Дата документу 19.01.2017
Справа № 320/8560/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2017 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого - судді Ковальової Ю.В.,

при секретарі: Черемісіній О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області цивільну справу за позовною заявою

ОСОБА_1 до Полянівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області, за участю третіх осіб: ОСОБА_2, відділу Держгеокадастру у Мелітопольському районі Запорізької області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення та визнати право власності в порядку спадкування, просить встановити факт, що він є рідним племінником після смерті рідної тітки ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, зазначивши, що після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме: на земельну ділянку, площею 9,69 га., розташовану на території Полянівської сільської ради, Мелітопольського району Запорізької області, але отримати свідоцтво про право на спадщину за законом він не може, оскільки у нього відсутні документи, які підтверджують родинні стосунки між померлою ОСОБА_3 його батьком та ним, а саме: відсутнє свідоцтво про народження ОСОБА_3, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1, в с. Нижні Торгаї, Нижньосірогозського району Херсонської області. Її батьками були ОСОБА_4, 1909 року народження, ОСОБА_5, 1909 року народження. Але надати свідоцтво про її народження або копію актового запису для підтвердження родинних стосунків не можливо у зв'язку з відсутністю державному архіві документів про її народження. В 1960 роках ОСОБА_3 виїхала з України до Казахстану до Костонайського району, там одружилась, однак сімейне життя з чоловіком не склалось, дітей у неї не було, вона з ним розлучилась, в 1977 році повернулась в с. Полянівка, Мелітопольського району, Запорізької області.

Для отримання свідоцтва про укладення та розірвання шлюбу ОСОБА_3 в Мелітополському відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області у позивача відсутні документи, які підтверджують право на їх запит, також йому не відомо точне місце укладення та розірвання шлюбу, у зв'язку з чим обласним управлінням юстиції запит (анкета) про витребування документів державної реєстрації актів громадянського стану з території держав-членів СНД та країн Балтії буде повернуто.

В погосподарській книзі № 79 Полянівської сільської ради міститься запис про те, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, прибула з Казахстану у 1977 році, проживала у складі сім'ї: ОСОБА_2, 1955 року народження, ОСОБА_6, 1959 року народження. Працювала маляром. Позивач підтримував родиині стосунки, спілкувався, допомагав по господарству. Батько позивача ОСОБА_7, помер ІНФОРМАЦІЯ_3. Після чого з тіткою склались тісні родинні стосунки, оскільки власних дітей вона не мала. Інших родичів у неї не було. Перед смертю вона проживала з позивачем, він їй допомагав. Піклувався про її стан здоров'я, купував ліки, доглядав за її майном, будинком в якому вона проживала самостійно, доглядав за землею, щоб своєчасно здійснювалась обробка землі, яка їй належала. Документи на земельну ділянку вона йому передала за життя.

Згідно копії свідоцтва про смерть від ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3. Її прізвище ім'я та по батькові в свідоцтві про смерть зазначено на підставі паспорта громадянки України, який було вилучено. Згідно державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, від 11 грудня 2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 295, її прізвище та ім'я зазначено «ОСОБА_3», замість «ОСОБА_3», відповідно до паспорту.

Після смерті ОСОБА_3 позивач фактично прийняв спадщину, вступивши в управління та володіння спадковим майном у нього знаходяться документи на земельну ділянку, він здійснює її обробку від бур'янів, вирощує зернові культури, для власного господарства.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просить їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача-голова Полянівської сільської рада Мелітопольського району Запорізької області Дутко Л.С. в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_2 в судовому засіданні визнав позовні вимоги, пояснив, що позивачу ОСОБА_3 доводиться рідною тіткою. Він з позивачем є рідними братами. Згідно архівної довідки № 05-15/П-851 від 21.09.2016 року у документах архівного фонду є актовий запис про народження його батька № 32 від 20 грудня 1931 року про народження ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_7, батьки новонародженого, батько: ОСОБА_4, 22 років т.б. 1909 року народження; мати: ОСОБА_5, 22 років, також 1909 року народження. ОСОБА_3, народилась ІНФОРМАЦІЯ_1, в с. Нижні Торгаї, Нижньосірогозського району Херсонської області. Батьками тітки та його батька були ОСОБА_4, 1909 року народження, ОСОБА_5, 1909 року народження. Але надати свідоцтво про народження або копію актового запису про народження тітки для підтвердження родинних стосунків неможливо у зв'язку з тим, що записи актів громадянського стану за 1936 рік до архіву не надходили. ОСОБА_3 в 1960 роках виїхала з України до Казахстану до Костонайського району, де одружилась, однак сімейне життя у неї склалось дітей у неї не було, вона з ним розлучилась, та в 1977 році повернулась в с. Полянівка, Мелітопольського району, Запорізької області. Після повернення оселилась з ним та його дружиною, через деякий час сільською радою їй було надано окреме житло. Його рідний брат з тіткою підтримували тісні родиині стосунки, спілкувались, він їй завжди допамагав. Інших родичів у неї не було. Документи на земельну ділянку ОСОБА_3 передала йому за життя.

Представник третьої особи відділу Держгеокадастру у Мелітопольському районі Запорізької області в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечував щодо задоволення позовних вимог.

Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню за наступними підставами.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України, суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч.2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно ст.ст.548,549 ЦК України 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, а прийняте спадкоємство належить йому з дня відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном.

Згідно Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008р., Про судову практику у справах про спадкування", відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців законом.

Виходячи з положень ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року, прийняття частини спадкового майна означає прийняття спадщини в цілому.

Відповідно до вимог ст. 524 ЦК УРСР спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Спадкування за законом має місце, коли воно не змінено заповітом.

Часом відкриття спадщини, згідно зі ст. 525 ЦК України в редакції 1963 року, визнається день смерті спадкодавця.

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 529 ЦК України в редакції 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина, чоловік, і батьки (усиновителі) померлого. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Для придбання спадщини, відповідно до ст. 548 ЦК України в редакції 1963 року необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Оскільки спірні правовідносини виникли в 2002 році (час відкриття спадщини), то коло спадкоємців та порядок прийняття спадщини та оформлення спадкових прав регулюються ЦК України 1963 року, який був чинним на цей період та відповідно до ст.530 ЦК України при відсутності спадкоємців першої черги або не прийняття ними спадщини, спадкують в рівних долях брати та сестри померлого, а також дід та баба померлого як зі сторони батька, так і зі сторони матері.

Частинами 1, 2 ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року, передбачено, що діями, які свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ спадкоємця до управління чи володіння спадковим майном або подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до пункту 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Статтею 1266 цього Кодексу передбачено, що племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. /а.с. 12/.

ОСОБА_3, народилась ІНФОРМАЦІЯ_1, в с. Нижні Торгаї, Нижньосірогозського району Херсонської області.

Згідно архівної довідки № 05-15/П-851 від 21.09.2016 року у документах архівного фонду Піддвідділи записів актів громадянського стану виконавчих комітетів районних рад у книгах реєстрації актів цивільного стану с. Нижні Торгаї, Нижньосірогозського району Мелітопольського округу (нині - Херсонська область), є актовий запис № 32 від 20 грудня 1931 року про народження ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_7, батьки новонародженого, батько: ОСОБА_4, 22 років т.б. 1909 року народження; мати: ОСОБА_5, 22 років, також 1909 року народження.

Згідно відповіді Директора державного архіву Херсонська область від 21.09.2016 року книги записів актів громадянського стану с. Нижні Торгаї Нижньосірогозського району Дніпропетровської (нині - Херсонська область) за 1936 рік не надходили.

Відповідно до листа Директора державного архіву Херсонська область від 21.09.2016 року, книги актів громадянського стану про шлюб надійшли на зберігання до державного архіву Херсонської області включно по 1937 рік.

Порядок надання правової допомоги щодо витребування документів про державну реєстрацію актів цивільного стану, зокрема, між державами - членами СНД, врегульовано Конвенцією про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, підписаною 22.01.1993 року у м. Мінську, в редакції Протоколу до неї 1997 року та міжнародними договорами у зносинах з іншими іноземними державами.

Відповідно до статті 13 зазначеної Конвенції документи, що були складені або засвідчені відповідною установою однієї з Договірних Сторін, скріплені гербовою печаткою та засвідчені підписом компетентної особи, мають силу документа на території другої Договірної Сторони без будь-якого іншого засвідчення. Документи, що на території однієї з Договірних Сторін визнаються офіційними, вважаються такими ж й на території другої Договірної Сторони.

Так, на виконання частини першої статті 14 вказаної Конвенції, в редакції Протоколу від 28.03.1997 року, Договірні Сторони зобов'язуються пересилати одна одній на прохання без перекладу і безкоштовно свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану безпосередньо через органи державної реєстрації актів цивільного стану з повідомленням громадян про пересилку документів.

На даний час Договірними Сторонами Протоколу є: Республіка Білорусь, Республіка Казахстан, Республіка Молдова, Республіка Таджикистан, Республіка Вірменія, Російська Федерація.

Якщо державою-членом СНД не ратифіковано Протокол до вказаної Конвенції, установи юстиції Договірних сторін зносяться через свої центральні органи.

Зокрема, на виконання статті 14 Конвенції, до компетентних установ юстиції Республіки Узбекистан, Киргизької Республіки, Азербайджанської Республіки, Туркменістану прохання про витребування документів та прохання про надання правової допомоги з питань державної реєстрації актів цивільного стану, отримані від Головних управлінь юстиції в областях, що забезпечують реалізацію повноважень Укрдержреєстру, надсилаються Департаментом у справах цивільного стану громадян Державної реєстраційної служби до Департаменту міжнародного права та співробітництва Міністерства юстиції, який забезпечує їх направлення на виконання до іноземного центрального органу, визначеного відповідним міжнародним договором України ( Наказ МЮ України №2050/5 від 31.08.2011р.)

Правилами зазначеної Конвенції та інших міжнародних договорів визначаються порядок зносин між договірними сторонами, форма та зміст клопотання про надання правової допомоги, мова, яка використовується при її наданні, порядок витребування і вручення документів про державну реєстрацію актів цивільного стану.

Таким чином, в разі необхідності отримання відповідних документів, громадяни звертаються до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за постійним місцем проживання щодо складення прохання про правову допомогу до компетентних органів іноземних держав.

До прохання про надання правової допомоги прикладаються копії документів, засвідчені гербовою печаткою і підписом уповноваженої особи, які підтверджують право заявника на отримання довідки чи свідоцтва, що витребовується.

Особи, при заповненні анкети щодо витребування документів, повинні вказати повну назву державного органу реєстрації актів цивільного стану запитуваної установи (п.А, ч.1,ст.7 Конвенції).

Для отримання свідоцтва про укладення та розірвання шлюбу ОСОБА_3 у позивача відсутні документи, які підтверджують його право на їх запит, а також йому не відомо точне місце укладення та розірвання нею шлюбу.

Так свідок ОСОБА_6, суду пояснила, що вона є дружиною рідного брата позивача, їй відомо що ОСОБА_3, позивачу доводиться рідною тіткою, 1960 роках вона виїхала з України до Казахстану до Костонайського району, там одружилась, однак сімейне життя з чоловіком не склалось, дітей у неї не було, вона розлучилась, та в 1977 році повернулась в с. Полянівка, Мелітопольського району, Запорізької області. Спочатку тітка проживала разом з ними, до того часу поки сільською радою їй було надано житло. Після смерті батька її чоловіка, у позивача з тіткою склались тісні родинні стосунки, оскільки власних дітей вона не мала. Інших родичів у неї не було. Перед смертю вона проживала з ним, він їй допомагав, доглядав за її будинком, за землею, щоб своєчасно здійснювалась обробка земельної ділянки. Їй також відомо про те що у позивача перебували документи на землю, які ОСОБА_3 віддала йому за життя.

З пояснень у судовому засіданні свідка ОСОБА_11 вбачається, що батько позивача та ОСОБА_3, є рідними братом та сестрою, позивачу вона доводиться рідною тіткою, вона проживала в Казахстані була одружена потім розлучилась, повернулась в село Полянівка, власних дітей вона не мала. Працювала вона в селі маляром. Вона постійно підтримували тісні родинні стосунки з позивачем, спілкувалися. Він їй допомагав по господарству. Інших родичів у неї не було. Останнім часом перед смертю вона проживала з позивачем. Він піклувався про стан її здоров'я, купував ліки, доглядав за землею, щоб своєчасно здійснювалась обробка землі, яка їй належала.

Також суд бере до уваги пояснення відповідача представника Полянівська сільська рада Мелітопольського району Запорізької області у судовому засіданні про те, що за життя ОСОБА_3 у неї не було жодних сумнівів щодо родинних відносин між нею та позивачем, а саме, що вона доводитьс йому рідною тіткою.

Дослідивши вищезазначені обставини, суд приходить до висновку, що позивач є рідним племінником ОСОБА_3.

Оскільки ОСОБА_7 (батько позивача) помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, до смерті своєї рідної сестри ОСОБА_3, тому ОСОБА_2 є спадкоємцем за законом за правом представлення після смерті своєї рідної тітки ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно довідки Полянівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області ОСОБА_1 станом на ІНФОРМАЦІЯ_2 проживав за адресою: АДРЕСА_1 разом зі своєю тіткою ОСОБА_3. /а.с. 15/.

З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 14.01.2017 року вбачається, що після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 спадкова справа не заводилась, заповіт та спадковий договір від її імені не посвідчувалися..

На час її смерті живих спадкоємців, що мали право на обовязкову частку в спадщині, не було.

Після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 - ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме - на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 9,69 га, що розташована на території Полянівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області, державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 295./а.с. 13/.

Згідно копії свідоцтва про смерть ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3, про що свідчить актовий запис про смерть № 15 від 14 жовтня 2002 року, вчинений Виконавчим комітетом Полянівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області.

Прізвище ім'я та по батькові в свідоцтві про смерть зазначено на підставі паспорта громадянки України, який було вилучено.

Згідно державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, від 11 грудня 2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 295, прізвище та ім'я власника зазначено «ОСОБА_3», а не відповідно до паспорта громадянина України, на підставі якого в свідоцтві про смерть було зазначено призвіще та ім'я за життя спадкодавця «ОСОБА_3».

Відповідно до ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, зокрема факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали.

Таким чином, суд дослідивши документи долучені до справи вважає доведеним факт належності ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка є рідною тіткою ОСОБА_1 державного акту на право приватної власності на землю НОМЕР_2, від 11 грудня 2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 295, який було видано Мелітопольською районною державною адміністрацією на імя ОСОБА_3.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що є всі підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Єдиним спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3 є її племінник ОСОБА_1.

Як було встановлено судом, ОСОБА_1 проживав за адресою: АДРЕСА_1 разом зі своєю тіткою ОСОБА_3 до дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_4.

Протягом шести місяців з часу відкриття спадщини ОСОБА_1 вчинив визначені ст.549 ЦК України дії про прийняттю спадщини, про що свідчить наявні у нього правовстановлюючі документи на земельну ділянку, здійнення дій за утриманням її в належному стані.

На підставі викладеного, аналізуючи зібрані по справі докази, враховуючи, що на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем ОСОБА_3 проживав позивач, який фактично прийняв спадкове майно та визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 9,69 га, яка розташована на території Полянівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області, державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 295, після матері ОСОБА_3 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Керуючись 10, 11, 14, 209, 174 ч. 4, 212-215, 234, 256, 259 ЦПК України, ст. 524, 529-530, 548-549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, п. п. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Полянівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області, за участю третіх осіб: ОСОБА_2, відділу Держгеокадастру у Мелітопольському районі Запорізької області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити повністю.

Встановити факт, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 є рідною сестрою ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_8 та рідною тіткою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_9.

Встановити факт, що державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 від 11 грудня 2001 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 295 належить ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_9, РНОКПП: НОМЕР_1 право власності на земельну ділянку загальною площею 9, 69 га, державний акт на право приватної власності якої серії НОМЕР_2 видано ОСОБА_3 на підставі рішення виконавчого комітету Полянівської сільської ради № 06 від 10 жовтня 2001 року та зареєстровано у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 295 в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Ю.В. Ковальова