УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2017 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Кицюк В.С., розглянувши позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні і визначення способів участі одного з батьків у вихованні дитини, -

ВСТАНОВИВ:

25.08.2016 позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом.

Ухвалою суду від 04 жовтня 2016 року позовну заяву було залишено без руху. Так, до участі у розгляді даної категорії справ (усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні і визначення способів участі одного з батьків у вихованні дитини), у якості третьої особи долучаються органи опіки та піклування того району, де на час розгляду справи зареєстрована або ж фактично проживає дитина. А тому, позивачу було необхідно надати суду докази на підтвердження фактичного місця проживання дитини, а також залучити до участі у справі орган опіки та піклування того району де проживає дитина. Крім того, на виконання вимог ч.1 ст. 120 ЦПК України позивачу необхідно було надати копію позовної заяви та копії доданих до неї документів відповідно для органу опіки та піклування.

Визначаючи способи участі позивача у вихованні сина, останній просив визначити місцем зустрічі його з сином місце проживання позивача чи відповідача за погодженням осіб.

Разом з тим, при зверненні до суду вказуючи своє місце проживання позивач зазначав адресу: АДРЕСА_1.

Виходячи з фактичного місця проживання позивача та безпосередньо відповідача (АДРЕСА_2), суду було незрозуміло яким чином повинні будуть проходити зустрічі позивача з сином, враховуючи територіальну віддаленість місць їх проживання.

Дотримання вимог ст.119 ЦПК України при пред`явленні позову (заяви) в суд є імперативним правилом в тому числі і для суду на предмет перевірки позову (заяви) і долучених до нього матеріалів і недопущення відкриття провадження і призначення непідготовленої справи (позову, заяви) до розгляду.

Право на звернення в суд не є абсолютним і на цьому неодноразово зауважував Європейський суд з прав людини, оскільки певна визначена процедура звернення за захистом свого порушеного, невизнаного або оспрюваного права повинна бути передбачена нормами національного законодавства. І за таких обставин кожна особа, звертаючись до суду із позовом, повинна його (цього порядку) дотримуватися (рішення «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 119, 121 ЦПК України, суд - Згідно ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без дотримання вимог, викладених у ст. ст. 119, 120 ЦПК України постановив ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомив позивача та надав їм строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п?яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Судом двічі направлялась вищезазначена ухвала про залишення позову без руху на вказану позивачем адресу для листування (04.10.2016 та 14.12.2016), проте кожного разу конверти повертались на адресу суду з поміткою «за закінченням терміну зберігання».

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового процесу, яка є його ініціатором, зобов?язана з розумним інтересом цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати свої процесуальні обов?язки.

Суд також враховує розумні строки розгляду справи, зокрема, і в частині вирішення питання щодо відкриття провадження у справі, передбачені законодавством, які порушуються саме внаслідок неотримання стороною позивача кореспонденції, за вказаною ним самим адресою, та кваліфікує таку поведінку позивача, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, як втрату зацікавленості в розгляді даної позовної заяви та актуальності самого питання для позивача.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що вищезазначені судом недоліки, в строк не були усунені, крім того позивач втратив будь-яку цікавість до поданої заяви враховуючи, що з позовом до суду він звернувся 25.08.2016 і жодного разу а ні він, ні його представник з будь-якими заявами на адресу суду щодо з'ясування питання про хід розгляду справи не звертались, а відтак позовна заява вважається неподаною і належить поверненню позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.119-121 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні і визначення способів участі одного з батьків у вихованні дитини - визнати неподаним та повернути позивачу.

Зобов'язати Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві повернути ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 551 (п?ятсот п?ятдесят одна) гривня 20 копійок, сплачений ним згідно з квитанцією № 68930696 від 23 серпня 2016 року, на розрахунковий рахунок № 0010, отримувач УДКСУ у Солом'янському районі м. Києва, код отримувача 38050812, банк отримувача ГУДКСУ у м. Києві, МФО 820019, код класифікації доходів бюджету 22030101, призначення платежу - «судовий збір».

Роз'яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із позовом до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення .

Ухвала можу бути оскаржена через Солом'янський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя В.С. Кицюк