Справа № 431/1538/17
Провадження № 2/752/5021/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11.10.2017 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Шевченко Т.М.

з участю секретаря Конельської А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - служба у справах дітей Старобільської районної державної адміністрації Луганської області, про позбавлення батьківских прав, -

в с т а н о в и в:

у квітні 2017 року ОСОБА_1 звернулася у суд з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав.

В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що з рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 27.06.2013 р. шлюб, укладений між сторонами у справі, розірвано. Від шлюбу з відповідачем на утриманні позивача залишився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Оскільки відповідач не бажає приймати участь у вихованні дитини, піклуватися про сина, не цікавиться розвитком сина, становленням його особистості, не надає йому необхідної уваги, не цікавиться станом його здоров"я та навчанням, не вживає жодних заходів по створенню дитині належних умов розвитку, на думку позивача, ОСОБА_2 повністю усунувся від своїх батьківських обов"язків.

За таких підстав, позивач просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно його сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник підтримали позовні вимоги та просили суд задовольнити позов з вищевказаних підстав.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні не визнав позовні вимоги та заперечував проти їх задоволення, зазначивши, що після розірвання шлюбу він проживає в м. Києві. До грудня 2016 року включно він сплачував аліменти на підставі рішення Старобільського районного суду Луганської області. У подальшому, у зв"язку зі звільненням він не мав можливості надавати матеріальну допомогу сину, проте 01 вересня 2017 року здійснив поштовий переказ у розмірі 4 000 грн. Також пояснив, що він не створює позивачу перешкод у вихованні малолітнього сина, на її вимогу у грудні 2013 року надавав нотаріально засвічену згоду на виїзд дитини за кордон. Просить суд відмовити в задоволенні позову, оскільки він навмисно не ухиляється від виконання своїх обов'язків, позбавлення батьківських прав є виключною мірою і допускається лише коли поведінку батька в кращу сторону змінити неможливо, а відповідач навпаки має намір в подальшому брати більш активну участь у вихованні сина.

Представник третьої особи - служби у справах дітей Старобільської районної державної адміністрації Луганської області в судовому засіданні підтримала висновок № 916 від 25.04.2017 р. щодо недоцільності позбавлення відповідача батьківських прав. Просила під час постановлення рішення врахувати обставини, встановлені в судовому засіданні, та пояснення відповідача.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, батьками малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_1 та ОСОБА_2. (а.с. 4)

Рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 27.06.2013 р.шлюб між подружжям ОСОБА_2 розірвано.

Позивач ОСОБА_1 разом з малолітнім сином ОСОБА_3, 2010 року народження, проживають в АДРЕСА_1. (а.с. 5)

Дитина навчається у 2-му класі Старобільської спеціалізованої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 3. (а.с. 6)

Відповідач ОСОБА_2 проживає в АДРЕСА_2.

Звертаючись у суд з даним позовом, ОСОБА_1 виходила з того, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не намагається забезпечити достатній життєвий рівень дитини.

Суд не може погодитись з такими доводами позивача з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ст. 164 СК України виключними підставами позбавлення батьківських прав матері або батька є: не забрали дитину з пологового будинку або іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засудженні за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30 березня 2007 року (далі - Постанова) зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

В до п. 18 Постанови зазначено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків, з урахуванням її характеру, особи батька, а також інших конкретних обставин справи відмовити у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків.

У рішенні Європейського суду від 18 грудня 2008р. по справі «Савіни проти України» зазначається, що «хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини».

Виходячи з наведеного, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який застосовується при наявності негативного впливу батьків (одного з батьків) на розвиток дитини.

Посилання позивача на ухилення ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні з огляду на те, що на виконання рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 30 травня 2011 року відповідач ОСОБА_2 сплачував аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу до грудня 2016 року включно. У подальшому відповідач звільнився з попереднього місця роботи, у зв"язку з чим не сплачував аліменти. 01 вересня 2017 року ОСОБА_2 на ім"я ОСОБА_1 здійснив поштовий переказ у сумі 4 000 грн.

Дані обставини встановлені в судовому засіданні та не заперечувалися сторонами у справі.

Крім того, в матеріалах справи міститься висновок служби у справах дітей Старобільської районної державної адміністрації Луганської області № 916 від 25.04.2017 р. щодо недоцільності позбавлення відповідача батьківських прав відносно його малолітнього сина. (а.с. 16)

Суд не погоджується з доводами позивача щодо необґрунтованості висновку Органу опіки та піклування про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2

У висновку відсутні встановлені Органом опіки та піклування обставини, які б свідчили про негативний вплив батька на виховання дитини її фізичний чи духовний розвиток, або свідоме ухилення батька від виконання своїх батьківських обов'язків.

Позивачем не було надано суду переконливих доказів доведеності винної поведінки відповідача щодо ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 просив відмовити в задоволенні позову, оскільки він має намір в подальшому брати більш активну участь у вихованні сина. Зазначав, що не має можливості у повній мірі приймати участь у вихованні та забезпеченні сина у зв"язку з перебуванням поза межами населеного пункту, в якому проживає дитина.

З інших підстав позов не заявлявся.

За таких підстав, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 необхідно відмовити.

Керуючись статтями 150, 155, 164, 165, 180 СК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», статтями 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 169, 174, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - служба у справах дітей Старобільської районної державної адміністрації Луганської області, про позбавлення батьківских прав, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: