У Х В А Л А

23 листопада 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді Григоренка М.П.,

суддів : Бондаренко Н.В., Шимківа С.С.,

секретар судового засідання Москалик Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 11 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про захист честі і гідності та стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 11 серпня 2017 року заяву представника позивача адвоката ОСОБА_3 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про захист честі і гідності та стягнення моральної шкоди задоволено.

Накладено арешт на земельну ділянку кадастровий номер :01:008:5092, площею 0,0968 га, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Гореничі, вул. Академічна, 42/2, яка належить ОСОБА_1 на праві приватної власності.

Вважаючи вказану ухвалу суду незаконною та наполягаючи на її скасуванні, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій вказує про те, що накладення арешту на її нерухоме майно, як вид забезпечення позову, не відповідає заявленим позовним вимогам та не є співмірним із обсягом заявлених вимог.

В матеріалах справи відсутні докази про намір відповідача будь-яким чином відчужити земельну ділянку, на яку був накладений арешт в якості забезпечення позовних вимог, а також інші дані, які свідчили б про наявність реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Поза увагою суду першої інстанції залишилось те, що відповідач має бездоганну репутацію як громадянина і професіонала, жодного разу не притягувався до будь-якої юридичної відповідальності, не має жодних

_____________________________________________________________________

Провадження № 22-ц/787/1593/2017 Головуючий у 1 інстанції : Таргоній М.В. Доповідач : Григоренко М.П.

боргових зобовязань, здійснює адвокатську діяльність та має постійний дохід, розмір якого, у разі прийняття рішення на користь позивача, забезпечить здійснення відповідних виплат.

Позивач звернувся до суду з вимогою про захист честі, гідності та відшкодування моральної шкоди, які є вимогами немайнового характеру.

Із цих підстав просить скасувати ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 11 серпня 2017 року та відмовити представнику позивача, адвокату ОСОБА_3 у задоволенні заяви про забезпечення позову у справі № 570/1855/17.

В ході апеляційного розгляду справи відповідач підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Сторона позивача, будучи належними чином повідомлена про час і місце розгляду справи, в судове засідання не прибула.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які зявилися в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову та накладаючи арешт на земельну ділянку, що належить ОСОБА_1, суд першої інстанції керувався положеннями п. 1 ч. 1 ст. 12 ЦПК України, розясненнями, які містяться в п 3 Постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року « Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» та виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову по даній справі може у подальшому зробити неможливим виконання рішення суду щодо стягнення на користь позивача моральної шкоди, в розмірі 105000 грн.

Проте, на розсуд колегії суддів, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, оскільки винесена без дотримання норм цивільно-процесуального законодавства України.

Відповідно до частини 3 статті 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до розяснень, які містяться у пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому, в пункті 3 цієї ж Постанови Пленуму Верховного Суду України розяснено, що забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, допускається лише за позовами майнового характеру.

В даному випадку, позивач дійсно заявляє вимогу про стягнення із відповідача на його користь 105000 грн. в якості компенсації за завдану моральну (немайнову) шкоду, але це вимога є похідною, тобто, повністю залежить від вирішення основної вимоги про зобовязання відповідача припинити неправомірні дії, що принижують честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_2, яка не є вимогою майнового характеру і остаточне визначення розміру відшкодування моральної шкоди, якщо буде задоволена основна вимога, ще залежить від того, яким чином ще суд оцінить цю шкоду, а не тільки позивач.

Пославшись на норми цивільно-процесуального законодавства, які регламентують порядок вжиття заходів забезпечення позовів, та обмежившись лише загальними посиланнями на доцільність задоволення клопотання позивача з даного приводу, суд першої інстанції взагалі не конкретизував того, в чому саме полягає існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

В пунктах 6 і 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено про те, що особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов'язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими і в ухвалі про забезпечення позову суд має навести мотиви, із яких суд (суддя) дійшов висновку про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

Суд першої інстанції взагалі не конкретизував причин, з яких, на його думку, можливе судове рішення на користь позивача може бути виконано виключно за рахунок реалізації земельної ділянки, яка належить на праві приватної власності відповідачу, а не за рахунок будь-яких інших доходів останньої.

При цьому, в матеріалах справи відсутні будь-які фактичні дані на підставі яких можливо було б переконатись у тому, що обраний судом першої інстанції спосіб забезпечення позову дійсно є співмірним із заявленими позовними вимогами та не призведене до невиправданих обмежень прав відповідача у користуванні та розпорядженні своєю власністю, навіть у випадку задоволення заявленого позову у повному обсязі.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне постановити ухвалу про відмову в задоволенні заяви представника позивача адвоката ОСОБА_3 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про захист честі і гідності та стягнення моральної шкоди, оскільки законні підстави для її задоволення відсутні.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312, 313, 314, 315, 318 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 11 серпня 2017 року скасувати.

В задоволенні заяви представника позивача адвоката ОСОБА_3 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про захист честі і гідності та стягнення моральної шкоди відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий М.П. Григоренко

Судді : Н.В. Бондаренко

ОСОБА_4