Номер провадження: 22-ц/785/5990/17
Номер справи місцевого суду: 520/274/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Громік Р. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Драгомерецького М.М., Дрішлюка А.І.

за участю секретаря Фабіжевської Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 18 травня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

встановила:

11.01.2017 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, в якій позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/2 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дати звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що 21 листопада 2013 року між нею ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_2, був зареєстрований шлюб, про що відповідним відділом РАЦС вчинено актовий запис за №2255. Від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2; ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Діти перебувають на її утриманні. Станом на сьогодні позивач з дітьми мешкає окремо від відповідача. Позивач зазначила, що відповідач свої батьківські обов'язки з утримання дітей належним чином не виконує, не утримує дітей в обсягах, що передбачені чинним законодавством. На неповнолітню ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, з відповідача стягнуто аліменти на підставі рішення Київського районного суду міста Одеси від 25 грудня 2007 року по справі №2-7352/07. Питання щодо стягнення з відповідача аліментів на неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, не вирішено. Також позивач зазначила, що відповідач отримує заробітну плату, так як обіймає посаду головного державного ревізора-інспектора, місце роботи: Головне управління ДФС в Одеській області, адреса: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 позов підтримувала та просила суд задовольнити на підставі обґрунтувань викладених нею в позові. Під час судових дебатів позивач ОСОБА_3 підтримала позов частково та просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно.

Відповідач ОСОБА_2 під час розгляду справи надав до суду письмові заперечення проти задоволення позову, які в судовому засіданні підтримав, заперечував проти стягнення з нього аліментів у заявленому позивачем розмірі, згоден на стягнення з нього аліментів в розмірі 10 відсотків від заробітної плати.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 18 травня 2017 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнено з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, аліменти на малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 11 січня 2017 року, до досягнення дитиною повноліття, а саме до 16 грудня 2031 року. Стягнено з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь держави судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 (двадцять) копійок.

Не погодившись з вказаним рішенням ОСОБА_2 в особі свого представника звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішенням, яким позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково, стягувати з ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі 10% від заробітної плати, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку,посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає у зв'язку з тим, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази згідно ст.ст. 10, 60, 212 ЦПК України, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин та застосував необхідні норми матеріального права.

Згідно ч. 1 статті 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Судом першої інстанції правильно були встановлені наступні обставини.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3, з 21 листопада 2013 року перебувають у шлюбі, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис №2255 від 21 листопада 2013 року.

Сторони по справі мають двох спільних неповнолітніх дітей: дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6.

Неповнолітні діти мешкають разом з матірю - ОСОБА_3 та мешкають окремо від батька ОСОБА_2.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 25.12.2007 року по справі №2-7352/07, яке набрало законної сили, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 частки з усіх видів доходів починаючи з 30 листопада 2007 року до досягнення ОСОБА_5 повноліття - 17 травня 2024 року. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 аліменти на її утримання в розмірі 350 гривень щомісячно, починаючи з 30 листопада 2007 року до досягнення ОСОБА_5 трьохрічного віку, а саме до 17 травня 2009 року.

Питання щодо стягнення з відповідача аліментів на неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, сторонами не врегульовано, у звязку з чим позивач звернулась до суду з відповідним позовом.

Згідно з ч.1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Сторонами по справі вищевказані обставини по справі не оспорювались, у звязку з чим відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, додатковому доказуванню не підлягають.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст.5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Відповідно до принципу №4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.

Згідно зі ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст.ст. 180, ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно з ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно зі ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

В судовому засіданні судом першої інстанції правильно встановлено, що ОСОБА_2 працевлаштований, працює в ГУ ДФС в Одеській області з 24 червня 2015 року на посаді головного державного ревізора-інспектора.

Згідно з довідкою про заробітну плату (а.с.59), дохід ОСОБА_2 за період з січня 2016 року по грудень 2016 року складає 82585 гривень 54 копійки, утримані податки в сумі 16104 гривні 14 копійок.

Позивач ОСОБА_3 в судовому засіданні також повідомила суд, що вона працевлаштована та отримує щомісячно дохід в сумі 6000 гривень, іноді більше, що не перевищує 7000 гривень.

Враховуючи, що позивач та відповідач працевлаштовані; позивач та відповідач на утриманні крім дочки, інших дітей не мають; права та обовязки між батьками щодо дитини рівні; дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування; батьки, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини; суд правильно вважав, що належним і справедливим стягнення з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дати звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч.1, 3 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

З урахуванням вищевикладеного, оскільки позивач на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви про стягнення аліментів, суд першої інстанції правильно встановив, що з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір за подання позивачем позовної заяви в про стягнення аліментів в сумі 640 гривень 00 копійок.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з діючими нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин та дійшов до правильного висновку, що позовні вимоги підлягають частьковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Апелянт не довів обставини, на які посилався як на підставу своєї апеляційної скарги. Доказів отримання доходу у розмірі 4500 гривень не надав. Більш того відповідно до довідки про заробітну плату (а.с. 59) заробітна плата за жовтень, листопад та грудень 2016 року складає 6514, 30 грн, 6962, 94 грн та 15237, 26 грн відповідно.

Твердження апелянта в апеляційній скарзі про те, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону, є неспроможними.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують вказані вище висновки суду першої інстанції і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи.

Тому, на думку колегії суддів, справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 303-304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 315, 317, 319, 324-325 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 18 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції може бути оскаржена в касаційному порядку до касаційного суду протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді М.М. Драгомерецький

ОСОБА_7