УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., ЗавгородньоїІ.М., Червинської М.Є.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_4, заінтересовані особи: публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Фаворит», про скасування рішення третейського суду, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва

від 20 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 19 квітня

2017 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернулась до суду з заявою про поновлення строку звернення до суду із заявою про скасування рішення третейського суду, та просила скасувати вказане рішення.

В обґрунтування заяви посилалась на те, що 17 листопада 2016 року при спробі скористатися банківськими послугами в Житомирському обласному управлінні АТ «Ощадбанк» працівниками банку було повідомлено про арешт коштів на її рахунках, відповідно постанови ВДВС м. Житомир ГТУ у Житомирській області від 10 листопада 2016 року.

Заявник зазначала, що не знала про існування рішення третейського суду, судових повісток не отримувала, а оскаржуване рішення їй не направлялось та було отримано в суді 09 грудня 2016 року її представником ОСОБА_5

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 20 грудня

2016 року заяву залишено без розгляду з підстав, визначених ч. 3 ст. 389-1 ЦПК України.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 19 квітня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково, ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 20 грудня 2016 року змінено, виключено з мотивувальної частини ухвали припущення суду, що ОСОБА_4 знала про наявність виконавчого провадження.

В іншій частині ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвали судів першої та апеляційної інстанцій, справу передати до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 3 ст. 389-1 ЦПК України, заява, подана після закінчення строку, встановленого частиною другою цієї статті, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Залишаючи без розгляду заяву ОСОБА_4 про скасування рішення третейського суду, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не доведено поважності причин пропуску строку для звернення до суду із такою заявою, визначеного ч. 2 ст. 389-1 ЦПК України.

Змінюючи ухвалу суду першої інстанції та виключаючи з мотивувальної частини ухвали припущення суду щодо обізнаності ОСОБА_4 про наявність виконавчого провадження, апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для залишення заяви

ОСОБА_4 без розгляду у зв'язку з пропуском строку на її подання та недоведеністю поважності причини пропуску такого строку і при цьому керуючись приписамич. 4 ст. 60 ЦПК України виключив з мотивувальної частини ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 20 грудня

2016 року припущення суду про обізнаність заявника з фактом існування виконавчого провадження.

Апеляційний суд, залишаючи заяву ОСОБА_4 без розгляду, правильно встановив характер правовідносин сторін у справі, застосувавши норми матеріального права, які їх регулюють, обґрунтовано виходив з наявної у розпорядженні апеляційного суду письмової інформації від Постійно діючого Третейського суду при АУБ (а.с. 57-58), з якої убачається, що ОСОБА_4 було достеменно відомо про розгляд справи третейським судом, оскільки остання подавала клопотання від 12 жовтня 2009 року про зупинення розгляду третейської справи, яке наявне в матеріалах третейської справи № 1123/09, дійшовши правильного висновку про те, що ОСОБА_4 виступала в якості поручителя за зобов'язанням ТОВ «Торговий дім «Фаворит» перед ПАТ «Укрсоцбанк», у зв'язку з чим вона зобов'язана була цікавитись станом виконання боржником свого обов'язку перед кредитором, у тому числі у разі виникнення спорів.

Доводи касаційної скарги є аналогічними доводам, викладеним в апеляційній скарзі, та не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині рішень, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

З огляду на вищевикладене та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 20 грудня 2016 року, яка не змінена апеляційним судом, та ухвалу Апеляційного суду м. Києва

від 19 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

І.М. Завгородня

М.Є. Червинська