Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний № 310/7735/16 Головуючий у 1 інстанції: Черткова Н.І.
Провадження № 22-ц /778/3049/17 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі

Головуючого: Маловічко С.В., суддів: Кочеткової І.В., Гончар М.С.

при секретарі: Ващенко З.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 06 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області, третя особа: ТОВ «Бердянськбудтрест» про визнання права постійного користування земельною ділянкою,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернулась до суду з позовом до виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області, третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю «Бердянськбудтрест» про визнання права постійного користування земельною ділянкою, посилаючись на те, що вона з 1965р. мешкала з матір'ю ОСОБА_3, батьком ОСОБА_4, сестрою ОСОБА_5, другою сестрою ОСОБА_6 та братом ОСОБА_7, а з 1980р. зі своєю сім'єю: дочкою ОСОБА_8 у приватному домоволодінні, що належало її матері ОСОБА_9, за адресою: АДРЕСА_3. Дане домоволодіння належало на праві власності: з 01.10.1944р. ОСОБА_10 та ОСОБА_11 (її дідусю та бабусі); після їх смерті - її матері ОСОБА_9 (дівоче прізвище - ОСОБА_11) ОСОБА_12 в порядку спадкування.

Дане домоволодіння було розташоване на земельній ділянці площею 544,6 кв. м, постійним користувачем якої була власник домоволодіння - її матір ОСОБА_9 Це право виникло у останньої у зв»язку з прийняттям спадщини після померлих батьків: ОСОБА_10 та ОСОБА_13, у яких воно виникло на підставі рішення № 359 від 22 червня 1953 року виконкому Осипенковської (на той час назва м. Бердянська) міської ради депутатів трудящих. Вищеназваний акт місцева влада прийняла у відповідності до рішення народного суду 11 ділянки м. Осипенко ( м. Бердянська) від 01 жовтня 1944 року, згідно з яким було визнано право власності на домоволодіння за ОСОБА_10 та ОСОБА_14

12 липня 1973 року її матір ОСОБА_15 подарувала ОСОБА_16 та ОСОБА_17, відповідно, 2/15 та 1/5 частини домоволодіння, а загалом - 1/3 частину всього домоволодіння, та залишилася власником 2/3 частин домоволодіння і постійним користувачем земельної ділянки, на якій воно розташовано. При цьому, співвласники володіли домоволодінням і користувалися вищеназваною земельною ділянкою сумісно, без виділення часток в натурі, та за взаємної згоди. 27-28 вересня 1989р. в м. Бердянську сталося стихійне лихо, внаслідок якого багато будівель було підтоплено і зруйновано. Зазнало пошкоджень і їх домоволодіння.

6 жовтня 1989р. виконком Бердянської міської ради трудящих Запорізької області прийняв рішення № 414 «Про ліквідацію наслідків стихійного лиха», де, серед іншого, зобов'язався надати житло власникам приватних будинків та членам їх сімей, що постраждали від повені. Серед таких осіб була, зокрема, вона із своєю сім»єю: дочкою ОСОБА_8 та матір»ю ОСОБА_15, яка є власницею 2/3 частин домоволодіння і водночас постійним користувачем земельної ділянки. Однак всупереч своєму вищевказаному рішенню виконком Бердянської міської ради трудящих Запорізької області замість ізольованого житла спромігся видати ордер № 1525 на одну кімнату площею 18,88 кв.м у комунальній квартирі АДРЕСА_1 її родині разом з матір'ю ОСОБА_15 та донькою ОСОБА_8

27.04.1995р. ОСОБА_3 померла, після смерті якої вона разом з дочкою ОСОБА_18 прийняли спадщину, та на підставі свідоцтва про право на спадщину вона стала власницею 2/3 частин домоволодіння і постійним користувачем земельної ділянки площею 544,6 кв. м, розташованої за адресою: АДРЕСА_3. Але без її відома виконавчий комітет Бердянської міської ради Запорізької області прийняв рішення № 232 від 28 березня 2002 року «Про погашення правоустановчих документів на домобудування» в частині погашення Бердянським комунальним підприємством з технічної інвентаризації реєстрації правоустановчих документів на домоволодіння АДРЕСА_4 Вказане рішення стосується її права власності на частину успадкованої нерухомості, та права постійного користування приналежною до домоволодіння земельною ділянкою.

Також їй стало відомо, що земельну ділянку за адресою вул. АДРЕСА_14 виконком БМР виділив Товариству з обмеженою відповідальністю «Бердянськбудтрест», що, на її думку, є протизаконним. Вважає, що її право користування земельною ділянкою, яке здійснюється нею на підставі рішення № 359 параграф 10 від 22 червня 1953р. Бердянського (на той час Осипенківського) виконкому, що зареєстроване у КПТІ БМР за № 1307 і відображене в «Генеральному плані присадибної ділянки АДРЕСА_5, є нескасованим та таким, що грунтується на факті прийняття спадщини її матір»ю ОСОБА_3 (дівоче прізвище - ОСОБА_14) ОСОБА_12 та, в подальшому, на її праві спадкування після смерті матері. Вказане, на думку позивача, відповідає положенням ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України. Посилаючись на вказані обставини, просила визнати за нею право постійного користування земельною ділянкою площею 544,6 кв. м, що розташована по АДРЕСА_6

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 06 червня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з'ясування обставин, що мають значення для її вирішення, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким її позов задовольнити.

Апелянт ОСОБА_2 надала апеляційному суду електронною поштою заяву про відкладення розгляду справи у зв»язку з неможливістю приїхати до м. Запоріжжя через спеку, оскільки є інвалідом 2 групи та погано почувається.

Але з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 має двох представників за довіреностями, які приймали участь у справі, в особі ОСОБА_16 та ОСОБА_19 ( а.с. 42, 157). Сама ж ОСОБА_2 у судові засідання не з»являлась, надавши клопотання про розгляд справи у її відсутності ( а.с. 41).

Отже, до суду міг з»явитись будь-хто з її представників, а також сама ОСОБА_2 могла заявити клопотання про проведення розгляду справи в режимі відеоконференції, що виключало б її переїзд до м. Запоріжжя. Але представники позивача про причини своєї неявки до апеляційного суду у судове засідання 17 серпня 2017р. не сповістили.

Зважаючи на вказані обставини, колегія вважала недоцільним відкладати справу, тому розгляд було здійснено за положеннями ч. 2 ст. 305 ЦПК України у відсутності сторони позивача.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представників виконкому Бердянської міської ради та ТОВ «Бердянськбудтрест», які заперечували проти апеляційної скарги позивача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом у цій справі встановлено, що згідно з протоколом № 20 засідання виконкому Осипенківської міської ради народних депутатів трудящих 22 червня 1953р. виконкомом було прийнято рішення № 359, згідно з яким затверджено надані БТІ матеріали з обміру земель кварталу № 113 загальною площею в 14 766,6 кв. м та пропозиції комісії по кожній земельній ділянці вказаного кварталу, а за домоволодінням по АДРЕСА_7 визначено зареєструвати земельну ділянку площею 544,6 кв. м. Земелкористувачами визначено ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ( а.с. 11, 12).

Згідно з Генеральним планом (схемою), затвердженим у липні 1953р. на підставі вказаного рішення виконкому, за ОСОБА_10 та ОСОБА_11 було зареєстровано право власності на домоволодіння по АДРЕСА_8 по ? частці за кожним та зареєстрована за цим домоволодінням земельна ділянка площею 544,6 кв. м ( а.с. 10).

ОСОБА_20 в подальшому отримала у власність ? частку домоволодіння, що розташоване в АДРЕСА_9 після смерті чоловіка ОСОБА_10, про що їй було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 02.02.1960р. ( а.с. 6).

24 березня 1960р. ОСОБА_20 подарувала ОСОБА_3 1/3 частину вказаного домоволодіння ( а.с. 7).

20.07.1961р. ОСОБА_20 іншу частину цього домоволодіння у 2/3 частках заповідала ОСОБА_3 ( а.с. 8).

28.07.1972р. ОСОБА_3 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_20 на 2/3 частини житлового будинку по АДРЕСА_8 ( а.с. 9).

12.07.1973р. ОСОБА_3 подарувала 2/15 частин спірного домоволодіння ОСОБА_5 ( а.с. 97-98).

Вказані зміни про власників домоволодіння були внесені до Генерального плану ( а.с. 13).

Згідно з рішенням виконкому БМР № 92 від 16.03.1977р. відбулась перенумерація житлового будинку АДРЕСА_10 ( а.с. 142).

В ході розгляду справи суд першої інстанції з»ясував, що у 1989 році у м. Бердянську було знищено ряд будинків внаслідок стихійного лиха - повені, в тому числі і будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_11, про що складено відповідний Акт комісії ( а.с. 122).

Вказане домоволодіння на той час належало на праві власності: 2/15 частин рідній сестрі позивача - ОСОБА_5, 2/3 частини матері позивача - ОСОБА_3 та 1/5 частина сестрі позивача - ОСОБА_6. Позивач на час настання стихійного лиха співвласником домоволодіння не була.

Рішенням виконкому Бердянської міської ради № 414 від 06 жовтня 1989р. «Про ліквідацію наслідків стихійного лиха» визначено, що внаслідок повені 27-28 вересня 1989р. в місті повністю знищено, приведено в непридатний стан для проживання та підтоплено 1700 житлових будинків, тому прийнято рішення про відселення потерпілих громадян із такого житла та про надання їх житлової площі за рахунок коштів, наданих на ліквідацію наслідків стихійного лиха ( а.с. 14).

Згідно з додатком № 1 до вказаного рішення виконкому БМР № 414 громадянам, які проживали в АДРЕСА_12, надано інше житло: АДРЕСА_2 ОСОБА_3 разом з членами родини ОСОБА_2 та ОСОБА_8 надано кімнату площею 18,88 кв. м; ОСОБА_7 - кімната площею 12,97 кв. м; ОСОБА_17 на сім»ю з трьох осіб квартира площею 30,52 кв. м ( а.с. 102).

Пунктом 5 вказаного рішення зобов»язано БТІ погасити правові документи на зруйновані будинки, власники яких отримали державні квартири, а останніх зобов»язано в місячний строк знести їх домоволодіння.

В подальшому, у зв»язку із змінами в законодавстві щодо порядку реєстрації нерухомого майна проводилось повторне обстеження спірного домоволодіння.

Так, комісією складено Акт технічного стану домобудування від 15.02.2002р., згідно з яким споруди за адресою по вул. АДРЕСА_15 повністю зруйновані і відновленню не підлягають, тому комісією запропоновано погасити правовстановлюючі документи на це домоволодіння, а земельні ділянки використати за цільовим призначенням ( а.с. 124).

Рішенням виконавчого комітету БМР № 232 від 28.03.2002р. зобов»язано Бердянське комунальне підприємство з технічної інвентаризації погасити правовстановлюючі документи на домоволодіння № 20 по вул. Першотравневій: на 2/3 частини ОСОБА_3, на 1/5 частину ОСОБА_6, на 2/15 частини ОСОБА_5 (на тепер - ОСОБА_23.) ( а.с. 19, 120-121).

У разі знищення нерухомого майна розділ Реєстру прав та реєстраційна справа закриваються на підставі рішення реєстратора (пункт 4.2 Тимчасового положення в редакції 2002р.).

Адміністративні суди визнали дії виконавчого комітету Бердянської міської ради та Бердянського комунального підприємства з технічної інвентаризації щодо погашення право- установчих документів на домоволодіння № 20 по вул. Першотравневій і закриття у зв»язку з цим реєстраційної справи на вказане домоволодіння правомірними ( а.с. 163-166).

Позивач в позові вказувала, що вона як спадкоємець за законом після смерті матері ОСОБА_3 мала право на належну спадкодавцю частку у домоволодінні, а тому має і похідне від цього право на постійне користування закріпленою за домоволодінням земельною ділянкою площею 544,6 кв. м, яку виконком БМР незаконно виділив ТОВ «Бердянськбудтрест». Тому просила в судовому порядку визнати за нею таке право постійного користування земельною ділянкою площею 544,6 кв. м, розташованою по АДРЕСА_13, оскільки це право не визнається виконкомом БМР.

Відмовляючи в задоволенні цього позову, суд першої інстанції виходив із двох підстав: по-перше, що ОСОБА_24 та ОСОБА_10 не набула права постійного користування спірною земельною ділянкою, оскільки вона виділялась та закріплювалась за житловим будинком, а не за забудовниками чи співвласниками нерухомого майна, тому не могло виникнути такого права і у їх спадкоємців; по-друге, що позивач ОСОБА_2 не могла успадкувати в 1995р. після смерті матері ОСОБА_3 2/3 частини домоволодіння, яке на час відкриття спадщини було знищено, а тому право власності спадкодавця на це майно було припинено.

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі вказує, що ніякого погашення правовстановлюючих документів на домоволодіння по вул. АДРЕСА_15 не відбулось, оскільки погашені лише копії цих документів, а їх оригінали знаходяться у співвласників; також, що співвласником домоволодіння на вказаній земельній ділянці відновлено частину зруйнованої будівлі, про що складено технічний паспорт із чітко визначеними межами земельної ділянки, а також складно технічну документацію із землеустрою щодо встановлення її меж в натурі (на місцевості).

Колегія, дослідивши вказані доводи в межах матеріалів справи, встановила таке.

За матерілами справи судом правильно встановлено, що на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 в 1995р. нерухоме майно, належне їй та розташоване за адресою вул. АДРЕСА_14, вже було знищено внаслідок повені, що встановлено рішенням виконкому Бердянської міської ради № 414 від 06 жовтня 1989р. «Про ліквідацію наслідків стихійного лиха» та додатком № 1 до нього, а замість нього остання отримала інше житло, яке на тепер приватизовано ОСОБА_2 А тому позивач ОСОБА_2 не могла отримати у спадщину 2/3 частини знищеного домоволодіння через його фізичну відсутність, а відтак не набула права користування і земельною ділянкою за цією адресою.

Ствердження ОСОБА_2 про те, що правовстановлюючі документи на будинок не були погашені, суперечать рішенням виконкому БМР № 414 від 06.10.1989р. та № 232 від 28.03.2002р., згідно з якими БТІ було зареєстровано припинення права власності на це домоволодіння та інвентарна справа закрита.

Те, що у ОСОБА_16 залишився оригінал договору дарування від 1973р., який вона надає у компетентні органи як чинний, не свідчить про існування домоволодіння, а також про те, що реєстраційна справа на це нерухоме майно не закрита.

Посилання позивача на те, що ОСОБА_16 в подальшому відновила частину будинку, склала технічний паспорт на відновлену будівлю та відновила межі земельної ділянки в натурі, не вказує на наявність у самої ОСОБА_2 права на цю земельну ділянку, яке є похідним від права на нерухомість, якого позивач ніколи не набувала ані за життя матері ОСОБА_3, ані після її смерті.

Вказане підтверджується свідоцтвом від 11.11.1995р. про право власності в порядку спадкування за законом, виданим на ім»я ОСОБА_2 після смерті матері ОСОБА_3, згідно з яким позивач успадкувала лише грошові кошти ( а.с. 215-216).

Крім того, з листа КПТІ БМР від 25.04.2017р. слідує, що інженер з інвентаризації нерухомого майна ОСОБА_21 при складанні технічного паспорту станом на 26.01.2017р. на частину житлового будинку по вул. АДРЕСА_15 на замовлення ОСОБА_16, до БТІ з приводу інвентарної справи на цей об»єкт не звертався ( а.с. 224). А отже йому не було відомо про закриття реєстраційної справи на цей об»єкт.

Ці обставини правильно встановлені судом та на їх підставі зроблено обґрунтований висновок про відсутність у ОСОБА_2 права щодо постійне користування земельною ділянкою по вул. Першотравневій, 20.

Разом з тим, на думку колегії, є хибними посилання суду на те, що такого права не було і у перших землекористувачів, яким у 1953р. виділялась спірна земельна ділянка, а саме у ОСОБА_10 та ОСОБА_11 Проте такі висновки суду не призвели до неправильного вирішення справи в цілому.

Зважаючи на все вищенаведене, колегія визнає апеляційну скаргу необґрунтованою, тому у відповідності до вимог ст. 308 ЦПК України вона підлягає відхиленню із залишенням без змін оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315-316 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 06 червня 2017 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Кочеткова І.В.

Гончар М.С.