Справа № 347/1917/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2017 року м. Косів

Косівський районний суд, Івано-Франківської області в складі:

головуючої-судді: ОСОБА_1,

секретаря: Терлюжак Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Косів цивільну справу за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа: Космацька сільська рада ОТГ про встановлення факту проживання однією сім»єю,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 заінтересована особа: Космацька сільська рада ОТГ звернувся до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім»єю.

В судовому засіданні заявник заяву підтримав та пояснив, що 14.02.2017р. померла ОСОБА_3 та після її смерті залишилось спадкове майно, а саме житловий будинок, що розташований в с.Космач по вул.Лішів,12, Косівського району. Вважає, що спадщину він прийняв, оскільки проживав та був зареєстрований із спадкодавцем в житловому будинку понад п»ять років, тобто із 10.06.2008р. по день її смерті 14.02.2017р. Проте, звернувшись у серпні 2017р. до нотаріуса про отримання свідоцтва про право на спадщину отримав роз»яснення, що він не являється спадкоємцем за законом та і заповіту спадкодавець не склав, а тому треба встановити через суд факт проживання із спадкодавцем однією сім»єю. Стверджує, що сімейні стосунки між ним та спадкодавцем виникли ще з 1998року, оскільки він доглядав її, забезпечував усім необхідним, зокрема ліками та брав на себе витрати пов»язані із побутом. А тому, просить заяву задоволити.

Представник Космацької сільської ради подав до суду заяву в якій просить справу розглянути у його відсутності, позов визнає.

Суд, вислухавши заявника, свідків та вивчивши матеріали справи, вважає, що в заяві слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

За змістом частини 2 статті 256 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як встановлено в судовому засіданні 15.01.1929року померла ОСОБА_3, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії І-НМ №243480.

Згідно копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 07.02.2009р. та копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 10.03.2009р. вбачається, що померлій ОСОБА_3 на праві приватної власності належав житловий будинок по вул.Лішів,12 в с.Космач, Косівського району.

Відповідно до довідки виданої Космацькою сільською радою від 19.09.2017р. вбачається, що померла ОСОБА_3 постійно з 1967р. проживала у будинку, що розташований в с.Космач, вул.Лішів,12, Косівського району. В цьому ж будинку з 10.06.2008р. по даний час зареєстрований та проживає ОСОБА_2

Судом встановлено, що ОСОБА_2 звертався до нотаріальної контори про видачу йому свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 та отримав рекомендації щодо звернення до суду, оскільки заповіту померла не складала, а отримання спадкових прав по закону передбачає доведення проживання із спадкодавцем однією сім»єю.

Пунктом 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року зазначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо.

Проте, в судовому засіданні заявником не доведено, що він був пов»язаний із спадкодавцем не менше як п'ять років спільним побутом та мали взаємні права та обов'язки. Твердження заявника про те, що він вів догляд за ОСОБА_3, забезпечував її ліками, ніс побутові витрати не підтверджені жодним доказом.

Показання свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суд не може покласти в основу рішення для задоволення заяви, оскільки як показали дані свідки їм не відомо чи дані особи були пов»язані спільним побутом. Дані свідки пояснили, що заявник вів догляд за ОСОБА_3 Проте, показання свідків є загальними, неконкретизованими, носять суб»єктивний характер, які не дають підстави суду зробити висновок про те, що заявник разом із померлою проживали однією сім»єю та мали взаємні права та обов»язки.

Що стосується твердження заявника про те, що померла потребувала його допомоги, оскільки через хворобу не могла забезпечити власне існування, то відсутні документи органу опіки і піклування та суду про необхідність надання такої допомоги ОСОБА_2 Оскільки, відповідно до ст.55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки. Статтями 60-61 ЦК України передбачено, що опіка та піклування встановлюється судом, а також органом опіки та піклування.

Крім цього, між померлою та заявником не було укладено договору довічного утримання в якому були б визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими заявник має забезпечувати ОСОБА_3 і які в майбутньому давали б право на майно померлої.

Як зазначено в довідці Космацької сільської ради від 19.09.2017р. заповіт від імені померлої ОСОБА_3 не посвідчувався у виконкомі Космацької сільської ради.

Тобто, відсутні будь-які документи, які б стверджували про виникнення між померлою та заявником прав та обов»язків, що давало б ОСОБА_2 право на спадщину відповідно до статті 1264 ЦК України, якою передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно пункту 23 Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до положення ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Таким чином, проаналізувавши надані суду докази, суд дійшов висновку про те, що заявником не представлено достатніх, належних та достовірних доказів того, що протягом п'яти останніх років заявник проживав з померлою однією сім'єю, а тому заявлені ОСОБА_2 вимоги не підлягають до задоволення.

На підставі викладеного ст.ст. 55, 60-61, 1264, 744, 1216-1217 ЦК України та керуючись ст.ст 256-259 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

В заяві ОСОБА_2, заінтересована особо: Космацька сільська рада ОТГ про встановлення факту проживання однією сім»єю відмовити.

Рішення суду вступає в законну силу після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського Апеляційного суду через Косівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Крилюк М.І.