Справа № 303/5311/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

16 листопада 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючої: Готри Т.Ю.,

суддів: Бисаги Т.Ю., Собослоя Г.Г.,

з участю секретаря: Чучка Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 травня 2017 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и л а :

Відповідачі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 оскаржили в апеляційному порядку рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 травня 2017 року, яким позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за договором від 14 листопада 2006 року в розмірі 17023,19 доларів США, з яких : 8872,47 доларів США заборгованість за кредитом, 4507,98 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, 1017,59 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом, 2625,15 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, що за курсом 21,84 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 10 липня 2015 року складає 371786,47 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі відповідачі просять скасувати зазначене рішення суду, як постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким у позові ПАТ КБ «ПриватБанк» до них про солідарне стягнення заборгованості відмовити. Вказують на те, що суд помилково не застосував строк позовної давності, який Банком пропущено, так як Банк змінив строк виконання основного зобовязання, шляхом направлення позичальнику ОСОБА_1 і поручителю ОСОБА_2 вимоги про повне дострокове погашення заборгованості від 21.09.2011 року, а до суду з позовом звернувся у серпні 2015 року, тобто зі спливом строку позовної давності. А також вказували на те, що порука ОСОБА_2 є припиненою.

У судовому засіданні представник ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_3 апеляційну скаргу не визнала, просила таку відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Апелянти ОСОБА_1 і ОСОБА_2 у судове засідання не з»явилися, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином (під розписку), а тому їх неявка згідно ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідача, пояснення представника Банку ОСОБА_3, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 14 листопада 2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» - далі Банк) і ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №МКА0GК00000207, згідно якого позичальник отримала кредит в сумі 12500 доларів США, зі сплатою 0,84% на місяць за користування кредитом, строком повернення до 15 листопада 2021 року (а.с.13-14).

Отримання позичальником ОСОБА_1 кредитних коштів в сумі 12500 доларів США стверджується ордером-розпорядженням (а.с.15) та заявою на видачу готівки №11 від 08 грудня 2006 року (а.с.15 на звороті).

На забезпечення виконання зобовязань за указаним кредитним договором, 14 листопада 2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_2 був укладений договір поруки, згідно якого поручитель зобовязався відповідати перед кредитором за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобовязань за вказаним кредитним договором (а.с.16).

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані його позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокове повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Встановлено, що позичальник ОСОБА_1 своїх зобовязань за кредитним договором належним чином не виконує, у звязку з чим станом на 10.07.2015 року, згідно розрахунку заборгованості за договором, що міститься у матеріалах справи, виникла заборгованість в розмірі 18045,86 доларів США, з яких : 8872,47 доларів США заборгованість за кредитом, 4507,98 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, 1017,59 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом, 3647,82 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, що за курсом 21,84 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 10 липня 2015 року складає 394121,58 грн. (а.с. 4-9 т.1).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст.530 ЦК України).

Відповідно до ст.599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, відсотків, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Пунктом 4 договору поруки передбачено, що у випадку невиконання боржником зобовязань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Відповідно до пунктів 11, 12 договору поруки, цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання боргових зобовязань за кредитним договором. Порука за цим договором припиняється після закінчення пяти років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором.

Згідно п.1.1 кредитного договору строк повернення кредиту визначено до 15.11.2021 року. А тому доводи апеляційної скарги про припинення поруки не заслуговують на увагу.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що позов Банком подано зі спливом строку позовної давності, який було подано 25.08.2015 року, тоді як Банк змінив строк виконання основного зобовязання шляхом предявлення до позичальника ОСОБА_1 і поручителя ОСОБА_2 вимоги від 21.09.2011 року, в якій вимагав від ОСОБА_1 достроково повернути суму кредиту в повному обсязі, а також проценти, комісію та штрафні санкції, нараховані на день повернення кредиту, в тридцятиденний строк з дня отримання цієї вимоги, також не заслуговують на увагу, оскільки позичальником ОСОБА_1, після отримання зазначеної вимоги, вчинялися дії на переривання перебігу позовної давності шляхом здійснення платежів за кредитним договором з 2011 року по 05.05.2015 року, що стверджується розрахунком заборгованості за договором та матеріалами справи. А тому трирічний строк позовної давності, встановлений статтею 257 ЦК України, Банком за цим позовом не пропущено.

Встановивши, що відповідачка ОСОБА_1 своїх зобовязань за кредитним договором належним чином не виконує, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про солідарне стягнення з відповідачів на користь Банку заборгованість в сумі в розмірі 17023,19 доларів США, з яких : 8872,47 доларів США заборгованість за кредитом, 4507,98 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, 1017,59 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом, 2625,15 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором за один рік, що за курсом 21,84 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 10 липня 2015 року складає 371786,47 грн.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції у відповідності до ст.308 ЦПК України підлягає залишенню без зміни, а апеляційна скарга відповідачів відхиленню, оскільки рішення судом першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена на протязі двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча :

Судді :