Справа № 750/4946/17
Провадження № 2/750/1445/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2017 року м.Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

головуючого судді Литвиненко І.В.,

за участю секретаря Юрченко І. В.,

з участю представника позивачів ОСОБА_1, відповідача, представника відповідача ОСОБА_2., представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, який діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання договору купівлі-продажу недійсним,

треті особи орган опіки та піклування Деснянської районної у м. Чернігові ради, приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_9, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Акціонерного товариства «Градобанк» ОСОБА_10, Деснянський відділ державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції,

в с т а н о в и в :

у травні 2017 року ОСОБА_7 та ОСОБА_4 в своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_5 звернулись до суду із позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу будинку за адресою: м. Чернігів, вул. 1 Травня, будинок 122 «а», укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 17.06.2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_9 В обґрунтування позову посилаються на недотримання в момент вчинення цього правочину прав та інтересів неповнолітньої дитини, а саме: неповнолітнього сина ОСОБА_7 ОСОБА_11 онука продавця, який проживав та був зареєстрований в будинку, що є предметом договору купівлі-продажу іпотеки на час укладення договору, а тому вважають, що є підстави для визнання недійсним договору на підставі ч. 1 ст. 215, ч.ч. 1-3 та 6 ст. 203 ЦК України, ст. 12 ЗУ «Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей», ст. 18 ЗУ «Про охорону дитинства», крім того в обґрунтування позову зазначали, що будинок за адресою: м. Чернігів,вул.. 1 Травня 122 а перебував в арешті, за підробленим рішенням суду арешт було знято та відчужено будинок, що є також підставою для задоволення позову.

В судовому засіданні представник позивачів підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_8 та представник відповідача просили відмовити у задоволенні позовних вимог, надали письмові заперечення на позовну заяву.

Відповідач ОСОБА_7 в судове засідання не зявився, повідомлявся про час і місце слухання справи у встановленому законом порядку. В судове засідання не зявився, суд вважає за можливе розглянути справу без його участі.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Деснянської районної у м. Чернігові ради просила позовні вимоги задовольнити.

Треті особи - приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_9, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Акціонерного товариства «Градобанк» ОСОБА_10, Деснянський відділ державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції в судове засідання не зявились, про час і місце слухання справи повідомлені належним чином, суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі.

Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини.

17.06.2016 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 був укладений договір купівлі-продажу будинку 122а по вул.. 1 Травня в м. Чернігові, цей будинок відчужений за 400000 грн (а.с. 197-199 т. 1). Кошти були перераховані покупцем продавцю згідно із платіжним дорученням № 537530380 від 17.06.2016 (а.с. 242 т. 1).

Для укладання цього договору сторонами правочину подавались дублікат договору дарування від 31.05.19995 року будинку 122а по вул.. 1 Травня в м. Чернігові, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 (а.с. 200-201 т.1), витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 17.06.2016 року (а.с. 203- 207 т. 1), довідка Деснянської районної у м. Чернігові ради № 451 від 16.06.2016 (а.с. 175, 208 т.1), в якій зазначено, що ОСОБА_7 зареєстрований один, також подавався звіт про оцінку майна, що відчужувалось (а.с. 209-231 т.1),копія паспорту сторін договору та дружини покупця (а.с. 232, 233, 235-236, 238-239 т.1), копії карток платників податків (а.с. 233, 237, 240 т.1), копію свідоцтва про шлюб ОСОБА_8 та ОСОБА_8 Ю.(а.с. 241 т.1), заява ОСОБА_12 про надання згоди на укладання договору купівлі-продажу її чоловіку (а.с. 234 т.1), також нотаріусом здійснювались запити до Державного реєстру обтяжень рухомого майна про податкові застави та до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, відповідно до витягів, за параметрами пошуку в державних реєстрах обтяження рухомого та нерухомого майна інформація була відсутня (а.с. 245- 251 т.1)

ОСОБА_6 був зареєстрований в будинку 122 а по вул.. 1 Травня в м. Чернігові з 20.06.1995 року, ОСОБА_4 був зареєстрований у цьому будинку 27.01.1993 року, що підтверджується нотаріально посвідченими копіями паспортів (а.с. 9-18 т. 2). ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 є сином ОСОБА_4 та ОСОБА_13, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 7 т. 1).

ОСОБА_5 був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2 27.04.2016 року, що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи Управління адіміністратвиних послуг (а.с. 16). Доказів на підтвердження того, за якою адресою був зареєстрований неповнолітній ОСОБА_5 з 2009 року по 27.04.2016 та де він в цей час проживав суду не надано.

Постановою державного Деснянського відділу державної виконавчої служби міста Чернігова від 02.11.2016 було накладено арешт на житловий будинок 122-а по вул.. 1 Травня в м. Чернігові на підставі ухвали № 750/ 10302/16-к-1-кс/750/2937/16 виданої від 28.1.2016 року (а.с. 14).

За повідомленням Деснянської районної у м. Чернігові ради від 04.05.2017 року № 03-14/675, ОСОБА_7 не звертався до органу опіки та піклування районної у місті ради із заявою про відчуження належного йому будинку № 122-А по вулиці 1Травня в м. Чернігові, тому відповідний дозвіл не надавався (а.с. 17 т. 1).

Згідно із витягом з кримінального провадження № 0006342, проводиться розслідування за заявою начальника Деснянського відділу ДВС м. Чернігів ОСОБА_14 щодо вчинення неправомірних дій з майном з боку ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 190 КК України, також щодо того, що невстановлена особа підробила рішення Деснянського районного суду м. Чернігова у справі № 750/10989/15-ц від 02.02.2016 року за ч. 1 ст. 358 КК України (а.с. 20 т. 1), щодо надання підробленого рішення Деснянського районного суду у м. Чернігові від 02.02.3026 року до Деснянського ДВС у м. Чернігові за ч. 4 ст. 358 КК України, а також за ч. 1 ст. 388 КК України щодо того, що невстановлена особа вчинила незаконні дії щодо відчуження будинку 122А по вул.. 1 Травня в м. Чернігові, на який накладений арешт (а.с. 21 т. 1).

Звертаючись до суду з позовом, позивачі виходили із наявності підстав, передбачених ч. 6 ст. 203, 215 ЦК України для визнання укладеного спірного договору недійсним, оскільки не дотримано положень ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», ст.. 17 Закону України «Про охорону дитинства» та на час укладення договору не був отриманий дозвіл органу опіки та піклування, незважаючи на те, що у будинку був зареєстрований та проживав неповнолітній онук продавця.

Однак суд не погоджується з думкою позивача з огляду на наступне.

Згідно із ч. 3 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» (у редакції чинній на момент укладення договору), батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобовязуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобовязання.я.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей. Для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, потрібна попередня згода органів опіки та піклування.

Станом на час укладання оспорюваного договору малолітній ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 був зареєстрований у даному будинку разом із батьком ОСОБА_15.

Системний аналіз ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» дає підстави для висновку про те, що попередній дозвіл органу опіки та піклування при відчуженні нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким, в разі використання його як житла, має дитина, надається лише в разі, коли власником відчужуваного майна є батьки або особи, які їх замінюють, а також коли останні укладають угоди від імені неповнолітніх.

З урахуванням того, що ОСОБА_7 не є батьком малолітнього ОСОБА_5, або особою, яка його замінює, то він міг розпоряджатися належним йому на праві власності нерухомим майном без попереднього дозволу органу опіки та піклування на його відчуження.

Відповіно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства», діти - члени сімї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Отже, суд враховує, що малолітній ОСОБА_5 має право на користування квартирою 141 будинку 161 по вул.. 1 Травня, в якій 1/5 частина належить його матері ОСОБА_13 та яка в цій квартирі зареєстрована, також суд враховує, що позивачем не надано доказів на підтвердження того факту, в якому житловому приміщенні був зареєстрований малолітній ОСОБА_5 з народження до 27.04.2016 року, вище наведене дає підстави вважати, що житлові права ОСОБА_5 не були звужені при укладанні оспорюваного правочину. Також, суд вважає за необхідне зазначити, що саме ОСОБА_4 батько ОСОБА_5 був зареєстрований в будинку 1 Травня 122а в м. Чернігові 27.01.1993 року, як колишній власник цього будинку, після чого цей будинок він відчужив на підставі договору дарування від 31.05.1995 року ОСОБА_7, на момент відчуження будинку позивач не був ні власником майна, ні наймачем.

Дані правовідносини не є подібними до тих, стосовно яких висловлено правову позицію ВСУ в постанові № 6-1793цс15 від 10.02.2016 року, оскільки дані правовідносини не є кредитними, крім того ВСУ, передаючи вказану справу на новий розгляд до суду першої інстанції зазначив, що суди не зясували питання про наявність у дитини іншого місця проживання, окрім як у квартирі, яка передана в іпотеку. В даних правовідносинах, що виникли між сторонами судом встановлено, що у дитини є інше місце проживання - за місцем проживання матері, де їй належить на праві власності частина квартири.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 04.05.2017 року позов ОСОБА_8 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням задоволений. Усунуто ОСОБА_8 перешкоди в користуванні жилим приміщенням шляхом визнання ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 такими, що втратили право користування будинком з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: м. Чернігів, вул. 1 Травня, 122-а. Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 20.06.2017 року рішення деснянського районного суду м. Чернігова від 04 травня 2017 року залишене без змін (а.с. 1-5 т. 2).

Судом встановлено, що фактично спірний будинок відчужено в період наявності арешту, який був знятий за рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 02.02.2016 року, яке не виносилось цим судом. В рамках розгляду справи № 750/10989/15-ц виносилось рішення від 02.02.2016 року у справі за позовом Акціонерного товариства «ГРАДОБАНК» до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за договором кредиту в порядку переводу боргу, яким було відмовлено повністю в задоволенні позову Акціонерного товариства «ГРАДОБАНК» до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за договором кредиту №95 від 28.11.1994 року (в порядку переводу боргу) в розмірі 416350,04 грн, саме оригінал такого рішення знаходиться у справі № 750/10989/15-ц, а тому суд критично ставиться до копії рішення наданого на запит суду Чернігівською місцевою прокуратурою від 02.02.2016 року, узв'язку із відсутністю оригіналу його (а.с. 34-36 т. 2).

Представник позивача просив врахувати правову позицію ВСУ висловлену в постанові від 25.05.2016 року у справі № 6-605цс16. Однак суд не може врахувати цю позицію та застосувати її до даних правовідносин, оскільки ці правовідносини не є подібними, так у справі, що переглядалась ВСУ, було встановлено, що в розумінні статті 215 ЦК України позивачі можуть вважатися заінтересованими особами, які мають право оспорювати договір купівлі-продажу від 12 вересня 2014 року. Позивачки не були стороною (сторонами) цього договору, однак за цим договором Банк здійснив відчуження квартири в порушення заборони, встановленої судом у порядку забезпечення іншого позову тих самих осіб, (позивачів у справі). Тому позивачки мали власний інтерес вимагати визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири з метою забезпечення для них можливості в подальшому реально і без перешкод виконати рішення суду в іншій справі, за їх позовом до ПАТ «Банк «Камбіо» про скасування реєстрації права власності Банку на квартиру. Таким чином, апеляційний суд, із яким погодився суд касаційної інстанції, належним чином не вмотивував правильне застосування положень статті 215 ЦК Україні, за наслідками якого зробив висновок стосовно відсутності підстав вважати порушеними права позивачів укладенням оспорюваного договору. Тобто в цьому випадку в інтересах позивачів виносилась ухвала про забезпечення позову в їх спорі з банком та під час дії цієї ухвали, Банк відчужив спірну квартиру, у звязку із чим, вони звертались для визнання договору купівлі-продажу недійсним.

В справі, що розглядається арешт був накладений не в інтересах позивачів, а тому з цих підстав, вони не можуть вважатись заінтересованими особами, які мають власний інтерес, а тому в частині обґрунтування позову щодо того, що кватира була відчужена під час дії відповідної заборони, вони не є належними позивачами.

Як вбачається із справи № 750/10989/15-ц (а.с. 102), яка досліджувалась судом в судовому засіданні, арешт на будинок 122а по вул.. 1 Травня в м. Чернігові накладався на підставі повідомлення АТ «Градобанк», саме в інтересах цієї особи накладалась заборона на відчуження вказаного будинку та арешт, однак АТ «Градобанк» не уповноважував позивачів звертатись до суду за захистом своїх прав та інтересів, порушених оспорюваним правочином.

На підставі вищевикладеного, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208, 209, 213-215, 218 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

у задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя І. В. Литвиненко