Ухвала

іменем україни

01 листопада 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, прокуратури Івано-Франківської області про відшкодування шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 25 травня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеним вище позовом, у якому просив стягнути з Національної поліції в Івано-Франківській області, прокуратури Івано-Франківської області майнову шкоду, завдану незаконною бездіяльністю, у розмірі 246 грн 01 коп.

Рішенням Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 25 травня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено у зв'язку з його недоведеністю.

Ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 25 травня 2017 року ОСОБА_3 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою на рішення Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 25 травня 2017 року на підставі ст. 297 ЦПК України.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції виходив із того, що заявник у наданий йому строк не виконав вимоги ухвали суду, не надав клопотання та не навів доказів на підтвердження поважності причин пропуску процесуального строку.

Проте повністю з такими висновками суду погодитись не можна з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Також відповідно до положень ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Апеляційне провадження є важливою процесуальною гарантією захисту прав і охоронюваних законом інтересів осіб, які брали участь у розгляді справи у випадках та порядку, встановлених ЦПК України та закріплених у ст. 13 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 294 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Із матеріалів справи вбачається, що Бердянський міськрайонний суд Запорізької області ухвалив рішення 04 березня 2016 року.

Повний текст рішення суду першої інстанції ОСОБА_3 отримано 25 квітня 2017 року (а. с. 60) та 03 травня 2016 року подано апеляційну скаргу на нього (а. с. 62).

Звертаючись із апеляційною скаргою, заявник посилався на те, що на порушення вимог ст. 222 ЦПК України несвоєчасно отримав повний текст оскаржуваного рішення, у зв'язку із чим вважав не пропущеним строк на його оскарження.

Залишаючи апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення місцевого суду без руху з підстав ненадання заявником клопотання про поновлення строку на його оскарження, апеляційний суд на зазначене вище уваги не звернув, ухвалою від 11 травня 2017 року залишив апеляційну скаргу без руху з наданням тридцятиденного строку для подачі заяви про поновлення строку та зазначенням підстав для його поновлення.

При цьому, суд не взяв до уваги те, що сама по собі присутність сторони під час проголошення вступної та резолютивної частин рішення без своєчасного отримання повного тексту судового рішення унеможливлює як визначення необхідності подання апеляційної скарги, так і її мотивування, що є обов'язковим елементом апеляційної скарги згідно з вимогами ст. 295 ЦПК України.

У заяві від 17 травня 2017 року, поданій на виконання ухвали суду від 11 травня 2017 року, ОСОБА_3 повторно зазначив причини пропуску на апеляційне оскарження, а саме: несвоєчасне отримання повного тексту рішення місцевого суду, та просив не позбавляти його права у доступі до правосуддя.

Апеляційний суд на вказані вище обставини уваги не звернув, постановляючи ухвалу від 25 травня 2017 року про відмову у відкритті апеляційного провадження, дійшов передчасного висновку, що заявник у наданий судом строк не виконав вимоги ухвали суду від 11 травня 2017 року.

Крім того, суд не врахував, що Конституцією України кожній людині гарантовано право звернутись до суду для захисту своїх конституційних прав і свобод. Реалізація права на судовий захист здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанції, оскільки перегляд таких рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (ст. ст. 55, 124).

При цьому судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на апеляційне оскарження рішення суду, оскільки це буде порушенням права, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий судовий розгляд.

Апеляційне провадження є важливою процесуальною гарантією захисту прав і охоронюваних законом інтересів осіб, які брали участь у розгляді справи у випадках та порядку, встановлених ЦПК України та закріплених у ст. 13 ЦПК України.

Особа безпідставно не може бути позбавлена конституційного права на апеляційне оскарження рішення суду.

Проте, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження з причин пропуску ОСОБА_3 строку на апеляційне оскарження та визнаючи причину такого пропуску неповажною, апеляційний суд на зазначене вище уваги не звернув, не дав належної оцінки його доводам з точки зору права на доступ до правосуддя, проголошеного ст. 55 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Ураховуючи викладене та положення п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України, оскаржувана ухвала апеляційного суду не може вважатись законною та підлягає скасуванню, а справа передачі до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 25 травня 2017 року скасувати, справу передати до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І.Журавель

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик