Справа №487/438/17 29.11.2017 29.11.2017 29.11.2017
Провадження №22-ц/784/2410/17
Справа 487/438/17 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1
Провадження №22-ц/784/2410/17 Доповідач в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

29 листопада 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючий - Колосовський С.Ю.,

судді: Локтіонова О.В., Царюк Л.М.,

секретар судового засідання Тищенко Л.С.,

за участю: представника позивача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 05 жовтня 2017 року

за позовом ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення суми банківського вкладу, процентів та 3% річних,

в с т а н о в и л а :

В січні 2017 року ОСОБА_3 предявила в інтересах ОСОБА_5 позов до ПАТ КБ «ПриватБанк» і з врахуванням уточнень просила стягнути 2000 доларів США банківського вкладу (депозиту), 800 доларів США процентів за користування вкладом за періоди з 18 червня 2007 року по 18 червня 2008 року, з 19 червня 2008 року по 19 червня 2009 року, з 20 червня 2010 року по 20 червня 2011 року, з 22 червня 2012 року по 22 червня 2013 року, з 23 червня 2013 року по 23 червня 2014 року, з 24 червня 2014 року по 24 червня 2015 року, з 25 червня 2015 року по 25 червня 2016 року та 586,56 грн. 3% річних за період з 24 жовтня 2016 року по 26 січня 2017 року.

Позивач зазначав, що 18 червня 2007 року на території Автономної Республіки Крим уклала з ПАТ КБ «Приватбанк» договір банківського вкладу (депозиту) № SAMDN5753 (Вклад «Стандарт»), за умовами якого вона передала, а Банк прийняв 2000 доларів США на строк 12 місяців по 18 червня 2008 року включно, з процентною ставкою 9% річних.

17 жовтня 2016 року вона звернулася до відповідача з вимогою про повернення депозитного вкладу, відсотків за користування грошовими коштами, але їй було відмовлено з посиланням на припинення діяльності банку в Криму.

Вважаючи таку відмову незаконною, а свої права на повернення банківського вкладу порушеними, позивач просила про задоволення її вимог.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 05 жовтня 2017 року позов ОСОБА_5 задоволено. Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_5 суму вкладу за договором № SAMDN5753 в розмірі 2000 доларів США, що еквівалентно на час винесення рішення 53617,61 грн., відсотки у розмірі 800 доларів США, що еквівалентно на час винесення рішення 21447,04 грн. та 586,56 грн. 3% річних, а також 640 грн. судового збору в дохід держави.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просило рішення суду скасувати і ухвалити нове про відмову у задоволені позову.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За правилами ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно із ч.1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).

Відповідно до ч. 1 ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Згідно із ч.1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493, банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (пункт 1.8. Інструкції); договір банківського рахунку укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов'язаний надати клієнту під підпис (пункт 1.9. Інструкції); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (пункт 1.10. Інструкції).

Пункт 10.1. Інструкції передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред'явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошових сум підтверджується договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки.

Як вбачається з матеріалів справи, 18 червня 2007 року ОСОБА_5 уклала з ПАТ КБ «Приватбанк» договір банківського вкладу (депозиту) № SAMDN5753 (Вклад «Стандарт») особовий рахунок № 7051 з видачею електронної ощадної книжки № 400632. За цим договором ОСОБА_5 передала, а Банк прийняв 2000 доларів США на строк 12 місяців по 18 червня 2008 року включно з правом пролонгації на такий же строк, якщо вкладник до закінчення строку не звернеться до Банку із письмовою заявою про відмову від продовження строку. Процентна ставка по вкладу 9% річних.

Період нарахування процентів 12 місяців. Мінімальний строк вкладу 6 місяців.

Додатковою угодою № 1 від 18 червня 2007 року до договору №SAMDN5753 збільшено процентну ставку по вкладу на 1% річних на строк зазначений в п.1 Договору.

17 жовтня 2016 року ОСОБА_5 звернулася до відповідача з вимогою про повернення депозитного вкладу, відсотків за користування грошовими коштами але їй було відмовлено з посиланням на припинення діяльності банку в Криму.

На підтвердження укладення договору депозиту та внесення грошової суми на депозитний рахунок позивач надала оригінал договору банківського вкладу (депозит) № SAMDN5753 (Вклад «Стандарт») від 18 червня 2007 року, оригінал додаткової угоди № 1 до нього від цієї ж дати та оригінал електронної ощадної книжки.

В свою чергу відповідач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження припинення відповідних зобовязань у звязку з їх виконанням тощо.

Таким чином, позивач довела факт порушення відповідачем зобовязань за депозитним договором, а тому суд правомірно задовольнив позов про стягнення належних позивачу сум, розрахунок яких відповідачем не заперечувався.

Посилання в апеляційній скарзі відносно того, що права позивача не було порушено є безпідставними, так як відповідно до п.7 депозитного договору, ч.2 ст.1060 ЦК України вкладник в будь-який час вправі розірвати такий договір. А виходячи з розрахунку на користь позивача були стягнені проценти по 25 червня 2016р., тобто останній неповний рік дії депозитного договору позовними вимогами не охоплений.

Інших аргументів апеляційна скарга не містить, а тому законність і обґрунтованість рішення перевірялась відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України.

Оскільки суд ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, то апеляційна скарга в силу ч.1 ст.308 ЦПК України підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст.303,307,308,315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити, а рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 05 жовтня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий: Судді: