Справа № 510/2017/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.12.2017 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Сорокіна К.В.,

за участю: секретаря Іванової Н.С.

розглянувши в судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідач у судове засідання не з'явився, направив до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Позивачка у судове засідання не з'явилась, направила до суду заяву з проханням розглянути справу без її участі, наполягає на задоволенні позову.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть ОСОБА_3, померла - ІНФОРМАЦІЯ_1 р.; копії свідоцтва про народження ОСОБА_4, батько - ОСОБА_5, мати - ОСОБА_3; копії свідоцтва про народження ОСОБА_2., батько - ОСОБА_5, мати - ОСОБА_3; копія свідоцтва про укладення шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, прізвище дружини після укладення шлюбу - «ОСОБА_3»; копія заповіту ОСОБА_3 від 14.12.1994 р., згідно якого все своє майно заповіла донці ОСОБА_7; копія свідоцтва про укладення шлюбу між ОСОБА_8 та ОСОБА_4, прізвище дружини після укладення шлюбу - «ОСОБА_3»; копія технічного паспорту на житловий будинок по АДРЕСА_1, власники - ОСОБА_3, ОСОБА_5, самочинних споруд не має; копія свідоцтва про право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 ОСОБА_3 та ОСОБА_5 від 15.05.1956 р.; копія постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії, підстава - відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на майно.

Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_1 від 15.05.1956 р. житловий будинок по АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3 та ОСОБА_5, про що проведено реєстрацію в кадастровій книзі під № 1334. В лютому 1956 р. помер ОСОБА_5, після його смерті відкрилась спадщина у вигляді ? частини житлового будинку по АДРЕСА_1. На випадок своєї смерті ОСОБА_5 заповіт не склав. Спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_5 є дружина ОСОБА_3 та діти - ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Оскільки ОСОБА_3 та ОСОБА_9, яка на момент відкриття спадщини, була неповнолітньою, були присутні на місці відкриття спадщини на протязі трьох місяців з дня її відкриття, не заявляли належному нотаріальному органу про відмовлення від спадщини, відповідно до вимог ст. 429 ЦК УРСР в редакції 1922 р., вважаються такими що прийняли спадщину, однак не оформили її належним чином. Інший спадкоємець ОСОБА_2 на момент відкриття спадщини був повнолітнім та проходив службу у збройних лавах СРСР, у зв'язку з чим спадщину після смерті батька не прийняв.

ІНФОРМАЦІЯ_1 р. померла ОСОБА_3, після її смерті відкрилась спадщина у вигляді ? житлового будинку по АДРЕСА_1. На випадок своєї смерті ОСОБА_3 14.12.1994 р. склала заповідальне розпорядження, яким все своє майно заповіла дочці ОСОБА_1, позивачці по справі. Таким чином спадкоємство здійснюється за заповітом. Відповідач по справі ОСОБА_2, який є сином спадкодавця, обов'язкової долі у спадщині не має.

У шестимісячний строк після смерті матері ОСОБА_3 позивачка не звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак фактично вступила в управління та володіння майном, оскільки після смерті матері залишилась проживати у спадковому житловому будинку, утримувала його, сплачувала відповідні комунальні платежі.

15.10.2015 р. ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину, їй було відмовлено, у зв'язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Ця обставина змусила позивачку звернутися до суду із позовом про визнання права власності.

Таким чином, позивачка фактично прийняла спадщину, що залишилася після померлих батьків і вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інших спадкоємців, які б мали обов'язкову долю у спадщині, не має.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Так як спадщина на майно ОСОБА_5 відкрилась у лютому 1956 р., зазначені правовідносини регулюються ЦК УРСР 1922 р.

Згідно ст. 418 ЦК УРСР в редакції 1922 р., спадкоємцями за законом є діти (в тому числі усиновлені), дружина та непрацездатні батьки померлого, а також інші непрацездатні, які перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. Якщо хто - небудь з дітей спадкодавця помре до відкриття спадщини, його спадкова частка переходить до його дітей (внуків спадкодавця), а в разі їх смерті - до їх дітей (правнуків спадкодавця). В разі відсутності зазначених спадкоємців або неприйняття ними спадщини, спадкоємцями за законом є працездатні батьки, а при їх відсутності - брати і сестри померлого.

Відповідно до ст. 429 ЦК УРСР в редакції 1922 р., якщо спадкоємець, присутній в місці відкриття спадщини, на протязі трьох місяців з дня її відкриття не заявить належному нотаріальному органу про відмовлення від спадщини, він вважається таким, що прийняв її. Спадкоємці, які є в наявності, можуть вступити до управління майном, не чекаючи явки інших спадкоємців, які, своєчасно з'явившись, можуть витребувати свою частку спадкового майна.

Як було встановлено судом, дружина спадкодавця ОСОБА_3 та донька ОСОБА_1 є спадкоємцями за законом, прийняли спадщину в порядку ст. 418 ЦК УРСР в редакції 1922 р., оскільки вони були присутні в місці відкриття спадщини, на протязі трьох місяців з дня її відкриття та не заявили належному нотаріальному органу про відмовлення від спадщини, спадщину відповідно до вимог діючого законодавства не оформили.

ІНФОРМАЦІЯ_1 р. померла ОСОБА_3, та оскільки спадщина на її майно відкрилась до 1 січня 2004 року, зазначені правовідносини мають регулюватись ЦК України (1963) р.

Згідно ст. 548 ЦК України (1963 р.) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

На підставі ст. 549 ЦК України (1963 р.) признається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Позивачка ОСОБА_1 яка є спадкоємцем за заповітом (ст. 534 ЦК України (1963 р.)), не звернулась до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном прийняла спадщину, оскільки після смерті матері ОСОБА_3 залишилась проживати у спадковому житловому будинку, утримувала його, здійснювала сплату комунальних платежів.

Таким чином, позивачка прийняла спадщину в порядку ст. 429 ЦК УРСР 1922 р. після смерті батька ОСОБА_5 та ст. 549 ЦК України (1963 р.), після смерті матері ОСОБА_3, однак не може оформити її у зв'язку із обставинами, що не залежать від неї (відсутність оригіналів правовстановлюючих документів).

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд вважає, що позивачка є суб'єктом набуття права власності на спадкове майно з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ст. 429 ЦК УРСР 1922 р. та заповітом в порядку ст. 549 ЦК України (1963 р.)

З урахуванням викладених позивачкою та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 130, 174, 212, 213, 224, 225 ЦПК України, ст.418, 429 ЦК УРСР 1922 р, ст.ст. 524, 529, 548, 553 ЦК України (1963), -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 власності на житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями по АДРЕСА_1 який складається в цілому з: будинку житлового літ. «А»; прибудови літ. «А?»; навісів літ. «а», «Д»; сараїв літ. «Г», «Е», «Ж», «З»; погребу літ. «з»; гаражу літ. «И»; огорожі 1-3; спорудження 7; загальною площею 99,80 кв.м., житловою площею 43,10 кв. м., допоміжною площею 56, 70 кв. м., в порядку спадкування за заповітом ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 р.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя К.В. Сорокін