Справа № 591/7054/16-ц
Провадження № 2/591/818/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 лютого 2017 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:
головуючого судді Кривцової Г.В.
при секретарі Бондар С.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: відділ у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб ГУНП України в Сумській області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання, -
28 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1. У вказаній квартирі крім позивача, зареєстрований відповідач ОСОБА_2. Однак вже більше пяти років відповідач у квартирі позивача не проживає, так як виїхав в інше місто, а точне місце його знаходження позивачу невідоме. Позивач зазначає, що факт реєстрації відповідача у квартирі позивача порушує його право власності та утворює перешкоди у користуванні, що виражається у сплаті зайвих комунальних платежів, неможливості отримання соціальних пільг, субсидій тощо. Посилаючись на ст.ст. 71, 72 ЖК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання», позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі позивача та зняти його з реєстраційного обліку
Позивач ОСОБА_1 подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи за зареєстрованою адресою місця проживання в порядку ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Будь-яких письмових пояснень чи заперечень відповідач до суду не надав.
Зі згоди позивача, викладеної в письмовій заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
В звязку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст.197 ЦПК України.
Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
ОСОБА_3 встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1, і зареєстрованій у вказаній квартирі (а.с. 6).
Згідно довідки ТОВ «Техкомсервіс» від 20.10.2016 року, у квартирі АДРЕСА_1, крім власника, зареєстрований піднаймач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6) .
Згідно відомостей ЦНАП Сумської міської ради від 12.01.2017 року, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.13).
Згідно тверджень позивача, викладених ним у позові, ОСОБА_2 був зареєстрований у квартирі позивача як піднаймач, але протягом пяти років відповідач у квартирі позивача не проживає, так як виїхав до іншого міста, а точне місце його знаходження позивачу невідоме.
Вказані доводи позивача відповідачем не спростовані.
Як вбачається з акту від 20.10 2016 року, складеному мешканцями будинку № 134 по вул. Г. Кондратьєва у м. Суми, сусіди позивача підтвердили факт відсутності громадянина ОСОБА_2 за адресою його реєстрації в квартирі № 107, що належить позивачу (а.с.7).
Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно із ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до ст. 156 Житлового Кодексу України, члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Відповідно до роз'яснень п. 15 Постанови Пленуму Верховного ОСОБА_3 України від 01 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка вселилась туди і проживала як член сім'ї власника приміщення, або ж для відмови їй у цьому.
З пояснень позивача, зазначених ним у позові, та письмових матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_2 не є членом сімї власника квартири, і що відповідач не проживає за місцем реєстрації останні пять років.
Сам відповідач ОСОБА_2 не надав суду будь-яких доказів того, що він має право і підстави подальшого користування житловим приміщенням в квартирі позивача.
ОСОБА_3 також не надано доказів щодо існування домовленості між власником житла ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 про подальше користування ОСОБА_2 вказаним житлом.
Суд приходить до висновку, що реєстрація відповідача в квартирі порушує права позивача як власника, так як позивач обмежений у своєму праві розпорядження власністю, а крім того фактично відповідач не є членом сімї власника квартири, у квартирі не проживає, витрат по утриманню житла не несе, і позивач несе зайві комунальні витрати та позбавлений можливості оформити субсидію.
Враховуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовна вимога про визнання відповідача втратившим право користування житлом є обґрунтованою, і відповідач ОСОБА_2 визнається судом таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою № 107 будинку № 134 по вул. Г. Кондратьєва у м. Суми.
В задоволенні позовної вимоги про зняття відповідача з реєстраційного обліку суд вважає необхідним відмовити, оскільки при визнанні судом особи втратившою право користування житлом дана особа автоматично знімається з реєстраційного обліку за рішенням суду, без її особистого звернення і без її особистої присутності в органі, що здійснює реєстрацію місця проживання особи, тобто дана позовна вимога є зайвою.
Судові витрати суд залишає за позивачем.
На підставі ст.ст. 391 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 218, 224-225 ЦПК України, суд
В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: відділ у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб ГУНП України в Сумській області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою № 107 будинку № 134 по вул. Г. Кондратьєва у м. Суми, що належить на праві власності ОСОБА_1.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте Зарічним районним судом м. Суми за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана до Зарічного районного суду м. Суми протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивач може оскаржити рішення суду до апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми, шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення суду, а у разі відсутності особи у судовому засіданні з дня отримання копії рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Зарічного районного суд ум. ОСОБА_3Кривцова