Справа № 346/2487/17
Провадження № 2/346/1364/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2017 р. м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі: головуючого-судді Бирич Н.В.

з участю секретаря: Вербіщук О.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Турківської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, звернувшись в суд із даним позовом, посилається на те, що 05 лютого 2003 року помер його батько, ОСОБА_2, 07 липня 2013 року померла його мати, ОСОБА_3, 09 квітня 2015 року помер його брат, ОСОБА_4 та 11 липня 2016 року померла його сестра, Науменко (дівоче прізвище ОСОБА_4) ОСОБА_5. За життя заповітів його рідні не складали. Після смерті матері, а згодом і смерті брата відкрилась спадщина на належне їм майно, а саме: житловий будинок площею 50,8 кв.м. з господарськими спорудами в с. Турка по вул.. Першотравнева,41, Коломийського району, Івано-Франківської області. Звернувшись до нотаріуса з метою оформлення спадщини він отримав відмову, оскільки право власності на майно не зареєстроване за померлими. Просить суд визнати за ним, ОСОБА_1 право власності на майно, що знаходиться за адресою: с. Турка по вул. Першотравнева, буд.№41, Коломийського району, Івано-Франківської області та включає: житловий будинок-50,8 кв.м, літня кухня-27,1 кв.м, комора-10,8 кв.м, стодола - 21,8 кв.м, стайня-23,6 кв.м., навіс-17,9 кв.м, стайня 9,8 кв.м, вбиральня , криниця.

В судове засідання позивач не зявився, хоча представник подала до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та представника.

Представник відповідача: представник сільської ради в судове засідання не зявився, однак подав в суд заяву про розгляд справи без участі представника.

Відповідно до ст. 197 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити, з наступних підстав.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року, а також ст. 1 Додаткового протоколу до неї передбачають право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускаючи позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнають право держави на здійснення контролю за використанням власності з урахуванням загальних інтересів або для забезпечення стягнення податків, інших зборів чи штрафів.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплюються і у національному законодавстві України. Так, відповідно до ч.4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно Цивільного кодексу України підставами виникнення права власності є різні правопороджуючі юридичні факти, або правовідносини, зокрема, також і в порядку спадкування після смерті громадянина.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) переходять всі права та обов'язки до інших осіб (спадкоємців).

Згідно статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Судом встановлено, що згідно рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 19 лютого 2010 року за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було визнано право власності на житловий будинок та господарські будівлі в с. Турка по вул. Першотравнева,41, Коломийського району, Івано-Франківської області після смерті ОСОБА_2 (а.с.19-20). Однак спадкоємці, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належним чином не зареєстрували право власності на спадкове майно.

07 липня 2013 року ОСОБА_3 померла, наведене підтверджується копією свідоцтва про смерть серія І-НМ № 170689 від 08 липня 2013 року (а.с.10 ).

09 квітня 2015 року помер ОСОБА_4, що підтверджеється копією свідоцтва про смерть серія І-НМ № 204170 від 11 квітня 2015 року (а.с. 11).

Після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відкрилась спадщина на даний житловий будинок, і позивач, як син та брат спадкодавців ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є спадкоємцем за законом. Крім нього, інших спадкоємців за законом не має.

Постановою приватного нотаріуса від 2 грудня 2015 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку із відсутністю реєстрації права власності (а.с. 21).

Згідно із п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно із ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно із п.20 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК. Спадкування за законом здійснюється почергово.

За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної

черги. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно є належно обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також ст.ст. 328, 392, 1216, 1261, 1268 ЦК України та керуючись ст.ст. 197 ч.2, 209, 213-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого в с . Турка, вул. Довженка, 8, Коломийського району Івано-Франківської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на майно, що знаходиться за адресою: с. Турка вул. Першотравнева, 41, Коломийського району, Івано-Франківської області та включає: житловий будинок-50,8 кв.м.; літня кухня-27,1 кв.м.; комора-10,8 кв.м; стодола-21,8 кв.м; стайня 23,6 кв.м.; навіс-17,9 кв.м.; стайня-9,8 кв.м.; вбиральня; криниця.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області, протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення встановлених строків його оскарження.

Суддя Бирич Н. В.