АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого: Поливач Л.Д.

суддів: Вербової І.М., Головачова Я.В.

при секретарі: Горак Ю.М.

за участю осіб:

представника ПАТ «Банк Петрокоммерц - Україна» - Карпенко Я. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Приватного підприємства «Спеціальне підприємство «Юстиція», ОСОБА_4, Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, треті особи: Публічне акціонерне товариство «Банк Петрокоммерц - Україна», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Капіталь Груп», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Осипенко Дмитро Олегович, про визнання прилюдних торгів недійсними, визнання недійсним протоколів проведення прилюдних торгів, визнання недійсним актів про проведення прилюдних торгів, визнання недійсним свідоцтв про право власності та застосування реституції як наслідку недійсності прилюдних торгів,-

за апеляційними скаргами

- Публічного акціонерного товариства «Банк Петрокоммерц - Україна», поданою представником Корнієнко Яною Андріївною

- Департамента державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, поданою представником Ясінською Катериною Михайлівною

на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 01 вересня 2016 року

в с т а н о в и л а :

Справа №761/24596/15-ц
№ апеляційного провадження № 22-ц/796/1480/2017
Головуючий у суді першої інстанції: М.А. Рибак
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Л.Д. Поливач

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 01 вересня 2016 року позов ОСОБА_3 до ПП «Спеціальне підприємство «Юстиція», ОСОБА_4, Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, треті особи: ПАТ «Банк Петрокоммерц - Україна», ТОВ «Фінансова Компанія «Капіталь Груп», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Осипенко Д. О., про визнання прилюдних торгів недійсними, визнання недійсним протоколів проведення прилюдних торгів, визнання недійсним актів про проведення прилюдних торгів, визнання недійсним свідоцтв про право власності та застосування реституції як наслідку недійсності прилюдних торгів задоволено частково.

Визнано недійсними прилюдні торги з продажу майна ОСОБА_3, а саме: машино - місця АДРЕСА_1 у Києві, що відбулися 23.10.2012 року. Визнано недійсним Протокол проведення прилюдних торгів з реалізації майна, що належить боржнику ОСОБА_3, від 23.10.2012 року № 1-089/12. Визнано недійсним Протокол проведення прилюдних торгів з реалізації майна, що належить боржнику ОСОБА_3, від 23.10.2012 року № 2-090/12. Визнано недійсним Протокол проведення прилюдних торгів з реалізації майна, що вилежить боржнику ОСОБА_3, від 23.10.2012 року № 3-090/12. Визнано недійсним Акт про проведення прилюдних торгів від 04.12.2012 року № 314/7-1, затверджений 04.12.2012 року Начальником відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України. Визнано недійсним Акт про проведення прилюдних торгів від 04.12.2012 року №№ 314/7-2, затверджений 04.12.2012 року Начальником відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України. Визнано недійсним Акт про проведення прилюдних торгів від 04.12.2012 року № 314/7-3, затверджений 04.12.2012 року Начальником відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України. Визнано недійсним свідоцтво про право власності на машино-місце АДРЕСА_1 видане 07 грудня 2012 року ОСОБА_4 Приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Осипенко Д.О. та зареєстроване в реєстрі за номером 9169. Визнано недійсним свідоцтво про право власності на машино - місце АДРЕСА_2 видане 07 грудня 2012 року ОСОБА_4 Приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Осипенко Д.О. Визнано недійсним свідоцтво про право власності на машино - місце АДРЕСА_1 видане 07 грудня 2012 року ОСОБА_4 Приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Осипенко Д.О. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням, ПАТ «Банк Петрокоммерц - Україна» та Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України через своїх представників подали апеляційні скарги, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, невірну оцінку доказів, просять рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову повністю.

В обґрунтування ПАТ «Банк Петрокоммерц - Україна» зазначив, що жодним належним та допустимими доказом не підтверджується наявність будь -якої з підстав, передбачених ст. 215 ЦК України для визнання прилюдних торгів недійсними. Суд першої інстанції ухвалюючи рішення залишив поза увагою те, що з матеріалів справи прослідковується зловживання ОСОБА_3 своїми правами у неотриманні поштових відправлень, намаганні оскаржити звіт про оцінку майна відмовившись при цьому від сплати послуг експерта, оскарженні дій державного виконавця. Вказав на те, що суд першої інстанції також не звернув увагу на недобросовісність ОСОБА_3, оскільки він був повідомлений про проведення прилюдних торгів з реалізації майна, що підтверджується матеріалами справи, навмисно вчиняв дії спрямовані на втрату чинності звіту про оцінку майна.

Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що реалізація майна на яке було звернено стягнення була здійснена у відповідності до положень ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» та Тимчасове положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27.10.1999 року № 68/5. Жодних порушень з боку Державної виконавчої служби допущено не було.

Представник ПАТ «Банк Петрокоммерц - Україна» - Карпенко Я. В. у суді апеляційної інстанції підтримала подану апеляційну скаргу, просить її задовольнити з викладених підстав. Апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України просила задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати як незаконне та необґрунтоване.

Позивач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_10 у судове засідання апеляційної інстанції не з'явилися, від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи у відсутність позивача.

Інші сторони, треті особи (їх представники) у судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися відповідно до вимог закону, причини неявки суду не повідомили, будь - яких заяв, клопотань до суду апеляційної інстанції не надходило. За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за їх відсутності, у відповідності до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України. Неявка зазначених осіб в судове засідання не унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ПАТ «Банк Петрокоммерц - Україна», перевіривши законність та обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції.

Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено.

Згідно вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення суду, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що прилюдні торги із реалізації майна були проведені за ціною, визначеною звітом про оцінку майна, який на момент проведення прилюдних торгів втратив чинність, зокрема суд зазначив, що після збігу шестимісячного строку з моменту підписання звіту про оцінку майна обов'язковою умовою призначення та проведення прилюдних торгів є отримання нового звіту про оцінку майна.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду виходячи з наступного.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження є процесуальною формою, що гарантує примусову реалізацію рішення суду, яким підтверджені права та обов'язки суб'єктів матеріальних правовідносин цивільної справи.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Главою 4 цього Закону визначається загальний порядок звернення стягнення на майно боржника. Серед іншого, відповідно до частини першої статті 52 цього Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Порядок реалізації арештованого майна передбачений Законом України «Про виконавче провадження», Інструкцією про проведення виконавчих дій, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 21.04.2005, Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27.10.1999 року №68/5.

Аналіз зазначених норм права дає можливість зробити висновок про те, що вони не встановлюють порядку та правил проведення прилюдних торгів, а лише закріплюють, як і ст. 650 ЦК України, такий спосіб реалізації майна, як його продаж на прилюдних торгах, і відсилають до інших нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України та Міністерства юстиції України, якими повинен визначатися порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна.

Відповідно до положень указаних правових норм державний виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення прилюдних торгів, а самі прилюдні торги з реалізації нерухомого майна організовують і проводять спеціалізовані організації, з якими державною виконавчою службою укладається відповідний договір.

Примусова реалізація заставленого майна як стадія виконавчого провадження є сукупністю правовідносин (урегульованих ЦК України, Законом України «Про виконавче провадження» та іншими нормативно-правовими актами), що в процесі примусового виконання виникають і реалізуються між органами й посадовими особами, які здійснюють примусову реалізацію судових рішень, та особами, які беруть участь у виконавчому провадженні чи залучаються до проведення виконавчих дій відповідно до Закону. Нерухоме майно передається на реалізацію з прилюдних торгів за ціною та в порядку передбаченому Законом України «Про виконавче провадження». При цьому, умови, процедура підготовки та порядок проведення торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, розрахунків за придбане майно й оформлення результатів торгів визначено Тимчасовим порядком, який діяв на момент проведення електронних торгів.

Пунктом 1 розділу І Тимчасового порядку електронні торги - це прилюдні торги (аукціон), що здійснюються в електронній формі в системі.

Згідно з ч. 2, 3, 4 розділу 2 Тимчасового порядку державний виконавець у строк не пізніше п'яти робочих днів після закінчення 10-денного строку подачі заперечень сторін виконавчого провадження проти визначення вартості (оцінки) майна у разі відсутності і заперечень готує і направляє до відповідного структурного підрозділу головного територіального управління юстиції у місті Києві та областях, що забезпечує реалізацію повноважень з питань державної виконавчої служби, для проведення реалізації майна, відповідні документи.

Керівник регіонального органу державної виконавчої служби, начальник відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України після отримання документів щодо передачі майна на реалізацію у строк до п'яти робочих днів перевіряє ці документи на відповідність вимогам законодавства, наявність відомостей про місце зберігання й демонстрації майна та у разі виявлення порушень визначає їх перелік та встановлює строк для усунення порушень, а у разі якщо відповідно до законодавства реалізація майна неможлива, документи щодо передачі майна повертаються на реалізацію повертаються до органу державної виконавчої служби, який їх направив, із зазначенням визначених законодавством підстав, що унеможливлюють реалізацію майна.

Пунктами 1, 5, 6, 7 розділу 5 Тимчасового порядку передбачено, що реалізація майна здійснюється шляхом проведення організатором електронних торгів, а частинами 3, 4, 5 Розділу 3 Тимчасового порядку установлено, що організатор проводить електронні торги протягом тридцяти календарних днів з дати внесення інформації про лот у Систему.

Інформаційне повідомлення про електронні торги розміщується на Веб-сайті Системою автоматично не пізніше ніж за один місяць до дати завершення електронних торгів.

Організатор зобов'язаний не пізніше ніж за 15 днів до початку проведення електронних торгів з реалізації предмета іпотеки опублікувати принаймні в двох місцевих газетах (за місцем розташування предмета іпотеки) друкованих засобах масової інформації повідомлення про проведення електронних торгів. У повідомленні зазначаються інформація про дату і час проведення електронних торгів, опис предмета іпотеки, що підлягає продажу, місце, де можна отримати додаткову інформацію про умови проведення електронних торгів, та інша необхідна інформація.

Не пізніше дня публікації повідомлення про проведення електронних торгів у засобах масової інформації організатор письмово повідомляє державного виконавця, іпотекодавця, іпотекодержателя та всіх осіб, що мають бути зареєстровані у встановленому законом порядку права та вимоги на предмет іпотеки, про день та час проведення електронних торгів та про початкову ціну продажу.

При цьому, під письмовим повідомленням слід розуміти не тільки направлення відповідних відомостей зазначеним особам у письмовому вигляді, а й отримання цими особами необхідних відомостей.

Як вбачається із матеріалів справи, рішенням Солом'янського районного суду Києва від 03.12.2010 року з ОСОБА_3 та ОСОБА_11 на користь ПАТ «БанкПетрокоммерц - Україна» стягнуто солідарно суму заборгованості за кредитним договором, яка станом на 06 жовтня 2009 року становила 5725965,89 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентна 45864986,86 грн., штраф за невиконання зобов'язань 1100,00 грн., судовий збір у сумі 1700,00 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 120,00 грн.

На виконання рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 03.12.2010 року судом 20 травня 2011 року було видано виконавчий лист.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень ДВС України від 27 травня 2011 року відкрито виконавче провадження з виконання рішення Солом'янського районного суду м. Києва 03.12.2010 року.

Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень ДВС 27 січня 2012 року було складено акти опису й арешту майна позивача, а саме: машино-місця АДРЕСА_1

Постановою державного виконавця Роєнко Р.В. від 29 лютого 2012 року для визначення вартості вказаного майна було призначено експерта (суб'єкта оціночної діяльності) - ТОВ «Українська експертна група» в особі ОСОБА_12

05 квітня 2012 року державним виконавцем було повідомлено боржника та стягувача у виконавчому провадженні про оцінку арештованого майна боржника.

19 квітня 2012 року представником позивача на адресу відділу ДВС направлено заперечення щодо результатів проведеної оцінки арештованого майна та призначення рецензування звітів з незалежної оцінки майна.

25 липня 2012 року постановою державного виконавця за заявою представника позивача був призначений експерт, суб'єкт оціночної діяльності - суб'єкт господарювання ОСОБА_13, який має кваліфікаційне свідоцтво оцінювача, для проведення рецензування звітів оцінки майна.

Заявою від 3 вересня 2012 року позивач відмовився від здійснення оплати послуг експерта з рецензування звітів про оцінку майна.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 23 серпня 2012 року, яка набрала законної сили, скарга позивача в частині оскарження дій головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень ДВС України залишена без задоволення. Згідно зазначеної ухвали, порушень вимог закону в діях державного виконавця по призначенню експертів та проведення оцінки арештованого нерухомого майна судом не встановлено.

06 січня 2012 року між Державною виконавчою службою України та ПП «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» укладено генеральний договір № 1 про реалізацію арештованого майна, на яке звернено стягнення державними виконавцями при примусовому виконанні рішень.

28 вересня 2012 року укладено договір № 089/12 про надання послуг по організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, що належало позивачу, а саме машино - місця АДРЕСА_1 за ціною 888 916,00 грн.

23 жовтня 2012 року відбулись прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна, що належить позивачу. Переможцем торгів визначено відповідача ОСОБА_4, який запропонував найвищу ціну.

05 грудня 2012 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень ДВС України Роєнко Р.В. було складено акти про проведення прилюдних торгів №№ 314/7-1, 314/7-2, 314/7-3 з реалізації арештованого майна боржника ОСОБА_3

Так, враховуючи, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені частинами першою - третьою та шостою статті 203 ЦК України (частина перша статті 215 цього Кодексу).

При цьому підставою для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених Тимчасовим положенням, а саме: правил, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмового повідомлення державному виконавцю, стягувачу та боржнику про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна тощо) (розділ 3); правил, які регулюють сам порядок проведення торгів (розділ 4); правил, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів (розділ 6).

Частиною третьою статті 62 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що майно передається на реалізацію за ціною та в порядку, визначеними статтею 58 цього Закону.

Частинами другою - четвертою статті 58 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право сторін виконавчого провадження оскаржити результати оцінки майна та порядок їх оскарження до передачі майна на реалізацію.

У разі, коли сторона виконавчого провадження не реалізувала своє право оскарження звіту суб'єкта оціночної діяльності в передбачений законом строк, цей звіт про оцінку майна набуває чинності і є підставою для реалізації майна з прилюдних торгів за початковою ціною, визначеною у звіті (частина п'ята статті 58, частина третя статті 62 Закону України «Про виконавче провадження»).

Частинами першою та п'ятою статті 58 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки нерухомого майна та майна, вартість якого перевищує сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який здійснює свою діяльність відповідно до Закону України від 12 липня 2001 року № 2658-III «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні вважається чинним протягом шести місяців з дня його підписання суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно.

Отже, оцінка нерухомого майна, на яке звернуто стягнення, здійснюється з метою визначення стартової ціни для здійснення подальшої реалізації арештованого нерухомого майна на прилюдних торгах. Враховуючи предмет стягнення, яким є нерухоме майно, проведення оцінки здійснює незалежний суб'єкт оціночної діяльності на замовлення державного виконавця, який після складення акта опису та арешту майна, його вилучення, проведення оцінки й отримання звіту про оцінку майна передає його на реалізацію на прилюдних торгах у порядку і на умовах, визначених законодавством.

Оцінка майна є дійсною впродовж шести місяців з моменту її проведення незалежно від строків передання та реалізації майна, на яке звернуто стягнення, на прилюдних торгах. Прилюдні торги повинні бути проведені в двомісячний строк від дня одержання спеціалізованою організацією заявки державного виконавця на їх проведення (пункт 3.3 Тимчасового положення).

Частиною п'ятою статті 62 Закону України «Про виконавче провадження», пунктом 7.1 Тимчасового положення, абзацом третім пункту 5.12.2 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року № 74/5 і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15 грудня 1999 року за № 865/4158, передбачено підстави й порядок призначення повторних прилюдних торгів, а також порядок уцінки нереалізованого майна. Так, у разі відсутності покупців або наявності тільки одного покупця та з інших визначених Тимчасовим положенням причин прилюдні торги вважаються такими, що не відбулися. У такому разі призначаються повторні прилюдні торги, на яких стартова ціна лота може бути зменшена, але не більше ніж на 30 відсотків. Уцінка майна проводиться державним виконавцем у десятиденний строк з дня визнання прилюдних торгів такими, що не відбулися, після чого реалізація майна за вказаною ціною повинна бути проведена впродовж місяця з дня проведення уцінки.

За правилами проведення прилюдних торгів спеціалізована організація проводить прилюдні торги за заявкою державного виконавця, в якій зазначається початкова вартість майна, що виставляється на торги, за експертною оцінкою та інші відомості. Уповноважені особи спеціалізованої організації складають інформаційні картки на кожний лот із зазначенням стартової ціни. При цьому визначення стартової ціни лота здійснюється на підставі початкової вартості майна за результатами проведеної оцінки майна незалежним суб'єктом оціночної діяльності (пункти 2.6, 3.2, 3.4 Тимчасового положення). Тобто, на момент проведення прилюдних торгів, у тому числі повторних торгів, для визначення вартості об'єкта оцінки звіт про оцінку майна повинен бути дійсним.

Таким чином, враховуючи зазначене, необхідно дійти висновку про те, що прилюдні торги повинні відбутись у межах шестимісячного строку з моменту підписання звіту про оцінку майна. Після збігу цього шестимісячного строку обов'язковою умовою призначення й проведення прилюдних торгів є отримання нового звіту про оцінку майна. Проведення прилюдних торгів із реалізації майна за ціною, визначеною звітом про оцінку майна, який втратив чинність, є порушенням установлених законодавством правил про порядок реалізації майна на прилюдних торгах, у тому числі правил про визначення стартової ціни реалізації майна, а саме: частини п'ятої статті 58 Закону України «Про виконавче провадження»; пунктів 3.2, 3.4 Тимчасового положення.

Проте, установивши, що проведення прилюдних торгів відбулося з порушенням норм Закону України «Про виконавче провадження» та Тимчасового положення, суд першої інстанції не перевірили, чи вплинули ці порушення на результати торгів, чи порушені внаслідок цього права і законні інтереси позивача, який оспорює результати торгів, оскільки підставою для пред'явлення позову про визнання прилюдних торгів недійсними є наявність не лише порушення норм закону під час проведення прилюдних торгів, а й порушення прав і законних інтересів особи, яка її оспорює. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі за №6-1981цс16 від 12 жовтня 2016 року.

Відповідно до положень ст.260-360 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Отже, головна умова, яка повинна бути встановлена судами, це наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів повинно бути присутнє порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними, у даному випадку позивача ОСОБА_3

Як вбачається, позивачем не надано доказів того, що вартість майна, яке підлягало реалізації, зазначена у звіті про оцінку майна, змінилась (збільшилась), чим були порушені його права або інтереси. Також позивачем не надано доказів, що порушення державним виконавцем встановленого шестимісячного строку для проведення торгів призвело до порушення його прав, а тому вказане порушення не впливає на дійсність результатів електронних торгів.

Посилання позивача на те, що «СП Юстиція» письмово не повідомила його про дату, час, місце проведення прилюдних торгів та про стартову ціну майна, посилання на те, що державний виконавець не направила йому копію затвердженого Акту про проведення прилюдних торгів не є підставою для задоволення позову ОСОБА_3, оскільки самі по собі зазначені обставини не можуть бути підставами для визнання прилюдних торгів недійсними без доведеності порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, тобто позивача. А позивач не надав суду будь-яких доказів порушення його прав та охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

За таких обставин, враховуючи правову позицію викладену у постанові Верховного Суду України у справі за №6-1981цс16 від 12 жовтня 2016 року, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем не доведено обставин, які б свідчили про істотне порушення його прав при реалізації майна з прилюдних електронних торгів та не надано доказів, які б підтверджували ці обставини, у зв'язку з чим відсутні правові підстави для задоволення вимог ОСОБА_3

Відповідно до положень ст. 309 ЦПК України, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

За наведених обставин, рішення суду першої інстанції не може бути залишене в силі, воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову ОСОБА_3 у задоволенні позову з наведених підстав.

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, з врахуванням того, що суд апеляційної інстанції відмовляє позивачу у задоволенні позову, з ОСОБА_3 на користь ПАТ«Банк Петрокоммерц - Україна» та Департаменту державної виконавчої служби Міністерств юстиції України підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційних скарг по 129, 36 грн. кожному.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст.307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства «Банк Петрокоммерц - Україна», подану представником Корнієнко Яною Андріївною, та Департамента державної виконавчої служби Міністерств юстиції України, подану представником Ясінською КатериноюМихайлівною, задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 01 вересня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

ОСОБА_3 відмовити у задоволенні позову.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Петрокоммерц - Україна» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 129 (сто двадцять дев'ять) грн.36 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Департаменту державної виконавчої служби Міністерств юстиції України судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 129 (сто двадцять дев'ять) грн. 36 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: