ухвала

іменем україни

22 листопада 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого суддів: Кафідової О.В., Іваненко Ю.Г., Маляренка А.В., Леванчука А.О., Писаної Т.О.,
розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом Обласного комунального підприємства «Миколаївоблтеплоенерго» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 червня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 05 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року Обласне комунальне підприємство «Миколаївоблтеплоенерго» (далі - ОКП «Миколаївоблтеплоенерго») звернулося до суду з даним позовом, свої вимоги обґрунтовуючи тим, що ОСОБА_6 є споживачем послуг з теплопостачання, які надаються ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» в квартиру АДРЕСА_1

Проте починаючи з 01 грудня 2007 року відповідач не сплачує вартість цих послуг, у зв'язку з чим його заборгованість за спожиті послуги теплопостачання за період з 01 грудня 2007 року по 25 грудня 2012 року становить 10 495 грн 69 коп.

Добровільно сплатити борг відповідач відмовляється.

Посилаючись на наведені обставини, позивач просив суд стягнути на його користь з ОСОБА_6 10 495 грн 69 коп. вказаного боргу.

Крім того, позивач просив стягнути 1 205 грн 92 коп. індексації за прострочення виконання грошового зобов'язання, нарахованої за період з 01 грудня 2007 року по 01 березня 2014 року, та 3 % річних від простроченого боргу за вказаний період, що складає 1 053 грн 75 коп., а всього 12 755 грн 36 коп.

Заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 05 липня 2016 року, позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь Обласного комунального підприємства «Миколаївоблтеплоенерго» заборгованість за спожиті комунальні послуги з теплопостачання за період 01 грудня 2007 року по 31 грудня 2012 року в розмірі 10 495,69 грн, індексації суми боргу в розмірі - 1 205,92 грн, 3 % річних в розмірі - 1 053,75 грн, а загалом - 12 755 грн 36 коп.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь Обласного комунального підприємства «Миколаївоблтеплоенерго» судовий збір в розмірі 243,60 грн.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати судові рішення, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи, викладені у касаційній скарзі, заперечення на неї, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, на таких підставах.

Відповідно до вимог ст. 213 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з яким також погодився апеляційний суд, виходив з того, що відповідачем належним чином не виконано своїх зобов'язань зі сплати за надані послуги з теплопостачання, а тому є підстави для стягнення заборгованості та інфляційних втрат, 3 % річних.

Проте з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій повністю погодитися не можна виходячи з наступного.

Як установлено судами попередніх інстанцій та вбачається із довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, ОСОБА_6 є власником квартири АДРЕСА_1

Відповідач як власник вказаної квартири є споживачем послуг з теплопостачання, які надає ОКП «Миколаївоблтеплоенерго».

Відповідно до наданих суду розрахунків, відповідач припинив здійснювати оплату за спожиті послуги з теплопостачання починаючи з 01 грудня 2007 року. У зв'язку з чим заборгованість відповідача станом на 25 грудня 2012 року склала 10 495 грн 69 коп.

У квітні 2012 року ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» звернулось із заявою про видачу судового наказу про стягнення 8 333 грн 20 коп. заборгованості. 14 травня 2012 року дана заява була задоволена та видано відповідний судовий наказ.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 24 травня 2013 року вказаний судовий наказ від 14 травня 2012 року було скасовано.

Заперечуючи проти задоволення позову, ОСОБА_6 зазначав, що послуги з теплопостачання він не споживав починаючи з грудня 2007 року у зв'язку з облаштуванням автономного опалення.

Згідно з п. 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, які регулюють питання відключення від мережі централізованого опалення та гарячого водопостачання, відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Відповідно до п. 26 Правил відключення споживачів від мережі централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли є технічна можливість такого відключення.

Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 (надалі - Порядок) встановлено, що таке відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади.

Маючи намір відключити квартиру АДРЕСА_1 від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання, влаштувати індивідуальну (автономну) систему теплопостачання, ОСОБА_6, у жовтні 2007 року звернувся із заявою до постійно діючої міжвідомчої комісії з розгляду питань, пов'язаних з відключенням споживачів від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання Адміністрації Центрального району виконавчого комітету Миколаївської міської ради (далі - Комісія).

25 жовтня 2007 року Комісією надано ОСОБА_6 перелік організацій, до яких слід звернутися щодо отримання технічних умов для розроблення проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж централізованого опалення гарячого водопостачання. Однією з обов'язкових умов для відключення квартири від теплопостачання комісія вказала необхідність отримати технічні умови від теплопостачальної організації на проектування відключення від централізованого теплопостачання, а також погодити у встановленому законом порядку проекту документацію на проведення робіт із відключення від централізованої системи опалення.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач звертався лише до ОАО «Миколаївгаз» з письмовою заявою про видачу технічних умов на встановлення опалювального обладнання та отримав технічні умови на його підключення.

Доказів про те, що відповідач у встановленому законом порядку звертався до теплопостачальної організації для погодження відключення квартири від мережі централізованого опалення, а також отримав технічні умови щодо можливості відключення його квартири від мережі централізованого опалення, матеріали справи не містять.

Проект реконструкції системи опалення не узгоджено з теплопостачальною організацією, як це передбачено п. 2.4.2 вказаного Порядку.

Рішення постійно діючої міжвідомчої комісії органу місцевого самоврядування або місцевого органу виконавчої влади про відключення квартири відповідача від теплопостачання в матеріалах справи теж відсутнє (п. 2.7 Порядку).

Як вбачається із акта виконаних робіт, складеного представниками ОКП «Миколаївтеплоенерго», квартиру відповідача було відключено від системи централізованого опалення лише 25 грудня 2012 року. До вказаного часу відповідач від них у встановленому законом порядку не відмовлявся, а тому зобов'язаний сплатити їх вартість.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як на підставі доказів сторін.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. ст. 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Так, відповідно до ст. 67 ЖК УРСР плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Статтею 68 ЖК УРСР передбачено, що наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК Українипередбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний: оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Разом з тим згідно з положеннями ч. 1 ст. 158 ЦПК України розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні з обов'язковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 74 ЦПК України судові повістки про виклик у суд надсилаються особам, які беруть участь у справі, свідкам, експертам, спеціалістам, перекладачам, а судові повістки-повідомлення - особам, які беруть участь у справі з приводу вчинення процесуальних дій, у яких участь цих осіб не є обов'язковою.

Згідно з ч. 4 вказаної статті судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за три дні до судового засідання, а судова повістка повідомлення - завчасно.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Стороні чи її представникові за їх згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам цивільного процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

Ухвалюючи заочне рішення у справі, суд першої інстанції виходив із того, що відповідача було повідомлено належним чином про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомлено.

Проте такі висновки є помилковими та суперечать наявним у справі доказам.

Зокрема, згідно з матеріалами справи ОСОБА_6 проживає за адресою: АДРЕСА_1, куди суд і надіслав копію ухвали та матеріали позовної заяви.

У судових засіданнях, призначених на 05 лютого та 04 березня 2015 року, був присутній представник відповідача - ОСОБА_7

Однак у матеріалах справи відсутні відомості про належне повідомлення відповідача (його представника) про час і місце розгляду справи на 18 червня 2015 року, відповідно до ст. 74 ЦПК України.

Крім того, ухвалюючи заочне рішення, суд першої інстанції не взяв до уваги вимоги ч. 4 ст. 169 ЦПК України, за якою у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Таким чином, станом на час ухвалення судом першої інстанції рішення у справі були відсутні докази про належне повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, про отримання відповідачем судової повісти про виклик в судове засідання.

Розглянувши справу за відсутності відповідача, суд порушив його конституційні права на участь у судовому засіданні та не взяв до уваги вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права особи на справедливий судовий розгляд, не з'ясував його позиції та доводів заперечень і не забезпечив йому можливості обґрунтувати свої твердження, заявити про строк позовної давності.

За таких обставин обґрунтованими є доводи касаційної скарги відповідача про неповідомлення його судом належним чином про час та місце розгляду справи.

Оскільки судами порушено норми процесуального права, тому колегія суддів дійшла висновку про задоволення касаційної скарги, скасування судових рішень судів першої й апеляційної інстанцій та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав, передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 червня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 05 липня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.В. Кафідова
Судді: Ю.Г. Іваненко А.О. Леванчук А.В. Маляренко Т.О. Писана