Справа № 458/434/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2017 року Турківський районний суд Львівської області в складі: головуючого - судді Федитник І.Д.

при секретарі Матківській Р.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Турка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася з даним позовом посилаючись на те, що 13.05.2014 року відповідачка за договором позики позичила у неї гроші в сумі 35050 грн., які зобов"язувалася повернути до 15.06.2014 року. На підтвердження отримання вищевказаної суми відповідачкою було надано відповідну розписку, яку власноручно написала та підписала. З часу отримання коштів і по теперішній час відповідачкою повернуто 8300 грн. Відповідачка умови, зазначені у договорі позики не виконала і має заборгованість в сумі 26750 грн., які не бажає повернути в добровільному порядку. Оскільки відповідачка в строк не повернула борг то відповідно до закону має право на отримання процентів від неповернутої суми позики у виді трьох процентів річних, процентів з врахуванням на рівні облікової ставки Національного банку України та індексу інфляції .

Просить стягнути з відповідачки на її користь заборгованість за договором позики в сумі 26750 грн., три проценти річних від неповернутої суми з 15.06.2014 року в розмірі 2524 грн., проценти від неповернутої суми позики на рівні облікової ставки Національного банку України з 15.06.2014 року в сумі 14255 грн., індексу інфляції з 15.06.2014 року в сумі 21187 грн.

У судовому засіданні позивачка та представник позивачки згідно договору про надання правової допомоги ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали посилаючись на ті ж обставини і докази, що і в позовній заяві і дали пояснення, доповнивши, що розписка була написана в присутності позивачки, особисто відповідачкою та особисто підписана нею , а тому вважає, що немає потреби

призначати почеркознавчу експертизу. Суми заборгованості за договором позики, три проценти річних, проценти від неповернутої суми, індекс інфляції підтверджуються розрахунками, які є у матеріалах справи. Позивачка згідна на винесення заочного рішення у справі.

У судове засідання відповідачка не з'явилася повторно без поважних причин, хоч була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи відповідно до закону, що підтверджується поштовим відправленням та оголошенням в газеті ,, Високий Замок" про виклик до суду.

Заслухавши пояснення позивачки та представника позивачки ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що 13.05.2014 року між позивачкою та відповідачкою було укладено договір позики, згідно якого відповідачка позичила у позивачки гроші в сумі 35050 грн., які зобов"язувалася повернути до 15 червня 2014 року. На підтвердження отримання вищевказаної суми відповідачкою було надано відповідну розписку від 13.05.2014 року. Дану розписку відповідачка власноручно написала і підписала.

Відповідачкою повернуто позивачці 8300 грн. заборгованості за договором позики, а неповернутою є заборгованість в сумі 26750 грн.

Відповідачка умови, зазначені у договорі позики, який укладений у вигляді розписки не виконала і має заборгованість в сумі 26750 грн., які не бажає повернути в добровільному порядку.

Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Відповідно до ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Відповідно до вимог ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.

За ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві

позику в строк та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Дослідивши докази зібрані у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України.

Позивачем доведено факт невиконання грошового зобовязання за договором позики з сторони відповідачки.

За таких обставин, з відповідачки підлягає стягненню на користь позивачки заборгованість за договором позики в сумі 26750 грн. (основна сума боргу)

Крім того, за змістом ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики на рівні облікової ставки Національного банку України, оскільки договір позики не передбачає інших умов.

Згідно вимог ст. ст. 1050, 625 ЦК України відповідачка зобов'язана сплатити позивачці суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, який міститься в постанові від 27.01.2016 року (Справа №6-771цс15), за змістом ст.1 Закону України від 03.07.1991 року ,,Про індексацію грошових доходів населення індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України гривня, а іноземна валюта індексації не підлягає.

З наданого позивачкою розрахунку сум відсотків на рівні облікової ставки НБУ України вбачається, що сума відсотків на рівні облікової ставки НБУ за

2014 рік становить 2159 грн., за 2015 рік становить 6655 грн., за 2016 рік становить 3885 грн., за 2017 рік становить 1556 грн.,а всього разом 14255 грн.

З наданого позивачкою розрахунку 3% річних вбачається, що сума 3% річних за 2014 рік становить 518 грн., за 2015 рік становить 907 грн., за 2016 рік становить 852 грн., за 2017 рік становить 767 грн., а всього разом 2524 грн.

Позивачка зазначає, що згідно даних Державного комітету статистики України мали місце наступні величини індексів інфляції: за 2014 рік - 124,9%, за 2015 рік -143,3 %, за 2016 рік-111,4 % .

З наданого позивачкою розрахунку суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення вбачається, що сума індексу інфляції:

за 2014 рік становить 3938 грн., за 2015 рік-13098 грн., за 2016 рік-3163 грн., за 2017 рік- 988 грн., а всього разом 21187 грн.

Вищевказані розрахунки підтверджуються умовами укладеного між сторонами договору позики і не викликають сумніву у суду.

За таких обставин, з відповідачки підлягає стягненню на користь позивачки три проценти річних від неповернутої суми з 15.06.2014 року по 27.04.2017 рік в розмірі 2524 грн., проценти від неповернутої суми позики на рівні облікової ставки Національного банку України з 15.06.2014 року по 27.04.2017 рік в сумі 14255 грн., індексу інфляції з 15.06.2014 року по 27.04.2017 рік в сумі 21187 грн. за договором позики від 13.04.2014 року та основний борг у сумі 26750 грн.

Згідно вимог ст.88 ЦПК України з відповідачки слід стягнути на користь позивачки 640 грн. сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст.10,11,57,58,60,88, 212-215, 224,169 ч.4 ЦПК України, ст.ст.526, 1046 - 1050 ЦК України, розпискою укладеною між сторонами від 13.05.2014 року, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задоволити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором укладеної позики в сумі 26750 грн. та три проценти річних в розмірі 2524 грн., проценти в сумі 14255 грн., індексу інфляції в сумі 21187 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 грн., а всього разом в сумі 65356 грн..

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Львівської області

протягом 10 днів з дня проголошення, а вразі складення рішення в повному обсязі, з дня отримання копії повного тексту рішення, а відповідачка може подати заяву про перегляд заочного рішення в той самий строк з дня отримання копії повного тексту рішення.

Повний текст рішення виготовлено 28.11.2017 року.

Головуючий: