Справа №345/2599/17
Провадження № 2/345/1301/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.11.2017 року м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Мигович О.М.

секретаря Бабійчук Л.В.

розглянувши у відкритому заочному судовому засіданні в залі суду в м.Калуші справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, суд -

В С Т А Н О В И В :

що позивач звернулася до суду з вищенаведеним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що 27.03.2010 року помер її батько ОСОБА_3. Батько позивачки заповіту не залишив. Спадкоємцями за законом є: позивачка ОСОБА_1, мати позивачки ОСОБА_4 та брат позивачки ОСОБА_5, мати позивачки в силу ст.1274 ЦК України відмовилась від спадщини в її користь. 10.09.2015 року брат позивачки ОСОБА_5 помер.

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 18.04.2016 року за відповідачкою ОСОБА_2 визнано право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_3, померлого 10.09.2015 року, а саме на 5/12 частин квартири №5, що по вул.Каракая,17 в м.Калуші Івано-Франківської області.

30.05.207 року позивачка звернулась із заявою до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщинуза законом на 2/3 частки транспортного засобу марки «Москвич 2140», д.н.з. НОМЕР_1, однак ій було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з відсутністю документів, що посвідчцють право власності (Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу) на вищезазначене майно.

У звязку з цим позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом.

У судове засідання позивачка не зявилася, однак подала заяву про те, що позов підтримує та просить його задоволити, а справу просить розглянути у її відсутності. Не заперечує щодо ухвалення заочного рішення.

Відповідачка у судове засідання не зявилися, хоча повідомлялася про час та місце розгляду справи, однак 30.08.2017 року подала до суду заперечення проти позову в якому просить в заддоволенні позову відмовити з наведених у ньомку пілстав.

Суд, за згодою позивачки та враховуючи вимоги ст.ст.224-226 ЦПК України вважає, що справу слід розглянути заочно у відсутності відповідача на підставі наявних в ній доказів, яких достатньо для вирішення позову по суті.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 27.03.2010 року помер батько позивачки ОСОБА_3 - (а.с.12).

Батько позивачки заповіту не залишив. Спадкоємцями за законом є: позивачка ОСОБА_1, мати позивачки ОСОБА_4 та брат позивачки ОСОБА_5, мати позивачки в силу ст.1274 ЦК України відмовилась від спадщини в її користь.

10.09.2015 року брат позивачки ОСОБА_5 помер (а.с.11).

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 18.04.2016 року за відповідачкою ОСОБА_2 визнано право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_3, померлого 10.09.2015 року, а саме на 5/12 частин квартири №5, що по вул.Каракая,17 в м.Калуші Івано-Франківської області (а.с.8-10).

30.05.207 року позивачка звернулась із заявою до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщинуза законом на 2/3 частки транспортного засобу марки «Москвич 2140», д.н.з. НОМЕР_1, однак ій було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з відсутністю документів, що посвідчцють право власності (Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу) (а.с.7).

Згідно відповідід Регіонального сервісного центру МВС Територіальний сервісний центр 2642 в Івано-Франківськой області, вбачається, що згідно безданихЄдиного державного реєстру МВС України транспортний засіб «Морсквич 2140», д.н.з. НОМЕР_1, 1977 року випуску, свідоцтво про режстрацію транспортного засобу ІВС167388 від 13.07.2001 року належить ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5).

Згідно копії довідки Фінсервіс Про середньостатистичну, ймовірно можливу вартість автомобіля марки «АЗЛК 2140», 1977 року випуску, станом на даний період часу могла б (повинна би) становити орієнтовно в межах 11083 грн. (а.с.)

Відповідно ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно п.п.4.15. п.4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595: видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Згідно п.4.18. глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Згідно абз. 2,3 п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у п. 3.1 визначено що, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Відповідно до ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 ЦК України.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, передбачених ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права.

Суд, перевіривши та з'ясувавши всі необхідні обставини справи, приймаючи до уваги норми діючого матеріального закону, з урахуванням загальних засад цивільного судочинства відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу , в межах звялених ними позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.5 ч.1 п.9 Закону України «Про судовий збір» - від сплати судового збору звільняються інваліди 1-ої та 2-ої групи, позивачка ОСОБА_1 являється інвалідом 2-ої групи, що підтверджується копією пенсійного посвідчення Серії ААЇ №316366 від 17.05.2017 року (а.с.4), тому судові витрати слід віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного ст.ст. 16, 346, 1216, 1218, 1258, 1261 ЦК України, керуючись ст.ст.213,214,215, 224-226 ЦПК України, суд

Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 правов ласності на спадкове майно після смерті батька ОСОБА_3, померлого 27.03.2010 року, а саме: транспортний засіб марки «Москвич 2140», державний номерний знак НОМЕР_1.

Судовий збір в розмірі 640 грн. віднести за рахунок Держави.

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Івано-Франківської області через Калуський міськрайонний суд шляхом подачі в десятиденний строк апеляційної скарги з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий: