АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/3738/17 Номер провадження 22-ц/786/2424/17Головуючий у 1-й інстанції Васильєва Л. М. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Бондаревської С.М.

суддів: Дряниці Ю.В., Кривчун Т.О.

при секретарі: Радько О.М.

за участі адвоката: ОСОБА_2

позивача ОСОБА_3

третьої особи ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 16 серпня 2017 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 про захист гідності, честі та стягнення компенсації завданої матеріальної та моральної шкоди.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 про захист гідності, честі та стягнення компенсації завданої матеріальної та моральної шкоди.

У серпні 2017 року позивач подала до суду заяву про збільшення позовних вимог.

Мотивуючи тим, що відповідачі неодноразово ображали її та її рідних, принижуючи честь та людську гідність, провокували на конфлікти, чим завдали їй моральної та матеріальної шкоди, позивач просила: визнати недостовірною та такою, що принижує людську гідність та громадську мораль, інформацію, надану слідчому Гончаренку В.О. у липні-жовтні 2015 року, а також слідчому відділення СВ ВП №1 Полтавського ВП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_16 у поясненнях до 13 лютого 2016 року ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 про те, що вона та її рідні: ОСОБА_4, ОСОБА_17 страждають на душевні хвилювання, емоційну нестійкість, що виражається у спілкуванні з оточуючими, є «дебілами», «психічно хворими», «хворими на голову», що вона та її рідні ведуть себе неадекватно, що вона особисто конфліктна людина, виражається нецензурною лайкою; інформацію, поширену необмеженому колу осіб у звязку з покладенням їх свідчень в основу постанов про закриття кримінального провадження №0000923 від 16 травня 2015 року;

зобовязати відповідачів подати до слідчого відділення СВ ВП №1 Полтавського ВП ГУ НП в Полтавській області та Прокуратури Полтавської області заяви про те, що вони надали недостовірну інформацію щодо її особи, а саме, що вона та її рідні: ОСОБА_4, ОСОБА_17 страждають на душевні хвилювання, емоційну нестійкість, що виражається у спілкуванні з оточуючими, є «дебілами, психічно хворими, хворими на голову, що вона та її рідні ведуть себе неадекватно, що вона дуже конфліктна людина, виражається нецензурною лайкою»;

визнати протиправними дії ОСОБА_10 щодо поширення про неї ОСОБА_3, та ОСОБА_4, ОСОБА_17 невизначеному колу осіб на загальних зборах жителів першого підїзду будинку №9 по вулиці Латишева в м. Полтаві інформації про те, що «ОСОБА_18 надо лечить на дурочке», «ОСОБА_18 д....ка (нецензурні висловлювання на адресу ОСОБА_4Е.), её надо лечить на дурочке», «Ну так воно ж видно, що д...ка (нецензурне слово на адресу ОСОБА_4Е.), нормальна людина не буде в 5 ранку вести дитину воровать вишню. Я лічно бачила, лічно»; визнати викладену інформацію недостовірною у звязку з наявністю медичних довідок про наявність анемії, висновку про загальний стан здоровя; та такою, що принижує її людську гідність, зобовязавши відповідача спростувати у спосіб, як вона була поширена, тобто на загальних зборах жителів першого підїзду будинку №9 по вулиці Латишева у м.Полтаві;

визнати протиправними дії ОСОБА_10 щодо поширення про неї ОСОБА_3, інформації про те, що вона «притворяється немощною, а сама з ранку до вечора лазить по смітниках, прикриваючись дитиною та інвалідністю», надану у свідченнях у судовому за-сіданні 04 липня 2016 року по кримінальному провадженню по обвинуваченню ОСОБА_4 за ст. 125 ч. 2 КК України, яке розглядалось суддею Київського районного суду м. Полтави Шияном В.М., справа №552/2875/16-к, а викладену інформацію недостовірною у зв'язку з наявністю медичних довідок про наявність анемії, висновку про загальний стан здоровя, зобовязавши відповідача спростувати вказані відомості;

стягнути на її користь з відповідачів: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 компенсацію, завданої моральної шкоди по 10 000 гри. з кожного, а всього 110 000 грн., стягнути з відповідачів у солідарному порядку на її користь, компенсацію завданої матеріальної шкоди в сумі 3 446 грн. 13 коп.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 16 серпня 2017 року, з ураху-ванням ухвал цього ж суду про виправлення описок, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Не погодившись з даним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила оскаржуване нею судове рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

На апеляційну скаргу ОСОБА_3 свої заперечення надали ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_15, ОСОБА_10, ОСОБА_19, ОСОБА_11, ОСОБА_14, ОСОБА_12, ОСОБА_5, та ОСОБА_7, в яких відповідачі, спростовуючи доводи апелянта, просили її апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої ін-станції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, при-ходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову щодо визнання недостовірною та такою, що принижує людську гідність інформації, наданої відповідачами слідчим Гончаренку В.О. та Дорошенку Д.А., а також відповідачем ОСОБА_10 в судовому засіданні по кримінальному провадженню, суд першої інстанції виходив з того, що позивач просила визнати недостовірною та спростувати інформацію відповідачів, яка викладена ними під час дачі показань, як свідків у кримінальних справах.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 28 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності.

Згідно ч. 4 ст. 32 Конституції України та ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожному гарантується право на захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію. За нормами ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сімї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

В той же час, за змістом ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

Згідно розяснень, наведених в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 27 лютого 2009 року, не підлягають розгляду судами позови про захист гідності, честі чи ділової репутації, приниження яких відбулося внаслідок давання показань свідками, а так само іншими особами, які брали участь у справі, відносно осіб, які брали участь у тій справі, якщо наведена в них інформація була доказом у справі та оцінювалась судом при ухваленні судового рішення, оскільки нормами процесуальних кодексів встановлено спеціальний порядок дослідження та оцінки таких доказів. Вказана вимога по суті означала б вимогу повторної судової оцінки наданих суду доказів у раніше розглянутій справі.

В свою чергу, районним судом встановлено, і це вбачається з матеріалів справи, що допитані в якості свідків зазначені позивачем особи, відповідачі у даній цивільній справі, мали право на свободу вираження своїх поглядів, переконань, критичної оцінки певних фактів щодо поведінки позивача та її доньки в побуті та у спілкуванні з сусідами, даючи показання, як свідки, а отже надані свідками показання не можуть бути предметом розгляду у даній справі з точки зору сприйняття їхніх показань, як недостовірної інформації, яка принижує честь і гідність позивача, звідси правильним є висновок суду щодо відсутні підстав для задоволення цієї частини позовних вимог, а також вимог щодо відшкодування відповідачами моральної та майнової шкоди.

Відмовляючи в задоволенні позову про визнання недостовірною та спростування інформації, поширеної стосовно позивача та її рідних відповідачем ОСОБА_10 на загальних зборах мешканців першого підїзду будинку №9 по вулиці Латишева в м. Полтаві, які, зі слів позивача, відбулись 19 травня 2016 року, місцевий суд обгрунтовано виходив з недоведеності позивачем зазначених позовних вимог в порядку, всупереч вимогам ч.3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України.

При цьому судом встановлено, що позивач 19 травня 2016 року не була присутньою на зазначених зборах мешканців будинку, якщо такі відбувались, а отже, не могла чути які питання обговорювались на цих зборах. В той же час, наданий позивачем аудиозапис розмови не є доказом того, що така розмова відбулась саме на загальних зборах, і саме вказаної дати, а також того, що саме відповідач ОСОБА_10 брала участь у вказаній розмові та що ця розмова стосується саме позивача.

Наведені обставини не спростовані позивачем належними і допустимими доказами в світлі вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України.

Допитані в суді апеляційної інстанції, за клопотанням сторони позивача свідки, підтвердили факт неприязних стосунків між відповідачами та позивачем і членами її родини, разом з тим, свідчення останніх, як і доводи апеляційної скарги, не спростовують правильності висновків місцевого суду, оскільки не підтверджують належними доказами їх неправомірність.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 16 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підписи/ ОСОБА_20

ОСОБА_21

З оригіналом згідно:

Суддя: Бондаревська С.М.