Справа № 450/1762/12 Головуючий у 1 інстанції: Мусієвський В.Є.
Провадження № 22-ц/783/185/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2017 року м.Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Павлишина О.Ф.,

секретаря Юзефович Ю.І.,

з участю: представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, приватне підприємство «Будконструкція», про стягнення боргу,

встановила:

У квітні 2012 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, в якому просила суд стягнути з відповідача ОСОБА_5 кошти в сумі 62464 грн., як такі, що ним безпідставно набуті.

Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що між нею та відповідачем існувала усна домовленість про виконання відповідачем ремонтно-будівельних робіт у приватному будинку по вул.Шкільна, 27 в смт.Глинна Наварія, вартість яких відповідач визначив 290534 грн., проте, за висновком будівельно-технічного дослідження вартість виконаних робіт становила 228070 грн., а тому позивач вважає, що решту коштів в сумі 62464 грн., які становлять різницю між сумою отриманих від неї відповідачем коштів та реальною вартістю виконаних робіт (290534 грн. 228070 грн. = 62464 грн.), відповідач отримав від неї без відповідної правової підстави, привласнив.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 26.05.2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржила позивач ОСОБА_4, просить його скасувати з підстав неповного зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким її позов задовольнити.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що суд дійшов висновку про виникнення між сторонами договірних правовідносин без дослідження належним чином змісту та форми Договірних умов при проведенні реконструкції будинку. Вважає, що ці Договірні умови не відповідають вимогам чинного законодавства, оскільки не містять всіх істотних умов договору підряду, а тому договір підряду вважається неукладеним між сторонами. Крім того, звертає увагу, що жодних первинних документів на підтвердження виконання підрядних робіт, оплату вартості матеріалів відповідач не надав, і цій обставині суд не дав належної оцінки в оскаржуваному рішенні. Апелянт вважає, що суд безпідставно не врахував висновку будівельно-технічного дослідження від 05.09.2009 року, який є письмовим доказом і безпосередньо стосується предмету доказування визначення загальної кошторисної вартості будівельно-ремонтних робіт, необхідних для проведення реконструкції із завершенням незакінченого будівництва житлового будинку по вул.Шкільна, 27 в с.Наварія Пустомитівського району Львівської області, визначення відповідності цієї вартості фактично виконаним роботам та відповідності виконаних робіт державним будівельним нормам України. Апелянт зазначає, що саме цим висновком підтверджується виконання відповідачем ремонтно-будівельних робіт значно меншої вартості та їх невідповідність вимогам ДБН України. На думку апелянта, суд повинен був врахувати обставини, встановлені постановою Львівського окружного адміністративного суду від 11.10.2010 року у справі №2а-2713/10/1370 щодо визнання відповідачем факту отримання ним коштів у розмірі 47614 грн. 15 коп. на купівлю сантехнічних матеріалів для системи опалення. Апелянт також звертає увагу, що незалежно від зазначення позивачем в позовній заяві правової підстави заявлених вимог, суд повинен був застосувати ту норму матеріального закону, яка підлягала застосуванню до спірних правовідносин, описаних в позовній заяві, а не відмовляти у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторони позивача в підтримання апеляційної скарги, заперечення протилежної сторони, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що обєктом для виконання відповідачем ремонтно-будівельних робіт по реконструкції із завершенням будівництва був незавершений будівництвом (62% готовності) індивідуальний житловий будинок по вул.Шкільна, 27 в смт.Глинна Наварія, який відповідно до договору купівлі-продажу від 05.07.2000 року належав на праві власності третій особі - ОСОБА_7 (а.с.5 т.1).

Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач зазначала, що між нею та відповідачем була досягнута домовленість про виконання відповідачем ремонтно-будівельних робіт у вказаному будинку, на підтвердження чого надала підписані замовником та підрядником Договірні умови при проведенні реконструкції будинку в смт.Глинна Наварія (а.с.6 т.1).

Підтвердженням існування між сторонами договірних відносин, як між замовником та підрядником, на виконання ремонтно-будівельних робіт у вказаному будинку є й те, що між ними було узгоджено попередню вартість таких робіт, оскільки відповідач визначив вартість, а позивач погодилась із нею, передавши кошти для виконання замовлених нею будівельних робіт, їх обєм, оскільки в розписці (а.с.2 т.1), на яку позивач посилається, як на доказ в підтвердження отримання відповідачем коштів для виконання ремонтно-будівельних робіт, зазначено дату передачі-отримання коштів та відмітка про виконані роботи, крім того, факт виконання силами відповідача із залученням будівельної організації «Будконструкція», директором якої він є, ремонтно-будівельних робіт по реконструкції із завершенням будівництва вказаного вище житлового будинку підтверджується висновками експертів, які є в матеріалах справи, та постановою Львівського окружного адміністративного суду від 11.10.2010 року, яка набрала законної сили (а.с.230-233 т.1).

Таким чином, доводи апелянта про те, що договору підряду між сторонами укладено не було і в договірних відносинах вони не перебували, є безпідставними.

Відповідно до загального правила норми статті 509 ЦК України, зобовязання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст.526 ЦК).

Відповідно до загального правила норми статті 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобовязання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до статті 875 ЦК України, за договором будівельного підряду підрядник зобовязується збудувати і здати у встановлений строк обєкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобовязується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обовязок не покладається на підрядника, прийняти обєкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно повязаних з місцезнаходженням обєкта. До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Згідно статті 876 ЦК України, власником обєкта будівництва або результату інших будівельних робіт є замовник.

Особливістю відносин між сторонами за договором будівельного підряду є те, що громадянин вступає у правовідносини по будівництву своєї квартири безпосередньо з підрядником, а саме з будівельною організацією, що здійснює будівництво житлового будинку.

Статтею 883 ЦК України визначено, що підрядник відповідає за недоліки збудованого обєкта, за прострочення передання його замовникові та за інші порушення договору (за недосягнення проектної потужності, інших запроектованих показників тощо), якщо не доведе, що ці порушення сталися не з його вини. За невиконання або неналежне виконання обовязків за договором будівельного підряду підрядник сплачує неустойку, встановлену договором або законом, та відшкодовує збитки в повному обсязі.

Таким чином, вказаними вище нормами матеріального закону передбачено способи захисту прав замовника внаслідок невиконання або неналежного виконання умов договору будівельного підряду, а тому, враховуючи наявність між сторонами договірних відносин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позивач, звернувшись до відповідача з позовом про стягнення з нього коштів, як таких, що отримані без відповідної правової підстави (безпідставно набуті), пославшись на ст.1212 ЦК України, обрала не той спосіб захисту порушеного права, який визначений законом для вказаного виду договірних правовідносин, оскільки це суперечить вимогам ст.16 ЦК України.

Посилання апелянта на те, що суд повинен був сам застосувати вірну норму закону до описаних в позовній заяві правовідносин, які виникли між позивачем та відповідачем, є безпідставними, оскільки це суперечить принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеному статтею 11 ЦПК України, окрім того, вимога позивача про стягнення з відповідача коштів, як різниці між сумою отриманих від неї відповідачем коштів та реальною вартістю виконаних робіт, теж не відповідає способу захисту порушеного права замовника в правовідносинах, які виникають із договорів будівельного підряду.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив характер спірних правовідносин, фактичні обставини справи, під час розгляду справи не допустив порушень норм матеріального та/або процесуального права, які б були підставою для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Павлишин О.Ф.

ОСОБА_8