Справа № 2/331/1220/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2017 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого - судді - Скользнєвої Н.Г.,

при секретарі - Постарнак М.М.,

за участю представників

позивача - ОСОБА_1,

відповідачів - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Запоріжжі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором № CNL -201/197/2008 від 03 вересня 2008 року, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2013 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором № CNL -201/197/2008 від 03 вересня 2008 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що 03 вересня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № CNL -201/197/2008 про надання кредиту в сумі 40000,00 доларів США зі сплатою 5,99% річних та FIDR (процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті тотожній валюті Кредиту, що розміщені в Банку на строк в 366 днів), на строк до 03 вересня 2023 року.

03.09.2008 року, згідно з кредитною заявкою Позивач здійснив видачу кредитних коштів в сумі 40000 доларів США, шляхом їх безготівкового переказу на поточний рахунок ОСОБА_4

Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору Банк надає Позичальнику Кредит в розмірі, що визначений в Частині № 1 цього Договору (40000,00 доларів США), а Позичальник приймає Кредит, зобовязується належним чином використати та повернути Банку суму, отриманого Кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування Кредитом та виконати всі інші зобов'язання, як це вказано у цьому Договорі.

Згідно з пунктом 3 Частини № 1 Кредитного договору проценти за користування Кредитом розраховуються Банком на основі Плаваючої процентної ставки, що складається з фіксованого відсотку 5,99% річних та та FIDR (процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті тотожній валюті Кредиту, що розміщені в Банку на строк в 366 днів).

Відповідно до п. 1.5.1 Кредитного договору повернення відповідної частини Кредит» здійснюється Позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у Графіку Платежів шляхом внесення готівки в касу Банку або безготівковим перерахуванням на поточні рахунок. Відповідно до п. 1.5.1.1. Нараховані в порядку передбаченому цим Договором проценти сплачуються Позичальником одночасно з погашенням відповідної частини Кредиту та в строк, передбачений в Графіку Платежів. Датою остаточного повернення Кредиту є 03.09.2023 рік.

Проте, всупереч зазначеним умовам договору ОСОБА_4 не належним чином виконував свої зобовязання за кредитним договором, несвоєчасно та не в повному обсязі погашав кредит та відсотки за користування кредитом.

Заборгованість ОСОБА_4 перед позивачем за кредитним договором № CNL -201/197/2008 від 03 вересня 2008 року станом на 16 липня 2013 року становить 329909 гривень 55 копійок, з яких: 34595,95 доларів США, що за курсом НБУ станом на 16.07.2013р. становить 276525 гривень тіло кредиту; 3764,15 доларів США, що за курсом НБУ станом на 16.07.2013р. становить 30086,85 гривень відсотки, нараховані відповідно до п. 1.4.1 Кредитного договору; 23328,93 гривень пеня, нарахована відповідно до п. 4.1.1. Кредитного договору на прострочену заборгованість в розмірі 1% за період з 29.04.2013р. по 16.07.2013р..

В забезпечення зобовязань ОСОБА_4 по кредитному договору № CNL -201/197/2008 від 03 вересня 2008 року, між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_5 було укладено договір поруки № SR-CNL -201/197/2008 від 03 вересня 2008 року, відповідно до якого останній зобовязався відповідати перед банком за повне та своєчасне виконання ОСОБА_4 боргових зобовязань за кредитним договором у повному обсязі таких зобовязань, а також ОСОБА_4 та ОСОБА_5 несуть солідарну відповідальність за невиконання зобовязань за кредитним договором і позивач має право звернутись з вимогою про виконання боргових зобовязань як до ОСОБА_4, так і до ОСОБА_5, чи до всіх одночасно.

29 квітня 2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, за умовами якого ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором № CNL -201/197/2008 від 03 вересня 2008 року за всіма платежами, в тому числі за основним боргом, процентами та пенею.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 509, 525, 526, 623, 624, 625 ЦК України, просить суд стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором заборгованість за кредитним договором № CNL -201/197/2008 від 03 вересня 2008 року, станом на 16 липня 2013 року, на загальну суму 329909 гривень 55 копійок, з яких: 34595,95 доларів США, що за курсом НБУ станом на 16.07.2013р. становить 276525 гривень тіло кредиту; 3764,15 доларів США, що за курсом НБУ станом на 16.07.2013р. становить 30086,85 гривень відсотки, нараховані відповідно до п. 1.4.1 Кредитного договору; 23328,93 гривень пеня, нарахована відповідно до п. 4.1.1. Кредитного договору на прострочену заборгованість в розмірі 1% за період з 29.04.2013р. по 16.07.2013р.., та витрати по сплаті судового збору в розмірі 3441 гривень 00 копійок.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03 грудня 2013 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 28.03.1955 р.н ( ІНН НОМЕР_1), та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, (ІНН НОМЕР_2) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» ( п/р 3333 в АТ «ОТП Банк» м. Київ, МФО 300528, ) заборгованість за кредитним договором №CNL-201/197/2008 від 03.09.2008 року в розмірі 329 909 грн. 55 коп. ( триста двадцять девять тисяч девятсот девять грн.. пятдесят пять копійок). Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 28.03.1955 р.н ( ІНН НОМЕР_1), та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, (ІНН НОМЕР_2) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» ( п/р 3333 в АТ «ОТП Банк» м. Київ, МФО 300528, ) судовий збір у розмірі 3441 грн. 00 коп. ( три тисячі чотириста сорок одна гривня 00 копійок). (т. 1, а.с. 65-66)

Не погодившись з зазначеним рішенням суду, та у відповідності до ст. 228 ЦПК України у травні 2017 року відповідач ОСОБА_5 в особі представника ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду від 03 грудня 2013 року. (т. 1 а.с. 79-90)

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23 червня 2017 року заяву ОСОБА_5 в особі представника ОСОБА_3 задоволено. Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03 грудня 2013 року у справі № 2/331/1960/13 ( ЄУН № 331/6788/13-ц) за позовом товариства з обмеженою відповідальністю « ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором № CNL 201/197/2008 від 3.09.2008 р. скасовано та справу призначено до розгляду. (т. 1, а.с. 121-122)

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги банківської установи підтримала та просила суд їх задовольнити, посилаючись на те, що в даному випадку строки позовної давності не пропущені. Відповідно до ст. 1050 ЦК України банк протягом всього часу дії кредитного договору має право заявити вимогу про дострокове повернення частини кредиту з нарахованими процентами, та стягнути несплачені до моменту звернення до суду із позовом щомісячні платежі. 03 вересня 2008 року між Позивачем та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № CNL 201/197/2008 про надання кредиту в сумі 40000,00 доларів США зі сплатою 5,99% річних та FIDR (процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті тотожній валюті Кредиту, що розміщені в Банку на строк в 366 днів), на строк до 03 вересня 2023 року. Враховуючи, що строк кредиту змінено не було, вважає, що посилання представника відповідача ОСОБА_4 на застосування судом строку позовної давності у відповідності до вимог ст.ст. 256, 261 ЦК України є неспроможними. Також зазначила, що заперечення представника відповідача ОСОБА_4 в іншій частині також є неспроможними, оскільки спростовані наданими суду банківськими документами та належним чином завіреними установчими документами ТОВ «ОТП Факторинг Україна». Одночасно, представник позивача і заперечувала проти заперечень представника відповідача ОСОБА_5, посилаючись їх неспроможними, оскільки спростовані наданими суду банківськими документами та належним чином завіреними документами, наданими ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

Представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_2, в судовому засіданні проти позовних вимог позивача заперечував, зазначивши, що право вимоги позивача виникло на підставі договору факторингу від 29 квітня 2013 року, укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна». Проте, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не є фінансовою установою, а отже не має права грошової вимоги за кредитним договором № CNL 201/197/2008 від 03 вересня 2008 року, укладеного між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_4 Додатково просив суд застосувати строки позовної давності. В обґрунтування заяви про застосування строків позовної давності зазначив, що позивачем пропущено строк позовної давності, встановлений ст.ст. 256, 261 ЦК України, оскільки позивач звернувся до суду з позовом 27 серпня 2013 року.

Представник відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_3, в судовому засіданні проти позову ТОВ «ОТП Банк» заперечував, зазначивши, що до позовної заяви позивачем додано розрахунок заборгованості за кредитним договором, який не є належним та допустимим доказом, оскільки складений та підписаний не повноважними особами. Додатково наголосив на тому, що позивач в порушення умов як кредитного договору, так і договору поруки до нього, не надіслав на адресу ОСОБА_5 вимоги про дострокове погашення заборгованості, а тому не має право на звернення з позовом до суду. Просив суд застосувати строк позовної давності, посилаючись на те, що за умовами договору та укладених до нього додаткових угод позичальник зобовязаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені графіком повернення кредиту та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, а також встановлена відповідальність за порушення графіку погашення кредиту та сплати процентів за користування ним. Вважає, що оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок строку перебігу позовної давності за кожний платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Враховуючи, що порушення умов договору почалося з жовтня 2008 року, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду з цим позовом у серпні 2013 року, то останнім пропущено строк позовної давності. Додатково наголосив на те, що ОСОБА_5 не надавав згоду на внесення змін до умов кредитування, а саме: не надавав згоди на підписання жодних додаткових угод до Кредитного договору. На підставі викладеного, просив суд у задоволенні позову відмовити.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідачів, кожного в окремості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

У ч.2 ст. 509 ЦК України зазначено, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Частиною 2 зазначеної статті передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Належною формою кредитного договору на підставі ч. 1 ст. 1055 ЦК України є письмова форма.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Матеріалами справи встановлено, що 03 вересня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № CNL -201/197/2008 про надання кредиту в сумі 40000,00 доларів США зі сплатою 5,99% річних та FIDR (процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті тотожній валюті Кредиту, що розміщені в Банку на строк в 366 днів), на строк до 03 вересня 2023 року. (т. 1, а.с. 10-15)

03.09.2008 року, згідно з кредитною заявкою Позивач здійснив видачу кредитних коштів, шляхом їх безготівкового переказу на поточний рахунок ОСОБА_4 (т. 1, а.с. 165)

В забезпечення зобовязань ОСОБА_4 по кредитному договору № CNL -201/197/2008 від 03 вересня 2008 року, між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_5 було укладено договір поруки № SR-CNL -201/197/2008 від 03 вересня 2008 року, відповідно до якого останній зобовязався відповідати перед банком за повне та своєчасне виконання ОСОБА_4 боргових зобовязань за кредитним договором у повному обсязі таких зобовязань, а також ОСОБА_4 та ОСОБА_5 несуть солідарну відповідальність за невиконання зобовязань за кредитним договором і позивач має право звернутись з вимогою про виконання боргових зобовязань як до ОСОБА_4, так і до ОСОБА_5, чи до всіх одночасно. (т. 1, а.с. 43)

Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору Банк надає Позичальнику Кредит в розмірі, що визначений в Частині № 1 цього Договору (40000,00 доларів США), а Позичальник приймає Кредит, зобовязується належним чином використати та повернути Банку суму, отриманого Кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування Кредитом та виконати всі інші зобов'язання, як це вказано у цьому Договорі.

Згідно з пунктом 3 Частини № 1 Кредитного договору проценти за користування Кредитом розраховуються Банком на основі Плаваючої процентної ставки, що складається з фіксованого відсотку 5,99% річних та та FIDR (процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті тотожній валюті Кредиту, що розміщені в Банку на строк в 366 днів).

Відповідно до п. 1.5.1 Кредитного договору повернення відповідної частини Кредит» здійснюється Позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у Графіку Платежів шляхом внесення готівки в касу Банку або безготівковим перерахуванням на поточні рахунок. Відповідно до п. 1.5.1.1. Нараховані в порядку передбаченому цим Договором проценти сплачуються Позичальником одночасно з погашенням відповідної частини Кредиту та в строк, передбачений в Графіку Платежів. Датою остаточного повернення Кредиту є 03.09.2023 рік.

Проте, всупереч зазначеним умовам договору ОСОБА_4 не належним чином виконував свої зобовязання за кредитним договором, несвоєчасно та не в повному обсязі погашав кредит та відсотки за користування кредитом.

Заборгованість ОСОБА_4 перед позивачем за кредитним договором № CNL -201/197/2008 від 03 вересня 2008 року станом на 16 липня 2013 року становить 329909 гривень 55 копійок, з яких: 34595,95 доларів США, що за курсом НБУ станом на 16.07.2013р. становить 276525 гривень тіло кредиту; 3764,15 доларів США, що за курсом НБУ станом на 16.07.2013р. становить 30086,85 гривень відсотки, нараховані відповідно до п. 1.4.1 Кредитного договору; 23328,93 гривень пеня, нарахована відповідно до п. 4.1.1. Кредитного договору на прострочену заборгованість в розмірі 1% за період з 29.04.2013р. по 16.07.2013р.. (т. 1, а.с. 7)

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 610 ЦК Ураїни порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та морадьної шкоди.

Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 та ч. 2 ст. 509 ЦК України зазначений договір є підставою виникнення зобов'язань.

Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання, якщо інше не встановлено договором чи законом; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, у разі порушення зобов'язання боржник повинен відшкодувати збитки.

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

29 квітня 2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, за умовами якого ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором № CNL -201/197/2008 від 03 вересня 2008 року за всіма платежами, в тому числі за основним боргом, процентами та пенею. (т. 1, а.с. 21-33)

Аналізуючи перелічені норми матеріального права, суд приходить до висновку, що зібрані у справі докази вказують на наявність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором № CNL -201/197/2008 від 03 вересня 2008 року.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За ст. 10 ЦПК України судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналогічним чином питання обов»язків доказування і подання доказів регулює ст. 60 ЦПК України, за якою кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно абзацу 2 п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ в суді першої інстанції» від 12.06.2009 року встановлено, що розглядаючи справи, судам слід неухильно виконувати вимоги ст.ст. 58, 59 ЦПК України про належність та допустимість доказів.

Згідно ч.1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Із змісту вказаної норми права вбачається, що відомості про факти, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, повинні бути одержані із зазначених у законі джерел і передбаченими у законі способами.

Згідно з ч. 1 ст. 179 цього ж Кодексу предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Так, в даному випадку позивач обґрунтовує свої вимоги до ОСОБА_5 наявністю укладеного в забезпечення зобовязань ОСОБА_4 по кредитному договору № CNL -201/197/2008 від 03 вересня 2008 року, між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_5 договору поруки № SR-CNL -201/197/2008 від 03 вересня 2008 року.

Аналізуючи зазначену позивачем вимогу, заперечення представника відповідача ОСОБА_5 з приводу зазначеної вимоги та надані суду докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Договір поруки має додатковий (акцесорний) до основного зобов'язання -кредитного договору - характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього.

Правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого порукою, урегульовані ст.554 ЦПК України.

Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

За положенням ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку.

Як розяснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 24 постанови № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобовязання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором строк предявлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобовязання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобовязання у повному обсязі або у звязку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Також, при вирішенні зазначеного спору, суд враховує правову позицію, висловлену Верховним судом України в постановах по справам: 6-125цс14 від 17.09.2014р., 6-53цс14 від 17.09.2014р., 6-155цс13 від 29.01.2014р., 6-106цс14 від 24.09.2014р., 6-32цс14 від 10.09.2014р., 6-190цс14 від 21.01.2015р., яка у відповідності до ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму у відповідності із рішенням Верховного суду України.

Відповідно до вимог частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення усіх зобовязань боржника за кредитним договором.

При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобовязання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором, строк предявлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту порушення позичальником строку виконання зобовязання згідно з такими умовами або у звязку із застосуванням банком права на вимогу про повернення кредиту достроково порушення встановленого банком строку дострокового повернення позичальником кредиту.

Предявивши вимогу про дострокове повернення кредиту та сплати відсотків за користування ним кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобовязання й міг предявити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від дати порушення позичальником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором позичальником ОСОБА_4 на протязі дії кредитного договору неодноразово порушувалися строки повернення кредиту та мало місце повернення не в повному обсязі, та в подальшому зовсім перестав сплачувати кошти за кредитом. (т. 1, а.с. 208-209)

Крім того, правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого порукою, урегульовані ст.554 ЦПК України.

Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення, тощо.

Згода поручителя на збільшення обсягу його відповідальності повинна бути очевидною і наданою у спосіб, передбачений договором поруки.

Матеріалами справи підтверджено, що поручитель ОСОБА_5 жодного разу не надавав своєї згоди на збільшення обсягу його відповідальності, шляхом укладення додаткового договору до дороговору поруки при укладенні відповідних змін між банком та позичальником.

Суд не приймає до уваги наявність додаткового договору № 1 до договору поруки № SR-CNL -201/197/2008 від 03 вересня 2008 року, оскільки останній не містить в собі виклад конкретних змін, які вносяться до кредитного договору, як основного зобовязання, а тому суд приходить до висновку, що договір поруки від 03.09.2008 р. № SR-CNL -201/197/2008, укладений між банком та ОСОБА_5 є припиненим.

Надалі, представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_2, заперечує проти позовних вимог, виходячи з того, що право вимоги позивача виникло на підставі договору факторингу від 29 квітня 2013 року, укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна». Проте, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не є фінансовою установою, а отже не має права грошової вимоги за кредитним договором № CNL 201/197/2008 від 03 вересня 2008 року, укладеного між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_4 Додатково просив суд застосувати строки позовної давності. В обґрунтування заяви про застосування строків позовної давності зазначив, що позивачем пропущено строк позовної давності, встановлений ст.ст. 256, 261 ЦК України, оскільки позивач звернувся до суду з позовом 27 серпня 2017 року.

Аналізуючи зазначені відповідачами та його представником підстави їх заперечень проти позову та надані суду докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Згідно з ч.5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Як вбачається з доданих до справи матеріалів, 03 вересня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № CNL -201/197/2008 про надання кредиту в сумі 40000,00 доларів США зі сплатою 5,99% річних та FIDR (процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті тотожній валюті Кредиту, що розміщені в Банку на строк в 366 днів), на строк до 03 вересня 2023 року. (т. 1, а.с. 10-15)

З матеріалів справи вбачається, що позовні вимоги заявлені щодо повернення кредиту в повному обсязі, а тому перебіг позовної давності починається з 03 вересня 2023 року і не сплив на час пред'явлення позову згідно вхідного штампу суду 27.08.2013 року. (а.с. 1)

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем при зверненні до суду з позовом про стягнення заборгованості по кредитному договору не пропущено строк позовної давності, а тому заява відповідача ОСОБА_4 про застосування строку позовної давності не підлягає задоволенню.

29 квітня 2013р., між АТ «ОТП Банк» (первісний кредитор) та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір Факторингу, за яким було передано право вимоги, у тому числі за Кредитним договором та Договором поруки, укладеними з відповідачами. На час укладання вищенаведеного договору Факторингу, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було зареєстровано в реєстрі фінансових установ та мало свідоцтво, видане Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України (копія додається), тобто мало усі права на укладання договору Факторингу. Також у додатку до свідоцтва зазначено, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» має права на надання фінансових послуг факторингу без отримання ліцензії та/або дозволів відповідно до законодавства.

Згідно з п.3.1. в порядку та на умовах, визначених Договором Факторингу, Банк передав (відступив) Фактору (Позивачу) права грошової вимоги на Кредитний портфель, який включає в себе права грошової вимоги за Кредитними договорами (у тому числі кредитним договором та договором поруки, укладеними з відповідачами), а Фактор здійснює фінансування Банку за плату на умовах цього Договору.

Згідно з умовами договору Факторингу АТ «ОТП Банк» у відповідності до ст.ст. 512,514 ЦК України відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитними договорами, наведеними у додатку до вказаного договору, у тому числі і за кредитним договором № CNL -201/197/2008 від 03.09.2008р., договором поруки до нього.

Відповідно до ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

До того ж 29.04.2013р., між АТ «ОТП Банк» (первісний кредитор) та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір Комісії. Згідно вказаного договору, сторони домовились про те, що Комісіонер (Банк) буде вчиняти від свого імені, але за рахунок Комітента (Позивача) правочини, повязані з обслуговуванням Кредитного портфелю, включаючи, але не обмежуючись таким: Приймати платежі за Кредитними договорами від Боржників / Поручителів у національній та іноземній валюті; У випадку отримання платежів від Боржників / Поручителів за Кредитними договорами у іноземній валюті, - конвертувати кошти в іноземній валюті, в українські гривні та перераховувати їх на користь Комітента. Конвертація та перерахування таких коштів здійснюється Комісіонером за поточним офіційним курсом у день їх надходження без стягнення будь-яких комісій.

Аналізуючи викладені та досліджені в судовому засіданні відповідними доказами обставини, суд приходить до висновку, що заперечення представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_2, є неспроможними та судом до уваги не приймаються.

Стосовно вимоги позивача про стягнення на його користь суми сплаченого судового збору в розмірі 3441,00 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат повязаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Виходячи з того, що судом позовні вимоги задоволено в повному обсязі, а також те, що при звернені до суду із позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було сплачено судовий збір в розмірі 3441,00 грн., то суд приходить до висновку, що зазначена вимога також підлягає задоволенню. (а.с. 4)

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214 215 ЦПК України, ст. ст. 526, 527, 530, 549, 551, 610, 622, 625, 629, 1048, 1049, 1054 ЦК України,

В И Р І Ш И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1, (ІПН: НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» ( п/р 3333 в АТ «ОТП Банк» м. Київ, МФО 300528, ) заборгованість за кредитним договором №CNL-201/197/2008 від 03.09.2008 року, станом на 16 липня 2013 року, на загальну суму 329909 (триста двадцять девять девятсот девять) гривень 55 копійок, з яких: 34595,95 доларів США, що за курсом НБУ станом на 16.07.2013р. становить 276525 гривень тіло кредиту; 3764,15 доларів США, що за курсом НБУ станом на 16.07.2013р. становить 30086,85 гривень відсотки, нараховані відповідно до п. 1.4.1 Кредитного договору; 23328,93 гривень пеня, нарахована відповідно до п. 4.1.1. Кредитного договору на прострочену заборгованість в розмірі 1% за період з 29.04.2013р. по 16.07.2013р..

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1, (ІПН: НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» ( п/р 3333 в АТ «ОТП Банк» м. Київ, МФО 300528, ) судовий збір в розмірі 3441 (три тисячі чотириста сорок одна) гривень 00 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Суддя: Н.Г. Скользнєва

24.11.2017