441/683/17 2/441/481/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.2017 р. Городоцький районний суд Львівської області у складі :

головуючого судді - Яворської Н.І.

з участю секретаря - Цап І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Городок справу за позовом ОСОБА_1 до Речичанської сільської ради Городоцького району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

25.05.2017 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Речичанської сільської ради Городоцького району Львівської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими та надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом.

Позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер її батько ОСОБА_2, а ІНФОРМАЦІЯ_5 померла мати ОСОБА_3, які до дня смерті проживали та були зареєстровані в АДРЕСА_1.

Вказаний будинок був зведений її батьками за час перебування у шлюбі, однак за життя жоден з батьків не зареєстрував за собою право власності на нього. Дане будинковолодіння відносилось до суспільної групи «робітничий двір».

Звернувшись до приватного нотаріуса Городоцького районного нотаріального округу Львівської області Мухи М.Т. із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті матері позивачу було відмовлено, у зв»язку з відмінністю у прізвищі батьків записаних у її свідоцтві про народження з прізвищем спадкодавця, а також через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, що унеможливлює для позивача реалізацію своїх спадкових прав шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за законом у нотаріальному порядку.

У зв»язку з цим позивач змушена звернутись до суду і просить визнати за нею право власності на житловий будинок в АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5

В судове засідання ОСОБА_1 не з»явилася, 18.08.2017р. подала заяву про розгляд справи у її відсутності, підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити в повному обсязі.

Згідно даних вказаних у технічному паспорті житловий будинок в АДРЕСА_1 зведений у 1922 році, що складається з двох кімнат, однієї кухні, коридору, комірки, холу, житлова площа - 32,2 кв.м, загальна площа - 68,3 кв.м. Також це підтверджено довідкою №560 від 23.09.2016р. Речичанської сільської ради Городоцького району Львівської області, в якій зазначено, що забудівником вказаного будинку та головою двору значилась ОСОБА_3, після її смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_1, згідно облікових даних погосподарської книги №1 станом 1964-1966рр. (а.с.13).

Представник відповідача - Речичанської сільської ради Городоцького району Львівської області у судове засідання не з»явився, 11.07.2017р. подали заяву про те, що у вирішенні справи покладаються на розсуд суду, просять розглядати справу у відсутності представника сільської ради (а.с. 41).

Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, суд приходить переконання про задоволення позову.

Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов'язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду що, набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійне прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковий майном.

Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року « Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватись законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - батько і матір позивача померли ІНФОРМАЦІЯ_4 та ІНФОРМАЦІЯ_5, про що свідчать свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 та НОМЕР_2 (а.с.7-8). ОСОБА_1 є їх дочкою, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 31.03.1976р. (а.с.6). На момент смерті матері у спадковому будинку без реєстрації постійно проживала та утримувала його ОСОБА_1, користувалася присадибною ділянкою, займалась її похованням, після смерті матері вступила в управління спадковим майном, а отже згідно положень ч.1 ст. 549 ЦК УРСР, що діяв на час відкриття спадщини, вона прийняла спадщину, оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном.

Той факт, що спадкодавиця вважалась фактичним власником житлового будинку по АДРЕСА_1, має підтвердження на підставі записів погосподарської книги №1 с. Речичани за 1964-1966рр. (а.с.19-27), а також довідкою №548 від 12.11.2015р. (а.с.12), у якій вказано, що позивач ОСОБА_1 після смерті своєї матері стала головою домогосподарства.

Відповідно до довідки Речичанської сільської ради Городоцького району Львівської області № 562 від 23.09.2016р., для обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд за адресою АДРЕСА_1 закріплена земельна ділянка площею 0,24 га (а.с.10).

Згідно ст.328 ЦК України в ред. 2004р. право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За правилами ст.392 ЦК України в ред. 2004р., власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстр будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджені Міністерством комунального господарства У PCP 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року.

Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948р. «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього Указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 р. «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР 26.08.1948р. «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва, зокрема за вказаними Указом і постановою підставою виникнення права власності на житловий будинок був сам факт збудування цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства.

Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Такого висновку дійшов ВСУ, виклавши правову позицію у постанові від 18.12.2013 у справі N 6-137цс13, яка згідно зі статтею 360-7 ЦПК є обов'язковою для судів.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно ч.4 ст.З Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Відповідно до наказу Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року № 127 «Про затвердження Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна» з подальшими змінами та доповненнями не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 5 серпня 1992 року.

Так, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що відносини спадкування регулюються за правилами ЦК 2004 р., якщо спадщина відкрилася після 01.01.2004 р. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК 1963 р., у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Оскільки ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_5, до правовідносин, що стосуються прийняття спадщини після її смерті слід застосовувати положення Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року.

Так, ст. 524 ЦК України передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до ч.2 ст. 548 ЦК України 1963 р., прийняття спадщини визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким з урахуванням вимог ст. 525 зазначеного Кодексу, визнається день смерті спадкодавця.

Статею 549 ЦК УРСР, передбачено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців з дня її відкриття фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або подав до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

За змістом розд. УІІ вказаного Кодексу прийняття спадщини - це акт, який поширюється на всі об'єкти спадкування водночас і свідчать про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі.

Батьки позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебуваючи у шлюбі збудували дерев»яний житловий будинок по АДРЕСА_1 області, який складається з двох кімнат, кухні, коридору, комірки, холу, житловою площею - 32,2 кв.м. Підсобні будівлі: криниця та огорожа.

За життя ні батько ні мати позивача, які були зареєстровані і до дня смерті постійно проживали в АДРЕСА_1 не зареєстрували право власності на вказаний житловий будинок, таке підтверджується довідкою КП «Самбірське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 16.12.2016р. №2196 та Інформаційною довідкою за №88602595 від 01.06.2017р. (а.с.14, 34).

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 28.04.2017р. (а.с.42), встановлено факт родинних відносин між позивачем та спадкодавцем, через допущену помилку у свідоцтві про народження ОСОБА_1 у прізвищі її батьків, де замість правильного «ОСОБА_2» вказано неправильно «ОСОБА_2», що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №6 від 23.08.2016р.(а.с.28).

З матеріалів справи видно, що спадкових справ після смерті ОСОБА_2 і ОСОБА_3, Городоцькою державною нотаріальною конторою не заводились (а.с.40).

Таким чином, суд приходить переконання про успадкування позивачем житлового будинку, оскільки така прийняла спадщину.

На підставі викладеного суд знаходить за належне визнати право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими та надвірними спорудами (криниця, огоіожа), що знаходяться в АДРЕСА_1, оскільки позивач є спадкоємцем за законом належного майна ОСОБА_3, яка за життя не оформила права власності на житловий будинок.

Згідно ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,88, 208,209,212-215 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати в порядку спадкування за законом за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5

Стягнути з Речичанської сільської ради Городоцького району Львівської області на користь ОСОБА_1, проживаючої в АДРЕСА_2 сплачений нею судовий збір в сумі 640 грн. (шістсот сорок грн.) 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення в порядку та строки передбачені ст. 294 ЦПК України.

СуддяН. І. Яворська