Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2017 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді - Черенкової Н.П.,

при секретарі Шевельовій Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві подання державного виконавця Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1,-

ВСТАНОВИВ:

Старший державний виконавець Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_2 звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 щодо виконання зобов`язань, покладених виконавчим документом.

Свої вимоги державний виконавець мотивувала тим, що на виконанні у Миколаївському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області знаходиться виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 боргу на користь ОСОБА_3 у розмірі 656711,48 грн. Оскільки боржник ухиляється від виконання судового рішення, державний виконавець і просив суд задовольнити вимоги подання у повному обсязі.

Державний виконавець до судового засідання не з*явився, надав заяву про розгляд подання у його відсутності та вимоги подання підтримав у повному обсязі.

Судом ухвалено про розгляд справи у відсутності сторін.

Обставини справи, встановлені судом.

На виконанні Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області знаходиться виконавче провадження №54590274 з примусового виконання виконавчого листа №480/1805/16-ц, виданого 09.08.2017 року Миколаївським районним судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованості у розмірі 656711,48 грн.

Згідно відповіді Державної податкової служби від 31.08.2017 року інформації стосовно боржника - фізичної особи щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку, та сум утриманого з них податку в ДРФО відсутня.

Як вбачається з відповіді Пенсійного фонду України від 30.08.2017 року, боржник працює в ТОВ «Гринвей», однак згідно листа №1 від 23.10.2017 року, наданого ТОВ «Грин Вей» з початку реєстрації підприємства господарська діяльність на Товаристві не ведеться, заробітна плата не нараховується.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 13.11.2017 року, ОСОБА_1 на праві приватної спільної сумісної власності належить житловий будинок №51 по вул. Радянській в сщ. Радсад Миколаївського району Миколаївської області.

На підтвердження необхідності обмеження боржника у праві виїзду за межі України, державним виконавцем надано суду акт державного виконавця від 07.09.2017 року, однак, в матеріалах справи немає доказів того, що державним виконавцем направлялись на адресу боржника виклик та вимога про необхідність з'явитися до державного виконавця для надання пояснень та доступу до житлового будинку для опису майна 07.09.2017 року, що не відповідає вимогам ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.1ст. 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника -фізичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів вирішується судом за поданням державного виконавця.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свободі пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України від 21 січня 1994 року "Про порядок виїзду України і в'їзду в Україну громадян України"(зі змінами) регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

У відповідності до п. 5 ч.1 та ч.2 ст. 6 зазначеного Закону громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішення, рішенням іншого органу (посадової особи) до виконання зобовязань.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України «ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-XII та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону № 606-XIV, означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України».

За такого, право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі умисного ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду, зобов'язань, тобто наявність лише самого зобов'язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон. Окрім того, факт ухилення має підтверджуватись сукупністю доказів, які державний виконавець повинен зазначити у поданні.

Ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням, слід розуміти, як будь-які свідомі діяння (дії чи бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборна сила, події, тощо).

Відповідно до положень ч. 2 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

Однак, доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання рішення суду, державним виконавцем не надано. Також зі змісту подання не вбачається, що боржник має намір покинути територію України, державним виконавцем не перевірено у відповідних службах факти його перетину кордону та їх мету.

Таким чином, наявність лише самого зобов'язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Враховуючи вимоги Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", яким регулюється порядок та випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, суд не знаходить підстав для задоволення подання.

Керуючисьст. 33 Конституції України, ст.ст.377-1 ЦПК України,Законом України "Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України", суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в строки та в порядку, передбаченому ст.ст. 294-296 ЦПК України.

Суддя Н.П. Черенкова