Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.11.2017 Справа №607/8537/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі

головуючого судді Сливка Л.М.,

за участі секретаря судового засідання Зарічної О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Тернополі цивільну справу за позовною заявою публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» в особі відділення № 71/19 Акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,

ВСТАНОВИВ:

позивач публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» в особі відділення № 71/19 Акціонерного банку «Укргазбанк» (далі ПАТ АБ «Укргазбанк») звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення 33'630,78 грн. заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 11 липня 2013 року між ним та відповідачем було укладено кредитний договір № 212/07/2013/0071. Відповідно до останнього ПАТ АБ «Укргазбанк» надав, а ОСОБА_1 отримала кредит в сумі 120'000 грн. на строк з 11 липня 2013 року по 10 липня 2018 року. Внаслідок неналежного виконання умов цього договору у відповідача утворилась заборгованість по сплаті обовязкових платежів. Ця заборгованість була стягнута з неї рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 жовтня 2014 року. З моменту винесення цього рішення до дати подачі цього позову у відповідача виникла заборгованість зі сплати відсотків на суму боргу, котру і слід з неї стягнути.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій також зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити; проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з'явилась, не повідомивши про причини неявки, заяви про розгляд справи за її відсутності не подала. За наявності згоди позивача, суд приходить до переконання про необхідність ухвалення заочного рішення, що відповідає нормам ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України).

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні факти:

11 липня 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № 212/07/2013/0071 (далі Кредитний договір), відповідно до умов якого останній було надано кредит в сумі 120'000 грн. із сплатою 22,5% річних строком з 11 липня 2013 року по 10 липня 2018 року.

Відповідно до п. 1.4.2 Кредитного договору, за користування кредитними коштами, що не повернуті у термін, передбачений цим договором (прострочена заборгованість), процентна ставка встановлюється у розмірі 27,5 % річних.

Пунктом 3.1 Кредитного договору визначено, що позичальник здійснює погашення кредиту у відповідності з графіком, встановленим у додатку № 2 до цього договору та сплату процентів за користування кредитними коштами шляхом сплати рівних платежів у розмірі 3'379 грн. (крім першого та останнього платежів) щомісячно з 1-го по 10-е число кожного місяця шляхом внесення коштів на рахунок, відкритий у позивача.

Відповідач неналежним чином виконувала умови Кредитного договору, внаслідок чого у неї виникла заборгованість, яка станом на 01 серпня 2014 року складала 131'870,34 грн., з яких 106'423,38 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 12'447,61 грн. прострочена заборгованість по тілу кредиту та 12'999,35 грн. прострочені проценти по кредиту.

Ця заборгованість була стягнута рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 вересня 2014 року, ухваленим у цивільній справі № 607/4498/14-ц за позовом ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту та звернення стягнення на предмет іпотеки.

Зобовязання між сторонами Кредитного договору не припинились винесенням вказаного рішення суду про стягнення заборгованості, оскільки таке припинення можливе виключно з підстав, передбачених договором або законом (частина перша ст. 598 Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст.ст. 599 - 601, 604 - 609 ЦК.

Оскільки зобовязання між сторонами не припинились то, відповідно до умов Кредитного договору, позивачем обґрунтовано продовжували нараховуватись відсотки за користування кредитними коштами.

Зазначена правова позиція також наведена у Постанові Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року у пункті 17 якої вказано, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою ст. 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст.ст. 526, 599 ЦК.

Незважаючи на вказані вище умови Кредитного договору та вимоги закону відповідач, після стягнення з неї заборгованості за вказаним правочином, продовжувала неналежно виконувала свої обовязки в частині сплати відсотків за користування кредитними коштами внаслідок чого, станом на 22 травня 2017 року, у неї утворилась заборгованість в сумі 33'630,78 грн.

23 травня 2017 року позивач надіслав відповідачу листа-вимогу № 50408/333/2017 де просив погасити вказану заборгованість. Однак така його вимога залишилась без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його в строк, встановлений договором.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в даному випадку мають місце порушення відповідачем майнових прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення із першого в користь останнього вказаної заборгованості.

В силу ст. 88 ЦПК України із відповідача в користь позивача також слід стягнути 1'600 грн. сплаченого судового збору.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 213, 215, 223, 224, 226, 228, 233, ч. 1 ст. 294, ч. 1 ст. 296 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» 33'630 (тридцять три тисячі шістсот тридцять) грн. 78 коп. заборгованості за договором № 212/07/2013/0071 від 11 липня 2013 року.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» 1'600 (одну тисячу шістсот) грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за умови подачі відповідачем заяви про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяОСОБА_2