Справа 612/572/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
27 грудня 2017 року смт. Близнюки
Близнюківський районний суд Харківської області у складі - головуючого судді Мороза О.І., при секретарі Коняєвій Н.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Близнюки Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-
На лист вимогу та прохання добровільно повернути борг ОСОБА_2 не реагує, кошти повертати відмовляється. У зв'язку із тим, що ОСОБА_2 не бажає врегулювати спір мирним шляхом, він і змушений звернутися до суду. Крім того просить стягнути із відповідача понесені ним судові витрати.
Сторони про дату, час та місце судових засідань повідомлялися своєчасно судовими повістками про виклик.
Позивач у судове засідання, призначене на 07.12. 2017 з'явився. Надав оригінал боргової розписки ОСОБА_2, яка долучена до справи. Крім того надав письмове клопотання про продовження розгляду справи за його відсутності, на задоволенні позову наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач про проведення судових засідань повідомлявся за місцем проживання, яке вказане в позовній заяві. Згідно інформації Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання, ОСОБА_2 зареєстрований за адресою, вказаною в позовній заяві. У судові засідання, призначені на 26.10. 2017, 16.11. 2017, 07.12. 2017, 27. 12. 2017 ОСОБА_2 не з'явився, клопотань, відзивів, заперечень тощо не подав. Направлені йому копія ухвали суду про відкриття провадження, копії позовної заяви та додатків до неї та судові повістки про виклик, органом поштового зв'язку повернуті до суду з відміткою «за зазначеною адресою не проживає», «за закінченням терміну зберігання» крім судової повістки з викликом до суду на 16.11. 2017, яку він отримав 02.11. 2017(а.с. 21- 36).
Як передбачено ч.1 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження у справі.
ОСОБА_2 суд про зміну свого місця проживання не повідомляв. Таким чином, відповідно до абз. 2 ч.1 ст. 131 ЦПК України він вважається повідомленим своєчасно та належним чином.
Зі згоди позивача, яка викладена в його письмовій заяві, суд виніс ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ч.1 ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Сторони по справі є громадянами України про що свідчать фотокопії їх паспортів (а.с.3,4,7,8).
Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Отже, указана норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов'язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.
Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.
Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у ст. 16 ЦК України.
Відповідно до ст. 202 ЦК України правочин є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків(ч.1); Правочини можуть бути односторонніми та або дво - чи багатостронніми (договори)(ч.2); одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов'язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов'язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами(ч.3).
Відповідно до положень ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятись у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що були обумовлені ним.
Відповідно до ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо, якщо він підписаний його стороною.
27.07.2017 ОСОБА_1 письмово звернувся до ОСОБА_2 із листом-вимогою про повернення йому боргу у вищевказаному розмірі та повідомив, що у разі ігнорування вимоги - він звернеться до суду за захистом своїх прав та інтересів(а.с.5.)
Таким чином суд приходить до висновку, що між сторонами було укладено договір позики у письмовій формі і він є чинним.
Згідно із ч. 1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.
Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Як передбачено ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми.
Такі правові висновки містяться і в постановах Верховного Суду України від 18.09. 2013 у справі №6-63 цс13 та у справі №6-50 цс 16 від 24.02. 2016, які в силу ч.1 ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для всіх судів України.
За ч.1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог- відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За ч.1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.
Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях(ч.1 ст. 533 ЦК України).
Відповідно до письмової розписки ОСОБА_2 мав би повернути ОСОБА_1 борг до 31. 12. 2016. З цієї дати у ОСОБА_1 виникло право пред'явити цей договір до стягнення в порядку і в строки, передбачені законодавством України та договором.
Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
При цьому божник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання(ч.1ст. 625 ЦК України).
Правилами, викладеними у ст.ст. 1049, 1050 ЦК України визначено наступне.
Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст.1049). Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу(ч.1 ст. 1050).
Згідно із ч.1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Таким чином належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами позивач довів свої вимоги про стягнення боргу, а крім того і про стягнення судового збору.
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 суд задовольняє повністю, понесені ним витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню із ОСОБА_2 на його користь у розмірі 640 грн. 00 коп.
На підставі ст.ст.15,16, 202,203,207, 526,527,533,610,625,626,627, 1046,1047,1049, 1050 ЦК України, ст.ст. 4,5,8,10,12,13,19,23,34,81, 131,141,175,176,211,229,235, ч.2 ст. 247, ст. ст. 258, 259, 265, 268, 280, 282, 354,355 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручена у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя О.І. Мороз

27 грудня 2017 року