Справа № 322/496/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2017 року смт. Новомиколаївка

НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

в складі: головуючого судді Шиш А.Б.

при секретарі Вишняк Т.В.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Новомиколаївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про скасування державної реєстрації права власності на автомобіль, поновлення державної реєстрації та поділ майна, набутого за час шлюбу,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Новомиколаївського районного суду Запорізької області із позовною заявою до ОСОБА_4 та ОСОБА_5, в якій, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив скасувати державну реєстрацію права власності на легковий автомобіль RENAULT KANGOО, 2007 року випуску, оранжевого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2 за ОСОБА_5, поновити державну реєстрацію права власності на вказаний автомобіль за Таран (бувше прізвище ОСОБА_1) О.І., стягнути з ОСОБА_4 на його користь грошові кошти у розмірі 73590 гривень, як грошову компенсацію вартості його частки у праві спільної сумісної власності на вищевказаний автомобіль та легковий причіп KHOTT 31, 2015 року випуску, зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_3, номер шасі FA001533, та передати в особисту приватну власність ОСОБА_4 вищевказані автомобіль та причеп. Свої вимоги мотивував тим, що 29 грудня 2011 року між ним та ОСОБА_4 було укладено шлюб. Під час шлюбу, 07 травня 2015 року ними було придбано вищевказаний автомобіль, а 11 листопада 2015 року вищевказаний причеп. При проведенні державної реєстрації права власності на автомобіль та причеп їх власником у свідоцтвах про реєстрації цих транспортних засобів було зазначено ОСОБА_4 В період часу з 19 травня 2016 року по 09 червня 2016 року він знаходився на стаціонарному лікуванні. Скориставшись його хворобою, та його перебуванням у лікарні, ОСОБА_4 забрала у своє особисте користування належні їм на праві спільної сумісної власності автомобіль і причеп, та свідоцтва про реєстрацію цих транспортних засобів. 17 червня 2016 року ОСОБА_4, за договором купівлі-продажу автомобіля, без його згоди продала вказаний автомобіль своєму сину ОСОБА_5 Рішенням Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 26 липня 2016 року шлюб між ним та ОСОБА_4 було розірвано. Рішенням Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 18 листопада 2016 року, із змінами, внесеними рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 30 березня 2017 року, вказаний договір купівлі-продажу автомобіля було визнано недійсним. 14 червня 2017 року він звернувся до територіального сервісного центру № 2342 регіонального сервісного центру МВС в Запорізькій області із заявою про скасування державної реєстрації вищевказаного автомобіля за ОСОБА_5, та поновлення реєстрації за ОСОБА_4, в чому йому було відмовлено.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_3 позов визнала частково, та пояснила суду, що вона не заперечує проти задоволення позовних вимог в частині скасування державної реєстрації автомобіля RENAULT KANGOО, 2007 року випуску, оранжевого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, за ОСОБА_5, та поновлення реєстрації за ОСОБА_4 Проте заперечує проти стягнення із ОСОБА_4 вказаної в позові грошової суми як компенсації частки ОСОБА_1 у спільно нажитому майні подружжя, так як вказана позивачем вартість майна не відповідає дійсній вартості, автомобіль перебуває у розбитому стані, на виконання ухвали суду про проведення автотоварознавчої експертизи відповідачем ОСОБА_4 визначеному судом експерту було надано доступ до вказаних у позові автомобіля та причепа, проте експертиза не була проведена у зв'язку із не оплатою вартості експертизи позивачем ОСОБА_1, надані позивачем довідки про ринкову вартість не являються належними доказами, підтверджуючими вартість автомобіля та причепа, а позивачем не було доведено у встановленому законом порядку вартості майна, яке підлягає поділу.

Вислухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, а також вивчивши матеріали справи, суд доходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 29 грудня 2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було укладено шлюб, зареєстрований Підгірненською сільською радою Новомиколаївського району Запорізької області, актовий запис № 04 (свідоцтво про шлюб серії І-ЖС № 107194 від 29 грудня 2011 року).

Під час шлюбу, 07 травня 2015 року сторонами було придбано автомобіль RENAULT KANGOО 1461, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, а 11 листопада 2015 року причеп KHOTT 31, 2015 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3.

При проведенні державної реєстрації права власності на автомобіль та причеп їх власником у свідоцтвах про реєстрацію цих транспортних засобів було зазначено ОСОБА_4

17 червня 2016 року ОСОБА_4, за договором купівлі-продажу автомобіля, продала вказаний автомобіль своєму сину ОСОБА_5

Рішенням Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 26 липня 2016 року шлюб між ОСОБА_1 та Таран (на той час ОСОБА_1) О.І. було розірвано.

Рішенням Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 18 листопада 2016 року, із змінами, внесеними рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 30 березня 2017 року, вказаний договір купівлі-продажу автомобіля було визнано недійсним.

14 червня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до територіального сервісного центру № 2342 регіонального сервісного центру МВС в Запорізькій області із заявою про скасування державної реєстрації вищевказаного автомобіля за ОСОБА_5, та поновлення реєстрації за ОСОБА_4, в чому йому було відмовлено.

У зв'язку із визнанням договору купівлі-продажу автомобіля не дійсним реєстрація автомобіля за новим власником підлягає скасуванню та поновленню за ОСОБА_4

Статтями 60 та 61 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Таким чином зазначені у позові автомобіль та причеп належать сторонам на праві спільної сумісної власності.

Згідно ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 22 постанови "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Між сторонами згоди, щодо вартості автомобіля та причепа, досягнуто не було.

У відповідності до частини 2 статті 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, а у відповідності до частини 3 статті 10, частини 1 статті 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частинами 2, 4 статті 60 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

В обґрунтування вартості автомобіля та причепа, позивач ОСОБА_1 посилається на довідки судового експерта автотоварознавця ОСОБА_6, згідно яких середня вартість автомобіль RENAULT KANGOО, 2007 року випуску, об'єм двигуна 1461 см. куб. складає 137980 гривень, а нового легкового причепу KHOTT 31 9200 гривень.

Вказані довідки визнані судом не належними доказами, оскільки вони містять середню, а не ринкову вартість автомобіля та причепа, вартість автомобіля визначена без його огляду, а як вартість причепа вказана вартість нового причепу, а не вживаного.

Ухвалою суду від 18 серпня 2017 року, за клопотанням позивача ОСОБА_1, у справі було призначено судову автотоварознавчу експертизу, на вирішення якої було поставлене питання дійсної вартості вказаних у позові автомобіля та причепа. Проведення експертизи було доручене судовому експерту автотоварознавцю ОСОБА_6 Встановлено місячний строк для проведення експертизи. Оплату за проведення експертизи покладено на позивача ОСОБА_1, про що останньому було повідомлено під час оголошення ухвали в судовому засіданні. Також сторонам були роз'яснені положення ст. 146 ЦПК України, відповідно до якої у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд, залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для зясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Як вбачається із повідомлення про вручення поштового відправлення ухвалу про призначення експертизи та матеріали справи експерт отримав 07 вересня 2017 року.

П. 1.13 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5, встановлено, що у випадку несплати вартості експертизи протягом 45 календарних днів з дня направлення клопотання в порядку, передбаченому чинним законодавством, матеріали справи повертаються органу (особі), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), із зазначенням мотивованих причин неможливості її проведення.

Як було встановлено в судовому засіданні з пояснень позивача ОСОБА_1, останньому експертом були надані реквізити для оплати експертизи та зазначено суму, проте він експертизу не оплатив у зв'язку із відсутністю коштів, а також у зв'язку з тим, що експерт не надав йому вказані реквізити у письмовій формі.

При цьому суд зазначає, що чинним законодавством не затверджена форма клопотання експерта про оплату експертизи. Суд вважає, що всі необхідні реквізити позивачу надані були, про що було зазначено самим позивачем, а тому він мав можливість оплатити експертизу.

Як вбачається із повідомлення судового експерта ОСОБА_6 від 20 жовтня 2017 року, не зважаючи на неодноразові звернення експерта до ОСОБА_1, останнім оплата за проведення експертизи здійснена не була, у зв'язку з чим матеріали справи були повернуті до суду без проведення експертизи.

Під час розгляду справи в судовому засіданні 20 листопада 2017 року від представника позивача ОСОБА_2 надійшло клопотання, підтримане позивачем ОСОБА_1, про повторне направлення матеріалів для проведення експертизи.

Представник відповідача ОСОБА_3 заперечувала проти задоволення клопотання у зв'язку з відсутністю для цього законних підстав.

Враховуючи, що від дня призначення судом експертизи до дня судового засідання пройшло понад три місяці, приймаючи до уваги загальний строк розгляду даної справи, який становить понад шість місяців, враховуючи роз'яснення Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладені у п. 5 постанови "Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення" від 17 жовтня 2014 року № 11, а також оцінюючи поведінку позивача, який не навів об'єктивних причин, які б перешкоджали йому здійснити оплату експертизи у встановлений строк, судом вказане клопотання було відхилене.

Таким чином позивачем ОСОБА_1 вартість майна, яке підлягає поділу, не доведена, що перешкоджає суду прийняти рішення про його поділ.

Під час розгляду справи судом, в порядку забезпечення позову, було накладено арешт на автомобіль RENAULT KANGOО, реєстраційний номер НОМЕР_1. Враховуючи, що вимога про поділ майна подружжя задоволенню не підлягає, суд вважає, що у подальшому арешті вказаного автомобіля потреба відпала. Тому суд вважає необхідним зняти вказаний арешт.

Таким чином позов підлягає задоволенню частково, в частині скасування державної реєстрації права власності на легковий автомобіль RENAULT KANGOО, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, за ОСОБА_5, та поновлення державної реєстрації права власності на вказаний автомобіль за Таран (бувше прізвище ОСОБА_1) О.І. В іншій частині позов задоволенню не підлягає.

Судові витрати, понесені позивачем, суд вважає необхідним стягнути із відповідачів, в рівних частинах, пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме в частині судового збору за вимогу немайнового характеру.

Керуючись ст. 10, 60, 213, 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Скасувати державну реєстрацію права власності на легковий автомобіль RENAULT KANGOО, 2007 року випуску, оранжевого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2 за ОСОБА_5, та поновити державну реєстрацію права власності на вказаний автомобіль за Таран (бувше прізвище ОСОБА_1) ОСОБА_7.

В іншій частині позову відмовити.

Зняти арешт із легкового автомобіля RENAULT KANGOО, 2007 року випуску, оранжевого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 по 320 гривень 00 копійок в рахунок відшкодування понесених ним судових витрат.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя А.Б.Шиш