Справа № 461/5933/16 Головуючий у 1 інстанції: Романюк В.Ф.
Провадження № 22-ц/783/611/17 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2017 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого - Мікуш Ю.Р.,

суддів - Копняк С.М., Савуляка Р.В.

секретар Іванова О.О.,

З участю: представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Галицького районного суду м.Львова від 19 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, -

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваною ухвалою в задоволенні клопотання ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовлено.

Ухвалу оскаржив позивач. В апеляційній скарзі зазначає, що вважає ухвалу незаконною. Звертає увагу, що в матеріалах справи міститься достатньо доказів, які підтверджують необхідність забезпечення позову, оскільки відповідач отримав в позивача кошти в сумі 5000 доларів США, які відмовляється повертати. Стверджує, що є підстави вважати, що у відповідача не має вказаних коштів, що може ускладнити або зробити неможливими виконання рішення в майбутньому, а тому забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно належне відповідачу сприятиме стягненню заборгованості. Просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою клопотання про забезпечення позову задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача на підтримання доводів апеляційної скарги, вивчивши виділені матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що підстав для скасування ухвали суду немає.

Згідно з ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв»язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч. ч.1-3 ст.152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

У п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні клопотання про забезпечення позову, суд першої інстанції вірно виходив з того, що позивачем не надано суду доказів, які підтверджують необхідність забезпечення позову, та не вказано підстав про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду а також доказів, щодо вартості нерухомого майна, яке належить відповідачу.

Посилання апелянта на те, що в матеріалах справи є достатньо доказів, які на його думку дають підстави для забезпечення позову є голослівними, оскільки позивачем не доведено суду того, що відповідач має намір уникнути виконання майбутнього рішення шляхом відчуження майна.

Крім цього, в матеріалах відсутні докази про вартість майна на яке позивач просить накласти арешт, що не дає суду можливості визначити чи будуть вжиті заходи співмірними з сумою коштів з приводу якої виник спір.

Відповідно до ч.1 ст.312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Відтак, виходячи з того, що апелянтом не надано суду належних доказів про намір відповідача відчужити майно за рахунок якого можна буде виконати майбутнє рішення суду та не наведено достатніх підстав того, що існують обставини, які зроблять неможливим чи утруднять його виконання, підстави для скасування законної ухвали суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307 ч.2 п.1, 312 ч.1 п.1, 314 ч.1 п.4, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргуОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Галицького районного суду м.Львова від 19 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий: Ю.Р. Мікуш

Судді: С.М.Копняк

Р.В.Савуляк