисяча шістсот двадцять девять гривень п'ятнадцять копійок).

Стягнути рівними частками з ОСОБА_3, РНОКПП: НОМЕР_7, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, РНОКПП: НОМЕР_8, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1, РНОКПП: НОМЕР_6, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, судовий збір у розмірі 616,29 грн. (шістсот шістнадцять гривень двадцять девять копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після завершення апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 27 грудня 2017 року.

Суддя Н.В. Басова