Справа № 127/2-6054/10
Провадження № 4-с/127/12/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2017 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Луценко Л.В.,

при секретарі Завадюк О.І.,

за участю: заінтересованої особи ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вінниці цивільну справу за скаргою публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_2», за участю зацікавлених осіб державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниці ОСОБА_1, Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниці, ОСОБА_3 про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник ПАТ «ВіЕйБі Банк» звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця Центрального В ДВС м. Вінниці ОСОБА_1 щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві у виконавчому провадженні №50610904 від 04.10.2016 року, мотивуючи свої заявлені вимоги тим, що рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 23.09.2010 року у цивільній справі №2-6054/10 за позовом ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованість за кредитним договором №В2/С-141 від 17.06.2008 року у сумі 29 968,84 грн.

На виконання вищезазначеного рішення 17.02.2011 року Ленінським районним судом м. Вінниці було видано виконавчий лист у даній справі.

В подальшому, заявником було направлено до Центрального В ДВС м. Вінниці поштовою кореспонденцією заяву про примусове виконання рішення із виконавчим листом.

Разом з тим, 04.10.2016 року державним виконавцем Центрального В ДВС м. Вінниці ОСОБА_1 було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47, ст.50 Закону України «Про виконавче провадження».

Як вбачається з вищезазначеної постанови свої дії субєкт владних повноважень обґрунтовує тим, що за адресою, вказаною у виконавчому документі, боржника не розшукано, рухомого та нерухомого майна за боржником не зареєстровано, офіційного доходу боржник не має, а тому стягнення не проводилось.

Однак, всупереч зазначеним нормамам законодавства, державним виконавцем не направлено подання до суду щодо обмеження боржника у праві виїзду за кордон до виконання зобовязань за рішенням суду, також не встановлено місце реєстрації боржника, не оголошено розшук боржника, тощо.

Таким чином, державним виконавцем, якому було доручено виконання вищезазначеного виконавчого документа, не вжито заходів, покладених на нього Законом України «Про виконавче провадження», що послугувало в подальшому винесення державним виконавцем Центрального В ДВС м. Вінниці ОСОБА_1 постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 04.10.2016 року ВП №50610904 на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

А тому, вищевикладені обставини стали підставою для звернення заявника до суду із даною скаргою, в якій просив визнати дії державного виконавця Центрального В ДВС м. Вінниці ОСОБА_1 щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу у ВП №50610904 від 04.10.2016 року неправомірними; скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у провадженні №50610904 від 04.10.2016 року; зобовязати державного виконавця Центрального В ДВС м. Вінниці ОСОБА_1 поновити виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа №2-6054/10 від 17.02.2011 року, виданого Ленінським районним судом м. Вінниці.

Представник заявника за довіреністю ОСОБА_4 до судового засідання не зявився, однак від останнього надійшло письмове клопотання про розгляд скарги у його відсутність, заявлені вимоги підтримує та просить суд останні задовольнити з підстав, викладених у скарзі.

Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у розгляді справи, має право заявляти клопотання про розгляд справи за її відсутності.

В судовому засіданні заінтересована особа та представник заінтересованої особи за довіреністю державний виконавець Центрального В ДВС м. Вінниці ОСОБА_1 заявлені вимоги не визнав та просив в задоволенні останніх відмовити у звязку з безпідставністю.

Заінтересована особа ОСОБА_3 до судового засідання не зявилась із невідомих суду причин, хоча про день, час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином.

Заслухавши пояснення заінтересованої особи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, копією матеріалів виконавчого провадження №50610904суд вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 23.09.2010 року у цивільній справі №2-6054/10 за позовом ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованість за кредитним договором №В2/С-141 від 17.06.2008 року у сумі 29 968,84 грн.

На виконання вищезазначеного рішення 17.02.2011 року Ленінським районним судом м. Вінниці було видано виконавчий лист у даній справі.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме копії виконавчого провадження №.03.2016 року заявником було направлено до Центрального В ДВС м. Вінниці поштовою кореспонденцією заяву про примусове виконання рішення із виконавчим листом, а державним виконавцем Центрального В ДВС м. Вінниці ОСОБА_1 25.03.2016 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання зазначеного виконавчого листа.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року №606-XIV (в редакції на момент відкриття виконавчого провадження та виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно ч.ч.1, 2 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року №606-XIVдержавний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії; державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Окрім того, у відповідності до ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року №606-XIV державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: 1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; 2) здійснювати перевірку виконання юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; 3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну; 4) безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, у разі необхідності примусово відкривати та опечатувати такі приміщення і сховища; 5) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; 6) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; 7) за згодою власника використовувати приміщення, у тому числі комунальної власності, для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника для перевезення майна; 8) звертатися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа, про встановлення чи зміну порядку і способу виконання, про відстрочку та розстрочку виконання рішення; 9) звертатися до органу (посадової особи), який видав виконавчий документ, про роз'яснення змісту документа; 10) звертатися до суду з поданням про розшук боржника - фізичної особи або дитини чи про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання; 11) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а в разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи Національної поліції; 12) залучати у встановленому порядку до провадження виконавчих дій понятих, поліцейських, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання; 13) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; 14) застосовувати під час провадження виконавчих дій відеозапис, фото- і кінозйомку; 15) у процесі виконання рішень за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі необхідності примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням поліцейських, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке за законом можливо звернути стягнення; 16) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або від боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог державного виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; 17) з метою профілактичного впливу повідомляти органам державної влади, громадським об'єднанням, трудовим колективам і громадськості за місцем проживання або роботи особи про факти порушення нею вимог законодавства про виконавче провадження; 18) у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням; 19) у разі необхідності залучати до проведення чи організації виконавчих дій суб'єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача; 20) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами.

Однак, всупереч зазначеним нормамам законодавства, державним виконавцем не встановлено місце реєстрації боржника, не оголошено розшук останнього, не проведено перевірку майнового стану боржника за місцем його проживання, не направлено подання до суду щодо обмеження боржника у праві виїзду за кордон до виконання зобовязань за рішенням суду, тощо.

Таким чином, державним виконавцем, якому було доручено виконання вищезазначеного виконавчого документа, не вжито заходів, покладених на нього Законом України «Про виконавче провадження», що послугувало в подальшому винесення державним виконавцем Центрального В ДВС м. Вінниці ОСОБА_1 постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 04.10.2016 року ВП №50610904 на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), оскільки у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно ст.383 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Вимогами ч.2 ст.387 ЦПК України визначено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що вимоги скарги знайшли своє підтвердження під час судового розгляду справи, а тому підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 року №6, ст.ст.1, 18, 48 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.210, 383, 386, 387 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу задовольнити.

Визнати дії державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_5 щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні №50610904 від 04.10.2016 року неправомірними.

Скасувати постанову державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_1 про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні №50610904 від 04.10.2016 року.

Зобовязати державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_1 поновити виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа №2-6054/10 від 17.02.2011 року, виданого Ленінським районним судом м. Вінниці.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: