Справа №591/2769/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1754/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Хвостика С. Г.,

суддів - Левченко Т. А. , Криворотенка В. І.

з участю секретаря судового засідання Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Зарічного районного суду м.Суми від 02 жовтня 2017 року

в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення коштів за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а :

31 травня 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, який обґрунтовував тим, що згідно умов кредитного договору від 06 лютого 2013 року відповідач отримав кредит у сумі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом. При цьому, як вказав позивач, відповідач надав згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами і правилами надання банківських послуг» та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом позичальника у заяві. Ураховуючи, що відповідач своїх зобовязань за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість, тому, посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_3 кредитну заборгованість у розмірі 15086,03 грн., яка нарахована станом на 03 квітня 2017 року і складається з: 5391,99 грн. заборгованості за кредитом; 1326,39 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 7173,08 грн. пені; 500 грн. штрафу (фіксована частина), 694,57 грн. штрафу (процентна складова).

Рішенням Зарічного районного суду м.Суми від 02 жовтня 2017 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 5391,99 грн. заборгованості за кредитним договором та 576 грн. судових витрат. В задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Зазначене рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення процентів за користування кредитом, пені та штрафів позивач оскаржив в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати в оскарженій частині та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. При цьому вважає, що сторонами були узгоджені всі істотні умови кредитного договору, оскільки, підписуючи заяву від 06 лютого 2013 року, відповідач приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг, Тарифів банку, які є загальнодоступними і їх підписання позичальником не є обовязковим. Зазначає, що наявні у справі письмові докази, надані Банком на підтвердження факту укладення кредитного договору та існування заборгованості у заявленому розмірі, не спростовані відповідачем.

Рішення суду в частині задоволених позовних вимог сторонами не оскаржується, тому в апеляційному порядку не переглядається.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» - ОСОБА_4 про задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

При цьому, у звязку з відсутністю відповідача за місцем його реєстрації, що вбачається з акта судового розпорядника, так як він там не мешкає два роки, відповідно до вимог ст. 74 ЦПК України ввжається, що судове повідомлення відповідачу про час і місце розгляду даної справи вручене належним чином.

Згідно з ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позову Банку в частині стягнення процентів за користування кредитом, пені та штрафів, суд першої інстанції виходив з того, що Тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна», Умови та Правила надання банківських послуг позичальником не підписані, оригінали вказаних документів йому не надавались, у звязку з чим їх не можна вважати складовою частиною кредитного договору. Окрім цього, як вказав суд, позивачем не заявлялась вимога про стягнення відсотків за користування кредитом, виходячи з облікової ставки НБУ, та не наданий відповідний розрахунок процентів.

Однак, колегія суддів не може погодитися із висновками суду щодо наявності підстав для відмови у позові в частині стягнення відсотків за користування кредитними коштами, виходячи з наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що 06 лютого 2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_3 було укладено кредитний договір шляхом підписання відповідачем анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг(а.с. 9).

За умовами кредитного договору позичальнику була відкрита сума кредитного ліміту у розмірі 5000 грн. на кредитну картку «Універсальна».

Обґрунтовуючи позовні вимоги, банк надав розрахунок заборгованості, відповідно до якого у звязку неналежним виконанням позичальником зобовязань за кредитним договором утворилась заборгованість станом на 03 квітня 2017 року у розмірі 15086,03 грн., яка складається з 5391,99 грн. заборгованості за кредитом; 1326,39 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 7173,08 грн. пені; 500 грн. штрафу (фіксована частина), 694,57 грн. штрафу (процентна складова) (а.с. 8).

Згідно з розрахунком Банка прострочена заборгованість по щомісячним платежам по тілу кредита та процентам виникла у відповідача з 01 квітня 2016 року, а останній платіж за процентами у розмірі 166,11 грн. та за тілом кредиту у розмірі 300 грн. він здійснив 19 лютого 2016 року.

Із виписки по картковому рахунку вбачається, що ОСОБА_3 користувався кредитною карткою, здійснював за допомогою неї оплату товару, послуг та знімав кошти готівкою (а.с. 79 85).

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За статтею 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Виходячи з матеріалів справи, позовні вимоги щодо стягнення процентів за користування кредитом, пені та штрафів ОСОБА_1 обґрунтовує умовами, викладеними у Тарифах щодо обслуговування кредитних карт «Універсальна», а також в Умовах і Правилах надання банківських послуг, проте, вказані документи не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору, оскільки всупереч вимогам ст. ст. 207, 1055 ЦК України вони не підписані позичальником, а їх оригінали кредитор відповідачеві не передав.

Такий висновок апеляційного суду узгоджується з правовими позиціями, викладеними у постановах Верховного Суду України № 6-16цс15 від 11 березня 2015 року, № 6-240цс14 від 11 лютого 2015 року, № 6-698цс15 від 10 червня 2015 року та № 6-757цс 15 від 01 липня 2015 року, які мають бути використані судами при розгляді справ з аналогічними обставинами.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги про доведеність факту укладення між сторонами кредитного договору, який складається не лише з заяви позичальника, а і з Умов та Правил надання банківських послуг, а також з Тарифів, не знайшли свого підтвердження, у звязку з чим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь Банку пені та штрафу за орушення умов виконання кредитного договору, так як Банком не доведено, що у договорі передбачалась відповідальність відповідача за невиконання його умов, а доводи апеляційної скарги в зазначеній частині, виходячи з вищенаведеного, не заслуговують на увагу колегії суддів.

Разом з тим, наявність у відповідача обовязку щодо сплати процентів передбачена ч. 1 ст. 1054 ЦК України. Проте, враховуючи, що умовами кредитного договору не визначено розмір процентів за користування кредитом, тому їх розмір у даному випадку має обраховуватися, виходячи з положень ч. 1 ст. 1048, ч. 2 ст. 1054 ЦК України, за якими, якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Отже, рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитом підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення вказаних вимог Банку.

Таким чином, враховуючи визначений судом розмір заборгованості по тілу кредиту, колегія суддів вважає, що на користь Банку підлягає стягненню заборгованість по процентам за користування кредитом, нарахована за період з 01 квітня 2016 року по 03 квітня 2017 року, у розмірі 952,54 грн.

Даний розмір заборгованості узгоджується також із розрахунком, наданим ПАТ КБ «ПриватБанк» до апеляційного суду.

Розподіл судових витрат необхідно здійснити відповідно до вимог ст.88 ЦПК України.

Оскільки позов Банку задоволено на 42 % ((5391,99+952,54)* 100 % /15086,03 грн.), тому з ОСОБА_3 на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, тобто, 672 грн. за розгляд справи в суді першої інстанції та 739,2 грн. за апеляційний перегляд рішення суду, у звязку з чим рішення місцевого суду в частині розподілу судових витрат підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.2; 309 ч.1 п.п. 1, 4; 314 ч.2; 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Зарічного районного суду м.Суми від 02 жовтня 2017 року в даній справі в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за процентами скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» в частині стягнення заборгованості за процентами у розмірі 1326,39 грн. задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за процентами за користування кредитом у розмірі 952,54 грн.

В іншій оскарженій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення Зарічного районного суду м.Суми від 02 жовтня 2017 року в частині розподілу судових витрат змінити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 672 грн. та - 739,20 грн. за апеляційний перегляд рішення суду.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -