Категорія 59Доповідач Денишенко Т. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Він-ницької області в складі:

головуючої судді Денишенко Т.О.,

суддів Стадника І.М., Міхасішина І.В.,

за участі секретаря Торбасюк О.І., апелянта, позивача ОСОБА_2, відпові-дачки ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Він-ниці, в залі судових засідань апеляційного суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про порушення зобов'язання, повернення коштів,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Він-ницького міського суду Вінницької області від 25 липня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

16 грудня 2016 року ОСОБА_2 звернувся у Вінницький міський суд Він-ницької області з позовом до ОСОБА_3 про порушення зобов'язання, по-вернення коштів, посилаючись на наступні обставини. 28 травня 2015 року Він-ницьким міським судом Вінницької області у справі № 127/9174/15-ц було ухвалене рішення про стягнення з позивача на користь ОСОБА_3 додатко-вих витрат на лікування дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в сумі 6456,75 гривень. Таке судове рішення було скасоване Апеляційним судом Вінницької області лише в частині розподілу судових витрат. У цій частині було ухвалене нове рішення. З відповіді Департаменту охорони здоров'я Вінницької облдерж-адміністрації позивачеві стало відомо, що фактичні витрати на лікування ОСОБА_4 у 2015 році склали лише 300,00 гривень, тому ОСОБА_2, з посиланням на досягнення донькою у 2017 році повноліття, просив суд стягнути на його ко-ристь з відповідачки кошти з врахуванням інфляції, понесені ним на лікування дитини, які не були витрачені за призначенням ( а. с. 2 ).

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 25 липня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено ( а. с. 88-92 ).

Не погоджуючись з ухваленим судом першої інстанції рішенням у справі, ОСОБА_2 оскаржує його в апеляційному порядку, просить дане рішення скасувати, ухвалити нове рішення про повернення йому коштів, не витрачених на лікування дитини-інваліда. Апелянт посилається на неповне встановлення судом обставин у справі та невірну оцінку достовірності кожного доказу, а та-кож у взаємозв'язку їх в сукупності, що має значення для справи ( а. с. 96 ).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення та заперечення на апеляційну скаргу сторін у справі, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши в сукуп-ності наявні в ній докази, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржува-ного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

Відповідно до норм статей 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути за-конним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обгрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтвер-джуються, чи є інші фактичні дані, що мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочин-ства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були до-сліджені в судовому засіданні. Умовами обгрунтованості є повне і всебічне з'я-сування обставин, що мають значення для справи, доведеність тих обставин, які суд вважає встановленими, відповідність висновків суду обставинам справи.

Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.

Відповідно до частини третьої статті 10, частини першої статті 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Ко-дексом. Частиною 1 статті 11 цього Кодексу передбачено, що суд розглядає ци-вільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі дока-зів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог частин першої та другої статті 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє закон-ність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеля-ційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними в пункті 17 постанови Пленуму Вер-ховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику роз-гляду цивільних справ в апеляційному порядку», перевіряючи законність і об-ґрунтованість оскаржуваного судового рішення, суд апеляційної інстанції пови-нен з'ясувати: чи враховані судом першої інстанції при ухваленні рішення всі факти, що входять до предмета доказування; чи підтверджені обставини (факти), якими мотивовано рішення, належними й допустимими доказами та чи доведені вони; чи відповідають висновки суду встановленим фактам; чи дотри-мано та чи правильно застосовані норми матеріального й процесуального пра-ва.

Судом встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 28 травня 2015 року в частині, залишеній без змін рішенням Апеля-ційного суду Вінницької області від 03 серпня 2015 року, позов ОСОБА_2 задоволений частково, з нього на користь ОСОБА_3 стягнуто додаткові ви-трати на дитину-інваліда ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 6456,75 гривень. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Суд підкреслив, шо вказані кошти були стягнуті з ОСОБА_2 саме як до-даткові кошти на потреби дитини-інваліда ОСОБА_4, які у відповідності з нормами статті 185 СК України використовуються у зв'язку з особливими обставинами, зокрема, на лікування дитини, придбання для неї пев-них ліків, проведення спеціальних медичних оглядів, санаторно-курортного лі-кування тощо. Суд зазначив, що донька сторін у справі є інвалідом з дитинства, має велику кількість захворювань, потребує постійного лікування, медичного спостереження, супроводу. Суд звернув увагу, що в рішенні суду про стягнення на користь матері дитини з її батька 6456,75 гривень не визначений проміжок часу, протягом якого ці кошти повинні були бути витраченими, на те, що будь-яких доказів непроведення відповідачкою лікування дитини не надано. Вимоги позивача грунтуються виключно на його сумніві витрачання стягнутих з нього коштів саме на лікування дівчини і саме у 2015 році з огляду на відповідь Де-партаменту охорони здоров'я Вінницької обласної державної адміністрації.

Суд дійшов висновку про право матері дитини витрачати стягнуті кошти не лише у 2015 році, але й у наступні роки на придбання, зокрема, ліків у разі по-треби поза пільговими рецептами, зазначив у рішенні чисельні конкретні дока-зи, надані суду відповідачкою, що доводять вжиття нею всіх можливих заходів, пов'язаних з лікуванням ОСОБА_4, визначення стану її здоров'я та підримання йо-го у стані, найбільш можливо належному.

Суд прийшов до висновку, що ОСОБА_3 постійно несе додаткові витра-ти на дитину, зокрема й за рахунок отриманих за рішенням суду коштів. Вона систематично вимушена слідкувати за динамікою хвороби, а через це періодич-но забезпечувати проходження дитиною обстежень, лікування, аж до оператив-них втручань.

Вирішуючи даний цивільний спір, суд врахував законодавчо визначену рів-ність обов'язків обох батьків по відношенню до власної дитини, те, що позивач як батько також зобов'язаний піклуватися про свою доньку-інваліда, додатково витрачати кошти на її належне утримання. Однак ОСОБА_2 не надав суду жодного доказу несення додаткових витрат на підтримання здоров'я ОСОБА_4 поза стягуваними у примусовому порядку аліментами.

Суд зазначив про не вірне обрання ОСОБА_2 способу захисту свого права, інтересу.

З висновками суду першої інстанції, викладеними в оскаржуваному рішенні від 25 липня 2017 року слід погодитися, вони є правильними, такими, що грун-туються на вимогах чинного законодавства, є логічними і справедливими.

Оскаржуючи судове рішення, позивач ОСОБА_2 посилається на досяг-нення донькою у 2017 році повноліття, тому додаткові кошти на її лікування надалі витрачатися не повинні, а вже понесені відповідачкою витрати не скла-дають стягнуту з нього суму додаткових витрат.

З доводами апелянта, викладеними в апеляційній скарзі на рішення суду першої інстанції, погодитися не можна, їм дана оцінка ще судом першої інстан-ції вмотивованими висновками, викладеними у рішенні. Колегія суддів апеля-ційного суду також не може з ними погодитися з огляду на несення матір'ю до-даткових витрат на дитину - інваліда протягом, починаючи з другої половини 2015 року до 15 лютого 2017 року. Логічним є висновок, що сума у 6456,75 гри-вень за цей період не може визнаватися надлишковою з огляду на перелік за-хворювань ОСОБА_4, відсутність доказів її повного вилікування, одужання. Коле-гія суддів апеляційного суду не знаходить достатніх, законних підстав для задо-волення апеляційної скарги і скасування законного, обгрунтованого судового рішення.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не відносяться до тих підстав, з якими процесуальне законодавство пов'язує можливість прийняття рішення щодо ска-сування або зміни оскаржуваного судового рішення.

Статтею 303 ЦПК України встановлені межі розгляду справи апеляційним судом, який перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстан-ції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої ін-станції.

Статтею 308 ЦПК України встановлено, що апеляційний суд відхиляє апе-ляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстан-ції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального пра-ва. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з од-них лише формальних міркувань.

Керуючись нормами статей 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 25 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошен-ня, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізова-ного суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадця-ти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча:/підпис/

Судді:/підписи/

Згідно з оригіналом: