Справа № 428/5258/17
Провадження №2/428/1714/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2017 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі головуючого судді Журавель Т.С., при секретарі Андрусишин Н.Т., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Головного управління національної поліції в Луганській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до ОСОБА_3, Головного управління національної поліції в Луганській області про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 2870 грн. та моральної шкоди в розмірі 1000 грн., завданої внаслідок кримінального правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 18.01.2017 року приблизно 16 години 00 хвилин шляхом обману у ОСОБА_2 було викрадено мобільний телефон торгівельної марки «Microsoft» моделі «lumia 535». За даним фактом на підставі заяви позивача було відкрито кримінальне провадження № 0000237 від 24.01.2017 року. Слідство проводилось слідчим ВП ГУНП в Луганській області ОСОБА_4 Як встановлено слідством злочин було скоєно відповідачем ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, його провину у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, доведено. Під час судового розгляду справи № 428/7297/16-к було проведено товарознавчу експертизу № 36 від 24.01.2017 року (висновок знаходиться в матеріалах кримінальної справи) згідно якому злочинними діями ОСОБА_3 було завдано матеріальну шкоду ОСОБА_2 у сумі 2000 грн. Вказана шкода відшкодована не була. На теперішній час такий телефон коштує 2870 грн. Під час досудового слідства позивач неодноразово зверталася до слідчого Аббасової Ю.Ю. з заявою про те, що їй достовірно відомо, що викрадений телефон знаходиться у ломбарді та просила провести дії, направлені на вилучення телефону. Усі звернення слідчим були проігноровані. Тому позивач вважає, що бездіяльність слідчого призвела до втрати мобільного телефону. Крім того, неправомірними діями відповідача також було завдано немайнових втрат, спричинених моральними стражданнями, які позначились як негативні переживання, тривога, емоційна напруга, нервозність, почуття образи, обурення, побоювання щодо збереження свого майна. Син позивача - ОСОБА_2 пережив емоційний стрес, який супроводжувався почуттями розгубленості, образи, обурення. Разом з тим, задля відновлення свого порушеного права, позивач була вимушена звернутись за правовою допомогою за правовою допомогою, сплативши за послуги суму 1500 грн. З огляду на викладене, позивач звернулася з даним позовом до суду.

Сторони, повідомлені про день, час та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не зявилися. Представника позивача надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача ГУНП в Луганській області надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги не визнав та просив відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з ГУНП в Луганській області матеріальної та моральної шкоди. Причини неявки відповідача ОСОБА_3 суду невідомі.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що дана позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що згідно копії вироку Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 21.04.2017 року у справі №428/7297/16-к ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1, 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК України. Даний вирок набрав законної сили 23.05.2017 року. З тексту вказаного вироку вбачається, що 18 січня 2017 року, приблизно о 16 годині 00 хвилин, ОСОБА_3, маючи раптово виниклий намір, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, повторно, під приводом тимчасового використання, попросив у ОСОБА_2 мобільний телефон торгівельної марки «Microsoft», моделі «lumia 535», на, що останній погодився та передав, вказаний мобільний телефон ОСОБА_3 В подальшому реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_3 розпорядився мобільним телефоном на власний розсуд, а саме продав зазначений мобільний телефон, вартістю згідно висновку товарознавчої експертизи № 36 від 24.01.2017 року, 2000 грн. Таким чином, своїми протиправними діями, ОСОБА_3 завдав неповнолітньому потерпілому ОСОБА_2. майнову шкоду на суму 2000 гривень 00 копійок, а майном потерпілого розпорядився на власний розсуд.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 є матірю неповнолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ЕД №280197.

Вирішуючи спір по суті суд виходив з наступного.

Згідно ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обовязковим до виконання.

Ч. 1 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Частиною 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування; збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Аналізуючи викладене, вбачається, що неправомірними діями відповідача ОСОБА_3 позивачу була заподіяна майнова шкода у сумі 2000 грн. Вказана сума матеріальної шкоди підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_3 як з особи, яка своїми неправомірними діями, завдала шкоду майну позивача.

Щодо стягнення моральної шкоди в сумі 1000 грн. суд зазначає наступне.

Як вбачається з п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.95 із подальшими змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №5 від 25.05.2001 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

У відповідності до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

Згідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року, із змінами внесеними постановою № 5 від 25.05.2001 року, «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

В п.п. 5, 9 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4, вказано, що суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Разом з тим, згідно методичних рекомендацій «Про відшкодування моральної шкоди», наданих Міністерством юстиції України листом від 13.05.2004 року за №35-13/797, моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. У будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді.

Аналізуючи викладене, вбачається, що внаслідок неправомірних дій відповідача ОСОБА_3 неповнолітньому сину позивача була спричинена моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях через емоційний стрес, який супроводжувався почуттями розгубленості та образи.

З огляду на викладене, зважаючи на глибину фізичних та душевних страждань позивача та її неповнолітньої дитини, керуючись вимогою розумності та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача моральну шкоду в розмірі 500 грн.

Щодо позовних вимог в частині солідарного стягнення з ГУНП в Луганській області матеріальної та моральної шкоди суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 1190 ЦК України передбачено, що особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені ст. 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб'єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою ст. 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування ч. 1 ст. 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (ст.ст. 1173, 1174 цього Кодексу).

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі ст. 1174 ЦК України.

Відповідно до цієї норми обов'язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, і навіть не на відповідний орган державної влади, а на державу Україна.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України № 6-440цс16 від 25 травня 2016 року, який згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для судів нижчих інстанцій.

Крім наведених вище підстав суд також вважає за необхідне звернути увагу на те, що слідчим СВ Сєвєродонецького ВП ГУНП у Луганській області ОСОБА_4 вживалися заходи щодо виявлення та вилучення мобільного телефону торгівельної марки «Microsoft», моделі «lumia 535», про що свідчать, наявні в матеріалах справи, копії: її клопотання про надання тимчасового доступу до вказаного мобільного телефону, який було здано до відділення № 47 ломбарду «Комод» ПТ «Ломбард ТОВ «Афінаж ЛТД» і Компанія», ухвала слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 03.02.2017 року про задоволення вказаного клопотання та поясненнями слідчого СВ Сєвєродонецького ВП ГУНП у Луганській області ОСОБА_4 про відсутність мобільного телефону у вказаному відділенні ломбарду у звязку з закінченням строку закладання.

З пояснень, наданих свідком ОСОБА_4 в судовому засіданні, вбачається, що мобільний телефон було викрадено ОСОБА_3 шляхом обману 18.01.2017 року. 19.01.2017 року він заклав мобільний телефон до відділення ломбарду по пр-ту Хіміків на три дні. Позивач звернулася до ГУНП в Луганській області про викрадення телефону через шість днів після його викрадення, а саме 24.01.2017 року. Вказані матеріали були передані свідку для проведення досудового розслідування та станом на день проведення оперативно-розшукових дій працівник ломбарду пояснила, що строк закладання скінчився та закладений мобільний телефон у відділенні ломбарду відсутній. Таким чином, свідок вживала всі необхідні заходи щодо виявлення та вилучення мобільного телефону торгівельної марки «Microsoft», моделі «lumia 535», однак через запізнє звернення позивача з заявою про його викрадення, вилучити вказаний мобільний телефон було неможливо.

З огляду на викладене, позовні вимогу в частині солідарного стягнення з ГУНП в Луганській області матеріальної та моральної шкоди є безпідставними та не можуть бути задоволені, оскільки безпосередньо суперечать нормам законодавства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Згідно ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу.

У звязку з тим, що позивачем не надано до суду документального підтвердження понесення витрат на правову допомогу в сумі 1500 грн., суд позбавлений можливості стягнути їх з відповідача ОСОБА_5

Керуючись ст.ст. 14, 61, 88, 208-209, 212-215, 223 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Головного управління національної поліції в Луганській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 2000 грн. та моральну шкоду в розмірі 500 грн., що загальною сумою складає 2500 грн. (дві тисячі пятсот гривень).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Сєвєродонецький міський суд Луганської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Т.С.Журавель