№ 2/760/869/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2017 року Солом'янський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Бобровник О. В.

при секретарі: Яковенко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Відділ державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві про стягнення упущеної вигоди, відшкодування моральної шкоди, стягнення збитків, пов'язаних з виконанням рішень суду та стягнення грошових коштів за несплачені комунальні послуги, за зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Відділ державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві про стягнення упущеної вигоди, відшкодування моральної шкоди, стягнення збитків, пов'язаних з виконанням рішень суду та стягнення грошових коштів за несплачені комунальні послуги.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 06 листопада 2008року ОСОБА_1 є власником 1/3 частини квартири АДРЕСА_1.

Власниками 2/3 частин вказаної квартири були - ОСОБА_2 та її син - ОСОБА_3 по 1/3 частині кожний.

Позивач зазначав, що до квартири його не впускають, в зв'язку з чим він був вимушений подати до суду позов про передачу у власність власникам 2/3 частин даної квартири, належній йому - 1/3 частини, по 1/6 кожному, з виплатою йому грошової компенсації, яку визначить суд.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 12.10.2009 р. належна позивачу ОСОБА_1 1/3 частина перейшла у власність відповідачам по 1/6 на кожного.

Вказане рішення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 добровільно зареєстрували у Київському БТІ та стали повноправними власниками вказаної квартири по 1/2 кожний.

Однак грошову компенсацію відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позивачу ОСОБА_1 не сплатили, внаслідок чого було відкрите виконавче провадження про стягнення суми.

Державною виконавчою службою було описане та виставлене на торги майно належне боржникам - ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а саме дві, по 1/2частини, цієї квартири.

Коли дані частини не продалися з торгів, ОСОБА_1 погодився залишити майно а саме дві по 1/2 частки квартири АДРЕСА_2 за собою.

Позивач ОСОБА_1 вказує що з 27.06.2012 р., він є власником усієї квартири АДРЕСА_3, і згідно двох свідоцтв по 1/2 та 1/2 на право власності вказаної квартири.

09.08.2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 був укладений Договір оренди на дану квартиру який був зареєстрований належним чином у Житлово-експлуатаційній конторі.

Також ОСОБА_1 стверджує що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, колишні власники вказаної квартири ОСОБА_2 та ОСОБА_3 чинять йому перешкоди у користуванні квартирою, не впускають його, орендатора та виконавчу службу до цієї квартири перешкоджаючи виконанню рішення суду, грубо порушуючи його права чим спричиняють йому як матеріальну - упущена вигода, так і моральну шкоду яку ОСОБА_1 обґрунтовує переживаннями у зв'язку з неможливістю користування та розпорядження своєю власністю.

В зв'язку із зазначеним позивач за первісним позовом ОСОБА_1 просив суд стягнути з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно на користь ОСОБА_1 198 600 грн. упущеної вигоди; 198 600 грн. моральної шкоди; 6 877,48 грн. збитків пов'язаних з виконанням рішень суду; 5 911,32 грн. - грошові кошти за несплачені комунальні послуги.

В процесі розгляду справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме майно.

Позивачі за зустрічним позовом обгрунтовували свої вимоги тим, що вони є єдиними законними власниками спірної квартири, а ОСОБА_1 злочинним шляхом набув право власності на спірну квартиру за допомогою фальсифікації правоустановчих документів.

Позивачі за зустрічним позовом стверджують, що правоустановчі документи на спірну квартиру ОСОБА_1 виготовлені в протиправний спосіб за допомогою сфальсифікованих документів до вступу в силу рішень судів, за допомогою незаконних рішень судів та протиправних дій посадових осіб Київського бюро технічної інвентаризації, судового виконавця, нотаріусів та експертів.

Вважають, що ОСОБА_1 шахрайським шляхом заволодів спірною квартирою, чим позбавив ОСОБА_2 та ОСОБА_3 права на житло, передбачене чинним законодавством.

Також вважають, що рішення Солом'янського районного суду м.Києва від 12.10.2009 року, яким було припинено право власності ОСОБА_1 на 1/3 частини спірної квартири, визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 1/6 частині вказаної квартири є помилковим та направлене на незаконне заволодіння майном ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Посилаються на те, що реалізація спірної квартири в порядку виконавчого провадження та набуття ОСОБА_1 права власності на неї відбулося в порушення вимог чинного законодавства та прав ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а тому вважають, що ОСОБА_1 не набув права власності на спірну квартиру.

В зв'язку із зазначеним позивачі за зустрічним позовом просили суд визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право власності на квартири АДРЕСА_3 та скасувати правовстановлюючі документи на вказану квартиру, які видані на ім'я ОСОБА_1, як такі, що є сфальсифікованими та які видані у незаконний та у не правовий спосіб.

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, направивши до суду замість себе представника, який в судовому засіданні первісну позовну заяву підтримав в повному обсязі та просив суд про задоволення позову, проти задоволення зустрічного позову заперечував в повному обсязі посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність, просив відмовити в задоволенні зустрічного позову.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 в судовому засіданні зустрічний позов підтримала з підстав зазначених у позову та просила про його задоволення, проти первісного позову заперечувала в повному обсязі, просила відмовити в задоволенні первісного позову.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, направивши до суду замість себе представника, який в судовому засіданні зустрічний позов підтримав з підстав зазначених у позову та просив про його задоволення, проти первісного позову заперечував в повному обсязі, просив відмовити в задоволенні первісного позову.

Третя особа за первісним позовом: ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві в судове засідання свого представника не направили, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Заслухавши пояснення учасників процесу присутніх в судовому засіданні, вивчивши та дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в справі, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтв про право власності НОМЕР_1 та НОМЕР_2 від 27.06.12 року посвідчених приватним нотаріусом Лихолат І.П., ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_3.

Вбачається, що відповідачі за первісним позовом, на вимогу власника квартири добровільно з квартири не виселились та напроти перешкоджали ОСОБА_1 безперешкодно користуватись своєю власністю, зокрема здавати квартиру в оренду, що підтверджується рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 18 квітня 2013 року.

Згідно вказаного рішення, Свідоцтва про право власності на житло виданого 04.08.1994 року на квартиру АДРЕСА_3 на праві власності належала ОСОБА_9, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних долях, тобто по 1/3 частині.

Рішенням Солом'янського районного суду м.Києва від 12.10.2009 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про припинення права власності задоволено, припинено право власності ОСОБА_1 на 1/3 частину квартири квартиру АДРЕСА_3, визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 1/6 частині вказаної квартири.

Вказане рішення суду набрало законної сили та зареєстровано в БТІ м.Києва 14.03.2011 року.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 12.10.2009 року встановлено, що ОСОБА_1 набув право власності на 1/3 частини квартиру АДРЕСА_3, згідно рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 06.11.2008 року.

Згідно з положеннями ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини,.

З огляду на викладене, обставини встановлені судовим рішенням в частині набуття права власності ОСОБА_1 на 1/3 частини спірної квартири встановлені та в порядку ст. 61 ЦПК України не доводяться.

Так, в порядку примусового виконання рішення Солом'янського районного суду м.Києва від 12.10.2009 року, державним виконавцем було проведено опис та арешт майна боржників, тобто відповідачів за первісним позовом та виставлено на прилюдні торги спірну квартиру.

Встановлено, що реалізація арештованого майна на прилюдних торгах не відбулася, внаслідок чого ОСОБА_1, як стягувач виявив бажання залишити за собою непридбане майно, що раніше належало ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а саме: 1/3 частина квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло та 1/6 частина квартири, на підставі рішення Солом'янського районного суду м.Києва від 12.10.2009 року, в порядку ч.6,8 ст.62 ЗУ «Про виконавче провадження».

Так, згідно Свідоцтва НОМЕР_3, Свідоцтва НОМЕР_4 від 27.06.2012р. посвідченого приватним нотаріусом Лихолат І.П. за № 297 та №298, вбачається, що ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_3.

Видача даних свідоцтв здійснено приватним нотаріусом Лихолат І.П. відповідно до ст.61 ЗУ «Про виконавче провадження», на підставі акту про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, затвердженого начальником державної виконавчої служби Солом'янського РУЮ від 13.03.2012 року.

Державна реєстрація права власності на спірну квартиру за ОСОБА_1 здійснена 09.08.2012 року, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав.

Вказані вище свідоцтва є чинними.

З огляду на викладене вбачається, що відповідачі за первісним позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 втратили право власності на спірну квартиру, та на даний час, ОСОБА_1 є єдиним її власником.

Вбачається, що вказане рішення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в добровільному порядку виконане не було, оскільки останні чинили активний супротив державним виконавцям, в зв'язку з чим були притягнуті до кримінальної відповідальності.

Так, згідно ухвали Солом'янського районного суду м. Києва від 22 грудня 2014 року справа № 1-кп/760/1043/14, ОСОБА_3 було звільнено від кримінальної відповідальності за ст. 382 ч. 1 КК України, в зв'язку зі зміною обставин, а кримінальне провадження закрито.

Згідно ухвали Солом'янського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2016 року справа № 1-кп/760/547/16, ОСОБА_2 було звільнено від кримінальної відповідальності, за ст. 382 ч. 1 КК України на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році» та кримінальне провадження закрито.

Відповідно до п.2,ч.2,ст. 22 ЦК України доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно ч. 1,2, ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Відповідно до ч.1, 2 ст.1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Разом з тим позивач за первісним позовом ОСОБА_1 не надав суду доказів того, що він домовився зі співвласниками про спільну здачу в оренду квартири чи частини квартиру коли квартира перебувала у спільній частковій власності, тому задоволенню підлягає тільки вимога про стягнення з відповідачів за первісним позовом втраченої вигоди за період коли квартира перебувала у виключній приватній власності ОСОБА_1 в межах позовної вимоги, а саме в по 5000 гривень на протязі 29 місяців активного перешкоджання відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3, позивачу ОСОБА_1 користування своєю власністю та неможливістю з вини відповідачів отримати прибуток від здачі в оренду своєї квартири, а разом 145000 гривень.

В решті вимог первісної позовної заяви має бути відмовлено оскільки позивачем ОСОБА_1 не було надано належних і допустимих доказів щодо своїх витрат по спірній квартирі саме в контексті даного позову. Також ОСОБА_1 не надав докази що він сплатив борг по комунальній платі замість відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та не вказав підстави відповідно до яких у нього виникає право вимоги до останніх по стягненню з них боргу по комунальним платежам.

Враховуючи обставини справи, обсяг заподіяних позивачу ОСОБА_1 моральних страждань, час моральних страждань, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених позивачем вимог і вважає за необхідне стягнути з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь позивача в порядку відшкодування моральної шкоди 2000,00 грн., що відповідає вимогам розумності і справедливості (ст.23 ЦК України);

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - «...під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб».

Що стосується вимог зустрічного позову то у його задоволенні необхідно відмовити.

Так посилання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на помилковість та незаконність прийнятих судом рішень по спірній квартирі, що набрали чинності в порядку ст.61 ЦПК України не підлягають дослідженню в даній справі оскільки обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Наявність у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 оригіналу свідоцтва про право власності на житло виданого Відділом приватизації Залізничної районної держадміністрації м.Києві від 04.08.1994 року, не є підставою для відмови у задоволення вимог ОСОБА_1, оскільки останній набув право власності на спірну квартиру в порядку вчинення виконавчих дій по примусовому виконанню рішення суду, що підтверджується відповідними свідоцтвами від 28.06.2012 р.

Таким чином, наявність оригіналу свідоцтва про право власності на житло у ОСОБА_2 та ОСОБА_3, не дає останнім законних підстав, в розумінні вимог чинного законодавства, право володіння, користування та розпорядженням спірним житловим приміщенням.

З урахуванням викладеного вище, керуючись ст. ст.. 22, 23, 358, 1166, 1167 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_7 до ОСОБА_8, ОСОБА_3, 3-тя особа Відділ державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві про стягнення упущеної вигоди, відшкодування моральної шкоди, стягнення збитків, пов'язаних з виконанням рішень суду та стягнення грошових коштів за несплачені комунальні послуги - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8, ОСОБА_3, солідарно на користь ОСОБА_7 145000,00 грн. упущеної вигоди внаслідок з вини відповідачів неможливістю користуватись власністю (здавати в оренду) та моральну шкоду в розмірі 2000 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

В задоволені зустрічного позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме майно - відмовити.

Стягнути з відповідачів ОСОБА_8, ОСОБА_3, солідарно на користь держави судовий збір у сумі 2090 грн.

Ухвала може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Солом'янський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти ти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: