Справа № 127/617/17
УХВАЛА

31 січня 2017 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого Баряка А.С.,

за участю секретаря Шмирової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 3 Вінницького міського суду Вінницької області заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває цивільна справа № 127/617/17-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення коштів.

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про забезпечення вище згаданого позову, зазначивши, що предметом спору є грошові кошти в сумі 349027,00 грн., які відповідачі повинні були у вересні місяці 2016 року сплатити позивачу згідно відповідного договору позики. Заявник зазначає, що обставинами, які можуть утруднити та зробити неможливим виконання рішення суду, є те, що відповідач по справі уже не подружжя і можуть наявне майно поділити між собою та розпорядитись ним, в силу чого заявник просить суд забезпечити позов шляхом накладання арешту на майно та грошові кошти на суму 349027,00 грн., що належать на праві власності відповідачам.

Розглянувши заяву, вивчивши письмові матеріали справи, вважаю, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ст.151 ЦПК України суд, за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України передбачено слідуючі види забезпечення позову: накладання арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Згідно п. 4 Постанови ПВСУ № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заявник не додає до заяви про забезпечення позову жодного доказу.

За даних обставин, враховуючи, що заявник не додає до заяви про забезпечення позову жодного доказу наявності обставин, які вказують на існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, адже посилання на можливе вжиття відповідачами дій щодо розподілу між ними належного їм майна з послідуючим його відчуженням є припущенням, яке суд не може взяти до уваги, при цьому, суд звертає увагу на те, що суду не надано жодного належного та допустимого доказу наявності у відповідачів на праві власності відповідного майна або коштів, на яке позивач просить накласти арешт, як і не надано доказів вартості можливо належного відповідачам майна, що позбавляє суд додержатись, зокрема, принципу співмірності розміру позовних вимог та розміру вартості належного відповідачам майна, адже реалізовуючи правовий механізм щодо забезпечення позову шляхом накладання арешту на майно та грошові кошти суд не може керуватись абстрактними та загальними категоріями відносно відповідного майна, а повинен враховувати та оцінювати обставини наявності та належності на праві власності відповідачам конкретного майна з врахуванням його вартості, та обставини реальної наявності коштів, на які заявник просить накласти арешт, в силу чого, суд вважає заявлену вимогу необгрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України , суд-

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпеченні позову по справі № 127/617/17-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення коштів.

Копію ухвали надіслати ОСОБА_1

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя