Справа № 591/3623/17
Провадження № 4-с/591/70/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2017 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Бурда Б.В.

при секретарі - Сітало Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до рішення Зарічного районного суду м. Суми 24 вересня 2013 року видано виконавчий лист №2-4296 про стягнення з нього боргу у розмірі 786 408,71 грн. в солідарному порядку з ОСОБА_2 на користь на користь ПАТ «ОТП Банк». 23 грудня 2016 року державним виконавцем заступником начальника ОСОБА_3 винесено постанову про повернення стягувачу виконавчого листа № 2-4296 виданого 24 вересня 2013 року у виконавчому провадженні № 40335176 згідно заяви стягувача про повне погашення суми боргу. 20 березня 2017 року поновлено вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 40335176 та державним виконавчим ОСОБА_3 винесено постанову про стягнення виконавчого збору у сумі 87 640,87 грн. 20 березня 2017 року Державним виконавцем Бистрик О.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №53614022 з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору, яку він отримав 11 травня 2017 року. Вважає дії державних виконавців незаконними, оскільки про відкриття виконавчого провадження з приводу стягнення з нього коштів на користь банку його не було повідомлено та державний виконавець фактично не розпочинав примусове виконання і не вчинив виконавчі дії після спливу строку наданого боржнику на добровільне виконання рішення. Зазначив, що борг ним було погашено до початку примусових дій по даному виконавчому провадженні. Тому просить визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Зарічного відділу державної виконавчої служби м. Суми ГТУЮ у Сумській області ОСОБА_3 від 20.03.2017 року ВП № 40335176 про стягнення виконавчого збору в сумі 87640,87 грн. з боржника ОСОБА_1 ; визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби м. Суми ГТУЮ у Сумській області ОСОБА_4 від 20.03.2017 року ВП № 53614022 про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови про стягнення виконавчого збору в сумі 87640,87 грн. з боржника ОСОБА_1 Також заявив клопотання про поновлення строку на оскарження дій державного виконавця, пропущений з поважних причин.

В судовому засіданні заявник та його представник скаргу підтримали та пояснили, що копію постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_1 коштів на користь ПАТ «ОТП Банк» боржник не отримував взагалі. Про наявність цього виконавчого провадження він дізнався лише після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження 30 травня 2017 року. Зазначили, що державним виконавцем ніяких заходів щодо примусового виконання рішення виконавцем не вчинялося. Рішення суду боржник виконав добровільно.

Державний виконавець Литовченко Г.Ф., яка дії за довіреністю від імені Зарічного ВДВС міста Суми, та державний виконавець Зарічного ВДВС міста Суми ОСОБА_4 скаргу заперечили та зазначили, що державним виконавцем вчинялися дії щодо примусового виконання судового рішення про стягнення коштів з заявника на користь банку, а тому правомірно стягнуто виконавчий збір. Зазначили, при перевірці виконавчого провадження було виявлено, що при поверненні виконавчого листа не було вирішене питання про стягнення виконавчого збору, дане порушення було усунуто, виконавче провадження поновлено та прийняте рішення про стягнення з боржника виконавчого збору. Окрім того, під час виконання вказаної постанови про стягнення виконавчого збору було встановлено, що боржник за місцем реєстрації фактично тривалий час не мешкає. Дана обставина була виявлена 10.05.2017 року.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи та матеріали виконавчого провадження ВП№40335176, суд вважає скаргу частково обґрунтованою з огляду на таке.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України передбачено, що учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що на підставі рішення Зарічного районного суду м. Суми 24 вересня 2013 року видано виконавчий лист № 2-4296 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк» суму боргу у розмірі 876408,71 грн., солідарно з ОСОБА_5

11.10.2013 року державним виконавцем Зарічного ВДВС м. Суми на виконання вказаного виконавчого документу винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП№40335176 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк» боргу та надано строк для добровільного виконання рішення суду у продовж 7 днів від дня отримання копії постанови.

Будь-які докази направлення вказаної постанови та вручення її боржнику у матеріалах виконавчого провадження відсутні.

Наявний лист (а.с. 146) не може бути взяти до уваги, оскільки відсутні докази його направлення боржнику та стягувачу. Окрім того, у ньому не зазначена дата документу та вказано про направлення копії постанови по відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом виданим Державною екологічною інспекцією.

Слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

При цьому у матеріалах виконавчого провадження відсутні докази вручення постанови про відкриття виконавчого провадження заявнику. У матеріалах виконавчого провадження відсутні й докази повернення рекомендованого відправлення у звязку з неможливістю його вручення адресату.

21.12.2016 року від представника стягувача надійшла заява про повернення виконавчого листа у звязку з добровільною сплатою боргу із зазначенням того, що заборгованість за виконавчим документом сплачена у повному обсязі 15.10.2013 року (а.с. 163), а 23.12.2016 року державним виконавцем було прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому, як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, до прийняття рішення про повернення виконавчого документу, державним виконавцем не приймалося рішення про стягнення з боржника виконавчого збору.

20 березня 2017 року заступником начальника відділу Зарічного ВДВС міста Суми прийняте рішення (а.с. 171) про поновлення вчинення виконавчих дій, в цей же день даним державним виконавцем прийнята постанова про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 87640,87 грн. та постанова про повернення виконавчого документу стягувачу (а.с. 173)

Як вбачається із Правової позиції ВСУ у справі №6-785цс15 від 6 липня 2015р. положеннями статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 25 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження в якій вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець повязує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання.

Окрім того, положеннями частини третьої статті 27 зазначеного закону передбачено, що у разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим законом. Виконавчий збір та витрати, повязані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, копія постанови про відкриття виконавчого провадження боржнику вручена не була, а отже неможливо вести мову про сплив строку добровільного виконання судового рішення.

Крім того, як вбачається з листа стягувача рішення суду боржником було виконане у добровільному порядку 15.10.2013 року, тобто на 4 день від дати прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження.

Наведене у своїй сукупності свідчить на те, що боржник виконав рішення суду добровільно, а державний виконавець отримав повідомлення про повне фактичне виконання судового рішення безпосередньо від стягувача до спливу визначеного для добровільного виконання рішення суду строку.

Суд вважає слушним зауваження заявника про те, що він добровільно виконав судове рішення та не знав про відкриття виконавчого провадження про стягнення з нього коштів. Тим більше, що фактично державним виконавцем не було вчинено жодних дій щодо примусового виконання судового рішення.

Так, у матеріалах виконавчого провадження наявні відомості по місце мешкання боржника, місце його роботи та належне йому нерухоме майно, однак жодних доказів на підтвердження того, що державний виконавець вживав заходи щодо примусового виконання рішення суду: перевірки майнового стану боржника, намагався провести опис його майна за місцем проживання боржника, здійснював виклики боржника у виконавчому провадження відсутні.

Фактично державний виконавець отримавши відомості про наявний у боржник транспортний засіб, обмежився винесенням постанови про накладення на нього арешту та оголошенням його у розшук.

При цьому, як свідчать матеріали виконавчого провадження, державним виконавцем навіть не вживалися заходи щодо перевірки місця знаходження цього майна.

Наведене у своїй сукупності свідчить на те, що державним виконавцем фактично не вчинялися виконавчі дії спрямовані на примусове виконання рішення суду, судове рішення було виконане боржником, який не був обізнаний про відкриття щодо нього виконавчого провадження, самостійно, а тому постанова державного виконавця про стягнення виконавчого збору не відповідає вимогам закону та є протиправною та підлягає скасуванню.

Крім того, враховуючи те, що заявник дізнався про постанову про стягнення з нього виконавчого збору лише після відкриття виконавчого провадження з примусового її виконання, суд вважає, що строк на оскарження постанови заявником пропущений з поважних причин та підлягає поновленню. Тим більше, що в матеріалах виконавчого провадження ВП№40335176 відсутні докази вручення даної постанови заявнику.

Щодо вимог заявника про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження ВП№53614022 з примусового виконання постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору суд вважає в даній частині скаргу необґрунтованою.

Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом (ч. 1 ст. 26)

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обовязок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. (ч. 5 ст. 26)

Суд вважає, що державний виконавець не мав можливості встановити чи правомірно прийняте рішення про стягнення виконавчого збору з заявника та після отримання постанови про стягнення виконавчого збору з дотриманням вимог закону прийняв рішення про відкриття виконавчого провадження ВП№53614022.

При цьому суд зазначає, що за положеннями ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

У звязку з чим, суд вважає що визнання судом протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору своїм наслідком має закінчення виконавчого провадження з примусового виконання скасованого рішення, а отже призведе до відновлення порушеного права заявника.

На підставі викладеного та керуючись, ст. 383 386 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження дій державного виконавця.

Скаргу задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову ВП№40335176 від 20 березня 2017 року заступника начальника відділу Зарічного відділу державної виконавчої служби м. Суми ГТУЮ у Сумській області ОСОБА_3 про стягнення виконавчого збору в сумі 87640,87 грн. з боржника ОСОБА_1.

В задоволенні скарги в іншій частині відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми, шляхом подачі в пятиденний строк з дня оголошення ухвали суду (для осіб, що не були присутні при проголошення ухвали суду в той же строк з часу отримання її копії) апеляційної скарги. Суддя