Справа № 495/7463/17
№ провадження 2/495/3167/2017
З А О Ч Н Е р і ш е н н я
23 листопада 2017 року м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого одноособово - судді Прийомової О.Ю.,
за участю секретаря Савенко М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Білгород-Дністровському Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Білгород-Дністровський районний відділ Головного управління Державної Міграційної Служби в Одеській області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Білгород-Дністровський районний відділ Головного управління Державної Міграційної Служби в Одеській області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, просить суд: визнати ОСОБА_2 (реєстраційний номер платника податків НОМЕР_1) та ОСОБА_4 (реєстраційний номер платника податків НОМЕР_2) такими, що втратили право на користування житловим будинком № 15-а по вул. Космонавтів в м. Білгород-Дністровський Одеської області, що є підставою для зняття з реєстрації місця проживання відповідачів у зазначеному будинку, вказуючи, що він є власником 66/100 та 34/200 часток житлового будинку № 15-а по вул. Космонавтів в м. Білгород-Дністровський Одеської області на підставі договорів дарування частки житлового будинку від 29.07.2013 року та 11.11.2013 року.
Попередніми власниками відповідних часток були ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які після укладання вищевказаних правочинів не знялись з реєстраційного обліку у спірному житловому будинку, проте, за місцем реєстрації відповідачі фактично не проживають вже більше 4 років, адреса їх проживання йому невідома.
Реєстрація відповідачів у будинку перешкоджає йому при укладанні цивільно-правових договорів, незаконно обмежує його права як власника у повному обсязі, в т.ч. оформляти та отримувати субсидії, сплачувати комунальні послуги, утворює перешкоди при здійсненні права користування, володіння, розпорядження житловим приміщенням.
Вказані вище обставини і стали підставою для звернення з вищевказаним позовом до суду.
Позивач надав заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує, просить справу розглядати за його відсутність.
Відповідачі в судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причина неявки суду не відома.
Представник третьої особи в судове засідання не зявився, в матеріалах справи наявна заява, про розгляд справи у його відсутність, зауважень та заперечень не має.
Враховуючи вимоги ст.157 ЦПК України та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності сторін без фіксування судового процесу, що відповідає положенням ст.ст.158, 169, 197ЦПК України.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником 66/100 та 34/200 часток житлового будинку під №15 «а», що знаходиться в м. Білгород-Дністровський Одеської області по вул. Космонавтів на підставі договору дарування частки житлового будинку, укладеного між ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 29.07.2013 року, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.
Також, на підставі договору дарування частки житлового будинку, укладеного 11.11.2013 року, між ОСОБА_5 та ОСОБА_1, позивач також є власником 34/200 часток житлового будинку під №15 «а» по вул. Космонавтів, розташованого в м. Білгород - Дністровський Одеської області, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.
З матеріалів справи вбачається, що згідно наданої на запит суду довідки про реєстрацію місця проживання відповідача ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, вона зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 «а», м. Білгород-Дністровський, Одеська область з 12.05.2016 року по теперішній час.
У відповідності до ч.4 ст.334 ЦК України, якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.
У відповідності до частини першої статті 316 ЦК України встановлено, що право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). При цьому згідно статті 346 ЦК України право власності припиняється, зокрема, в разі відчуження власником свого майна.
Тобто, після укладення договору дарування між ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 29.07.2013 року право власності на 34/200 частини житлового будинку під №15 «а» по вул. Космонавтів, розташованого в м. Білгород-Дністровський Одеської області перейшло від відчужувачів ОСОБА_4, ОСОБА_2 до набувача ОСОБА_1, тобто право власності відповідача на 34/200 часток вказаного житлового будинку припинилось.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Отже як вбачається з матеріалів справи відповідачі не є членом сім`ї позивача, їх право власності на 34/200 спірного житлового будинку припинилося укладенням договору дарування, вони не проживають у квартирі вже більше 4-х років, як того зазначає позивач у своїй позовній заяві.
Конституцією України (ст. 41] та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).
У відповідності до ч.2,3 п.34 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР;стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
Положеннями ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» закріплено, що судове рішення, що набрало законної сили, є самостійною підставою для зняття з реєстрації.
Враховуючи вищевикладене, а саме зареєстроване у встановленому порядку право власності позивача на 66/100 та 34/200 часток житлового будинку під №15 «а» по вул. Космонавтів, розташованого в м. Білгород - Дністровський Одеської області за договором дарування частки житлового будинку від 29.07.2013 року та на 34/200 частки вказаного вище житлового будинку згідно договору дарування частки житлового будинку від 11.11.2013 року, ту обставину, що попередні власники 34/200 частин спірного житлового будинку ОСОБА_4, ОСОБА_2 не проживають у ньому більше 4-х років, а також що рішення суду є самостійною підставою для зняття з реєстрації, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання ОСОБА_4, ОСОБА_2 такими, що втратили право користування житловим будинком 15-а по вул. Космонавтів в м. Білгород-Дністровський Одеської області.
На підставі викладеного та керуючись ст. 150 ЖК України, ст. 319, 391 ЦК України ЦК України, ст.ст. 10, 11, 33, 57, 58, 60, 64, 208, 209, 212-215, 218, 224-228 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_3, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Білгород-Дністровський районний відділ Головного управління Державної Міграційної Служби в Одеській області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_4 (реєстраційний номер платника податків НОМЕР_2), ОСОБА_2 (реєстраційний номер платника податків НОМЕР_1) такими, що втратили право користування житловим будинком 15-а по вул. Космонавтів в м. Білгород-Дністровський Одеської області.
Рішення суду набирає законної сили через десять днів з моменту його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його увалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: