Справа №601/194/17
Провадження № 2/601/287/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2017 року Кременецький районний суд Тернопільської області у складі: головуючої судді Мочальської В.М.,

з участю секретаря Коляди О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременці цивільну справу за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитною лінією,-

В С Т А Н О В И В:

ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитною лінією.

В судове засідання представник позивача не зявився, надіславши суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги просить задоволити.

З позовної заяви вбачається, що 28 березня 2013 року ПАТ «Дельта Банк» та фізична особа - резидент України ОСОБА_1 шляхом акцептування банком пропозиції клієнта уклали кредитну угоду відповідно до умов заяви № 002-19005-280313.

Відповідно до кредитного договору ПАТ «Дельта Банк» відкрив ОСОБА_1 картковий рахунок № 2108 в національній валюті гривні та встановив ліміт кредитної лінії в розмірі 50 000,00 грн.

У звязку з відкликанням банківської ліцензії в АТ «ДельтаБанк», відповідно до постанови Правління Національного банку України № 664 від 02.10.2015 року після спливу чергового строку ліміту кредитної лінії, відповідно до п.2.4 ч.3 кредитного договору був встановлений ліміт кредитної лінії у розмірі 0,00 грн. Не сплачена заборгованість за кредитним договором визнана простроченою.

Позивач виконав взяті на себе зобов»язання, відкривши відповідачу картковий рахунок 2108 в національній валюті України гривні та встановивши ліміт Кредитної лінії в розмірі 50 000,00 грн.

Відповідач скористалася кредитною лінією, однак, станом на 11.01.2017 року не виконує належним чином зобовязання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість в розмірі 62 669,60 грн.

Представник позивача в позовній заяві просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість у розмірі 62 669,60 грн. за кредитним договором № 002-19005-280313 від 28.03.2013 року та судові витрати у розмірі 1600 грн..

Відповідач ОСОБА_1 та представник відповідача ОСОБА_2 в судове засідання не з»явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи.

З поданих до суду відповідачем ОСОБА_1 заперечень вбачається, що відповідач позовні вимоги не визнає, у зв»язку з тим, що заява № 002-19005-130613 не містить ряду необхідних для кредитного договору обов»язкових умов, наявність яких передбачена чинним законодавством, а відповідно не є кредитним договором в розумінні чинного законодавства. Будь-яких документів про узгодження умов кредитування з використанням кредитної картки, умов та правил надання банківських послуг, відсоткової ставки за кредитом, порядку нарахування відсотків та штрафних санкцій між сторонами не укладено. Також позивачем не надано доказів видачі ОСОБА_1 кредитної картки та користування нею. У розрахунку ціни позову допущені грубі помилки в сторону завищення тіла кредиту.

Крім того, як вбачається з розрахунку ціни позову, пеня за несвоєчасну сплату тіла кредиту нарахована з лютого 2015 року по дату подачі позовної заяви, хоча чинним законодавством встановлена скорочена позовна давність в один рік до вимог про стягнення неустойки(штрафу,пені).

А тому відповідач просить відмовити у задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» у зв`язку з недоведеністю позовних вимог.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Згідно заяви № 002-19005- 280313 ОСОБА_1 28 березня 2013 року відкрито картковий рахунок № 2108 та встановлено ліміт кредитної лінії в розмірі 50000,00 грн..

З розрахунку ціни позову слідує, що станом на 11.01.2017 року ОСОБА_1 має заборгованість 62 669,60 грн., яка складається з:

- 0,00 грн. тіло кредиту;

-43721,15 грн. прострочене тіло кредиту;

-18948,45 грн. заборгованість за відсотками;

-0,00 грн. - заборгованість за комісіями.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. Аналогічна норма міститься і вст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами.

При зверненні до суду з вказаним позовом на позивача покладено обов`язок доказування кожної обставини, на яку він посилається для підтвердження своїх вимог. Однак, такий обов`язок ПАТ «Дельта Банк» не виконав. Крім того ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 16.05.2017 року визнано явку представника публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» обов»язковою. Згідно вихідного номера 5021 від 17.05.2017 року представнику публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» направлялася ухвала суду, однак представник неодноразово не з»явивлявся в судові засідання та не надав суду належних та допустимих доказів в розумінні ст.60 ЦПК України на підтвердження того, що відповідач ОСОБА_1 дійсно отримала кредитні кошти на підставі заяви № 002-19005-280313 від 28 березня 2013 року.

Так, у частині третій заяви № 002-19005-130613 від 13 червня 2013 року зазначено, що ОСОБА_1 пропонує ПАТ «Дельта Банк» вчинити певні дії. Зокрема, згідно п.1.3 заяви, просить встановити їй кредитний ліміт Кредитної лінії у сумі та на строк, відповідно до умов, визначених у пунктах 2.3 та 2.4 частини 2 цієї Пропозиції.

Відповідно до п.2.1 частини 3 заяви № 002-19005-280313 від 28 березня 2013 року передбачається, що ОСОБА_1 підтверджує своє розуміння і згоду з тим, що момент прийняття (акцепту) Банком її пропозиції щодо укладення Договору, а отже моментом укладення Договору на умовах, описаних вище в цій пропозиції та Правилах, вважатиметься дата підписання банком цієї пропозиції та скріплення її печаткою.

Пунктом 2.6 частини 3 даної заяви стверджується, що прийняття Банком цієї Пропозиції до розгляду не тягне за собою виникнення у Банку обов`язку щодо її погодження (акцепту) та відкриття рахунку чи встановлення Кредитної лінії. Банк може відхилити пропозицію та відмовити у наданні кредитної лінії без пояснення причини.

Таким чином, судом встановлено, що сама по собі заява № 002-19005-280313 від 28 березня 2013 року є лише пропозицією ОСОБА_1, адресованою ПАТ «Дельта Банк», і сама по собі жодним чином не може бути належним доказом на підтвердження виникнення зобов`язань у відповідача перед позивачем, а є лише доказом того, що у ОСОБА_1 був намір на отримання кредитних коштів від ПАТ «Дельта Банк» на умовах викладених у пропозиції.

Крім того, позивач не надав суду жодного належного та допустимого доказу, що наслідком написання заяви № 002-19005-280313 від 28 березня 2013 року ОСОБА_1, стало отримання кредитних коштів від ПАТ «Дельта Банк». Будь які банківські документи з цього приводу в матеріалах справи відсутні. Представник банку в судове засідання не з»явився та згідно довіреності від 15.12.2016 року, виданої публічним акціонерним товариством «Дельта банк», виданої уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» ОСОБА_3 строк дії якої закінчився 31.03.2017 року.

Крім того, відповідно до п.7.1. заяви № 002-19005-130613 від 13 червня 2013 року ОСОБА_1 погодилася з тим, що складовою та невід`ємною частиною цієї Пропозиції є Правила та тарифи Банку, з якими вона попередньо ознайомлена, повністю згідна, їх зміст розуміє й положення яких вона неухильно зобов`язується дотримуватись.

Однак, на підтвердження факту укладення з відповідачкою кредитного договору позивач надав до суду лише копію заяви № 002-19005-280313 від 28 березня 2013 року ОСОБА_1, а Правила та тарифи Банку, з якими ніби то погодилася відповідач, не надав взагалі, чим позбавив суд можливості переконатися з чим же саме погодилася ОСОБА_1, пропонуючи ПАТ «Дельта Банк» відкрити їй кредитну лінію. При цьому, позивач не надав суду доказів, що хоча б якісь Умови та Правила банку підписувались позичальником. Відтак в суду відсутня можливість встановити, чи відповідача було ознайомлено з ними при подачі заяви. Вказані умови не можуть вважатися частиною договору, а їх положення не можуть регулювати взаємовідносини між сторонами у даному випадку. Дана правова позиція була висловлена Верховним Судом України в постанові у справі № 6-16цс15.

За таких умов твердження позивача про виникнення між ПАТ «ДельтаБанк» та ОСОБА_1 договірних зобов`язань на підставі заяви № 002-19005-280313 від 28 березня 2013 року не підтверджено належними доказами, не доведено позивачем, що виключає можливість задоволення позову.

Враховуючи вищенаведене, суд погоджується з доводами відповідача про те, що позивач не довів обґрунтованість своїх позовних вимог, а тому відмовляє у їх задоволенні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 509,512,514, 525,526, 610, 611, 625,1050,1054 ЦК України, ст.ст.10, 60, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У позові Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитною лінією відмовити.

Апеляційна скарга на рішення подається до апеляційного суду Тернопільської області через Кременецький районний суд Тернопільської області на протязі 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: