АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 608/283/17 Головуючий у 1-й інстанції Квятковська Л.Й.
Провадження № 22-ц/789/707/17 Доповідач - Шевчук Г.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2017 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Шевчук Г.М.

суддів - Міщій О. Я., Ткач З. Є.,

за участі секретаря - Шмигельська І.З.

представника відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Чортківського районного суду від 19 квітня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2017 року ПАТ КБ «Укрсоцбанк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. В позовній заяві позивач вказав, що 13 червня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 було укладено Договір кредиту на купівлю автотранспортних засобів №770/39-239-08. у відповідності з умовами якого, позивач надав відповідачці кошти в сумі 12498,00 доларів США з кінцевим терміном повернення до 10 червня 2015 року. Банк свої зобов'язання за Кредитним договором перед Позичальником виконав. У порушення умов Договору позичальник ОСОБА_2, свої зобов'язання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 07.12.2016 року виникла заборгованість, а саме: сума заборгованості за кредитом -4574,67 дол. США.; сума заборгованості за відсотками - 2227,46 дол. США, які просить стягнути з відповідачки.

Рішенням Чортківського районного суду від 19 квітня 2017 року в позові Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовлено.

ПАТ "Укрсоцбанк" звернулось до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги частково, а саме, стягнути заборгованість в сумі 3946,40 дол. США та пені 63081,03 грн. та сплачений судовий збір. В обгрунтування вимог посилається на те, що суд відмовляючи у задоволенні позовних вимог на підставі пропущення строку позовної давності не дослідив питання позовної давності щодо щомісячних платежів та не звернув увагу, що відповідно до умов кредитного договору в п.1.1.1. - кінцевий термін повернення основної заборгованості до 10.06.2015 року.

Представник апелянта в судове засідання не з'явився, подавши до суду заяву про розгляд справи у його відсутності

Представник відповідачки заперечив апеляційну скаргу, рішення суду вважає законним і обгрунтованим.

Заслухавши відповідачів, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення .

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване рішення суду вказаним вимогам не відповідає.

У відповідності з вимогами ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, тощо.

Судом встановлено, що 13 червня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 було укладено Договір кредиту на купівлю автотранспортних засобів №770/39-239-08, у відповідності з умовами якого, позивач надав відповідачці на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 12498,00 доларів США з кінцевим терміном повернення до 10 червня 2015 року зі сплатою 12,55 (дванадцять цілих п'ятдесят п'ять сотих) процентів річних та наступними порядком погашення суми основої заборгованості до 10 числа кожного місяця згідно графіку, визначеному в Договорі Банк свої зобов'язання за Кредитним договором перед Позичальником виконав.

09 березня 2009 року загальними зборами акціонерів було прийнято рішення про зміну типу акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство та зміну найменування на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк».

Станом на 07.12.2016 року заборгованість ОСОБА_2 перед банком складає: 4574.67 дол. США заборгованості по тілу кредиту; 2227,46 дол. США заборгованості по нарахованих процентах, та 63 081,03 гривень нарахованої пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків за користування кредитом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд виходив з того, що сплив строк позовної давності, про застосування якого заявлено відповідачем, що відповідно до ст. 267 ч. 4 ЦК України є підставою для відмови у позові.

Колегія суддів не погоджується з даним висновком суду виходячи з наступного.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1 ст.626 ЦК України).

Визначення поняття «зобов'язання» міститься у ч.1 ст.509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з нормою ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття - як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (ст.ст.530, 631 ЦК).

Якщо в зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Як убачається з матеріалів справи, сторони встановили як строк дії договору з кінцевим строком повернення кредиту - до10.06.2015 року (п.1.1.1; кредитного договору), так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів - щомісяця до 10 числа включно кожного календарного місяця .

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст.1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК України).

Як зазначалося вище, сторони встановили як строк дії договору - до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобов'язань, так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню у строк до 10.06.2015 року .

Таким чином, умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Крім того з умов кредитного договору вбачається, що сторони кредитних правовідносин не врегулювували у договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов'язання, та не визначали умови такого повернення коштів.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання, згідно із ч.3 ст.254 ЦК, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язаний його початок (ст.253 ЦК).

Відповідно до ст.256 ЦК позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч.4 ст.267 ЦК).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки (ст.257 ЦК).

Для окремих видів вимог законом встановлено спеціальну позовну давність. Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом, перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України).

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст.261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у стст.252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припиненням дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК України).

За змістом цієї норми, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з умовами кредитного договору (пп.1.1; 1.1.1.) позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) у розмірі та в строки, визначені договором, і щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом, а також сплатити пеню за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування ним.

Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, ураховуючи, що за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватися позичальником частинами до 10 числа кожного місяця, то початок перебігу позовної давності для стягнення платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із зобов'язань.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачка останній платіж по кредиту здійснила 20.02.2013 року, після чого перестала виконувати щомісячні зобов'язання погашення кредиту та процентів за користування кредитом, у зв'язку із чим з у неї утворилася заборгованість за кредитним договором. У свою чергу банк звернувся до суду з позовом до неї 14.02.2017 року.

Висновок суду про те, що позивачем пропущено строк позовної давності який слід обчислювати з 20.02.2013 року, коли відповідачка сплатила останній платіж і позивач знав про порушене право грунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення .

Отже, аналізуючи умови договору сторін і зміст зазначених правових норм, колегія суддів приходить до висновку про те, що у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежа.

Аналогічні висновки містяться в постанові ВСУ від 19.03.2014 №6-20цс14.

Оскільки, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про застосування строків позовної давності, застосував норми матеріального права, які не поширюється на ці правовідносини та не застосував належні норми чинного законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення заявлених позовних вимог. Оскільки позивач звернувся з позовом до відповідача 14.02.2017 року, то не підлягає стягненню заборгованість по щомісячних платежах за період до січня 2014 року.

Слід стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості тіла кредиту, відсотків з лютого 2014року та пені за останній рік, яка становить 3946,40 дол. США, що еквівалентно 102 990,71 грн. та складається з: тіла кредиту - 2515.00 дол. США (обраховуючи відповідно до графіку платежів з лютого 2014 по травень 2015 року по 149,00 дол. США та червень 131,00 дол. США -16*149+131=2515,00 дол. США); відсотки - 1431,40 дол. США (що обраховується згідно розрахунку заборгованості відсотків на прострочену заборгованість з лютого 2014 по грудень 2016 року 22,33 + 24,66 + 27,96 + 26,85 + 29,33 + 32,95 + 32,45 + 36,27 + 34,38 + 37,12 + 42,55 + 38,90 + 39,01 + 49,14 + 43,42 + 44,92 + 869,16); та пеня за останній рік в сумі 63081,03 грн., що складає по курсу НБУ 2417,14 дол. США.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

За таких обставин з ОСОБА_2 в користь ПАТ «Укрсоцбанк" підлягають стягненню понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 2577 грн. 15 коп. та судовий збір за подачу апеляційної скарги в сумі 2834 грн.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 315, 319, 324; 325 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк" задовольнити.

Рішення Чортківського районного суду від 19 квітня 2017 року скасувати. Постановити нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ "Укрсоцбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк", 03150, Україна, м.Київ, вул.Ковпака,29, МФО 300023, п/р №0001, заборгованість в сумі 3946,40 дол. США та пеню 63081,03 грн.

Стягнути судові витрати по справі в сумі 2577 грн. 15 коп. та сплачені витрати до апеляційного суду за подачу апеляційної скарги в сумі 2834 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Г.М. Шевчук