23.11.2017 року Провадження №2/425/581/17
Справа №425/2273/17
місто Рубіжне Луганської області
Рубіжанський міський суд Луганської області, у складі головуючого судді Коваленка Д.С., секретар Гайворонська І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні Рубіжанського міського суду Луганської області, цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Про місце, день та час розгляду справи по суті, сторони повідомлялись належним чином, але у судове засідання не зявились. Представник позивача подав клопотання яким просив розглянути справу без його участі та яким фактично дав згоду і на розгляд справи у заочному порядку, і на ухвалення заочного рішення. Відповідачі причини неявки у судове засідання не повідомили, а правом на подачу заперечень та доказів, якими вони обґрунтовуються не скористались.
У звязку з повторною неявкою в судове засідання відповідачів, які були належним чином повідомлені про проведення судових засідань 17 листопада 2017 року та 23 листопада 2017 року, та від яких заяви про розгляд справи за його відсутністю не надходило і причини неявки ними не повідомлені, а позивач не заперечив проти вирішення справи у заочному порядку, розгляд справи здійснювався за відсутності позивача і відповідачів, на підставі наявних у справі доказів (у заочному порядку), про що судом була постановлена ухвала без виходу до нарадчої кімнати, та у порядку частини пятої статті 209 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом ЦПК України) занесена до журналу судового засідання.
У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, в силу положень частини другої статті 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, а розгляд справи здійснювався за їх відсутності.
Позиція представника позивача полягала в тому, що між банком та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 38 від 18 травня 2011 року, зобов`язання за яким банком були виконані шляхом видачі кредиту. З метою забезпечення виконання зобовязання з повернення ОСОБА_3 кредиту, сплати процентів за користування кредитом, був оформлений договір поруки № 1 від 18 травня 2011 року (між банком, ОСОБА_3 та ОСОБА_2). І оскільки ОСОБА_3 свої зобов`язання по поверненню кредиту, сплаті процентів за користування кредитом, у строки встановлені договором, належним чином не виконав, у банка виникло право вимоги боргу не тільки з ОСОБА_3, а й з ОСОБА_2, як його поручителя, у солідарному порядку, при цьому з урахуванням інфляції та трьох відсотків річних, як щодо боргу, так і щодо інших платежів.
А суд, на основі всебічного, повного, обєктивного та безпосереднього дослідження, кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також у їх сукупності, в межах предмета доказування по справі, встановив наступні обставини:
Також 18 травня 2011 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір поруки №1. За яким ОСОБА_2 взяла на себе зобовязання відповісти солідарно за своєчасне та повне виконання ОСОБА_1 своїх зобовязань за кредитним договором №38, у тому числі зі сплати платежів, які підлягають сплаті згідно умов цього договору (а.с.16-17).
Отже, із встановлених обставин вбачається, що між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 виникли цивільні (зобовязальні) правовідносини у сфері споживчого кредитування, в яких позивач виступає кредитодавцем (виконавцем послуги кредитування), а вказаний відповідач споживачем (отримувачем вказаної послуги), та в межах яких виник спір щодо права позивача, як кредитора у зобовязанні, на повернення відповідачем, як боржником у зобовязанні, не тільки отриманого ним кредиту, сплати процентів за користування ним, а й інфляційних нарахувань та трьох процентів річних, нарахованих на суму несплаченої своєчасно заборгованості за кредитом та процентами за його користування.
Поряд з цим, із встановлених обставин також вбачається, що між АТ «Ощадбанк» та відповідачем ОСОБА_2 виникли цивільні (зобовязальні) правовідносини у сфері забезпечення виконання зобовязання, в яких позивач виступає кредитором, а вказаний відповідач поручителем, та в межах яких виник спір щодо права позивача як кредитора на отримання виконання вказаного зобовязання боржника у повному обсязі поручителем.
Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору суд застосовує такі норми матеріального права, виходячи при цьому з наступних мотивів:
В силу положень пункту 1 та 22 частини 1 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються права та основні обовязки людини і громадянина, а також засади цивільно-правової відповідальності.
Зокрема, положеннями частини першої статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
В силу положень частини другої статті 509, пункту першого частини другої статті 11 та частини першої статті 629 Цивільного Кодексу України зобовязання можуть виникати з договорів, які стають обовязковими для виконання сторонами, що їх уклали.
Виходячи з положень частини першої статті 1054 Цивільного Кодексу України та пунктів 22,23 частини першої статті 1, частини першої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» №1023-ХІІ від 12 травня 1991 року, договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем (банком або іншою фінансової установою) та споживачем (фізичною особою), відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими процентами у строки та порядку, передбаченому договором.
Виходячи з положень частин першої статей 526, 529 та 530 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу; кредитор має право приймати від боржника виконання його обовязку частинами, якщо це встановлено договором; якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Сторони договору встановили, що ОСОБА_1 взяв на себе зобовязання повернути кредит не пізніше 17 травня 2016 року, сплатити проценти в розмірі 20% річних за користування кредитом, не пізніше останнього робочого дня місяця, наступного за звітним, шляхом щомісячного погашення кредиту частинами, процентів за користування кредитом, комісійної винагороди, у строки та розмірах, визначених у графіку платежів, як додатку до цього договору (а.с.10-15).
І цей графік, передбачає чіткі строки сплати щомісячного платежу і його розмір та складові єдиного платежу (а.с.13).
Відповідно до положень частини першої статті 610 Цивільного Кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або неналежне виконання (виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання).
З огляду на надані позивачем суду графік здійснення ОСОБА_3 своїх щомісячних платежів та їх розмір і складові, виписку по його особовому рахунку та окремі розрахунки по кожному виду платежу, який підлягав сплаті ОСОБА_3, останній дійсно порушив взяті на себе зобов`язання за договором від 18 травня 2011 року (частиною якого є графік сплати платежів), оскільки допустив спочатку неналежне виконання, а потім і взагалі перестав виконувати свій обовязок щодо своєчасного та повного повернення взятого ним кредиту, сплати процентів за його користування згідно графіку та умов кредитного договору №38 (а.с.4-6,7-9,10-15,48-67). При цьому таке порушення він допустив більше ніж три календарних місяці підряд.
Внаслідок чого, і суд з цим погоджується, станом на 14 серпня 2017 року у ОСОБА_3 виникла заборгованість перед АТ «Ощадбанк», яку цей банк отримав право вимагати сплатити.
Відповідно до положень частини першої статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
А з огляду на положення пункту третього частини першої статті 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
І, на такий випадок, тобто на випадок порушення своїх зобов`язань, у кредитному договорі №38 від 18 травня 2011 року (пункт 5.1.), АТ "Ощадбанк" та ОСОБА_3 передбачили, що за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобовязань за цим договором, вони несуть відповідальність в порядку та на умовах обумовлених у цьому договорі та чинним законодавством України.
А тут суд враховує, що чинним законодавством України, зокрема положеннями частини 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Тож враховуючи викладене та оскільки ОСОБА_3 прострочив виконання взятого на себе грошового зобовязання за кредитним договором № 38 від 18 травня 2011 року (у вигляді сплати кредиту та процентів за його користування), а АТ «Ощадбанк», як кредитор заявив вимогу про сплату йому цього боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних, за допущений ОСОБА_5 період прострочки, така вимога є обґрунтованою.
Також суд констатує, що він врахував положення частини 1 статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» якими передбачено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.
Але відзначає, що за своєю правовою природою інфляційні нарахування та три проценти річних не являються ні пенею ні штрафом, на що звернув увагу і Верховний Суд України у своїй постанові від 30 жовтня 2013 року у справі за позовом комунального підприємства "Артемівська керуюча компанія житлово-комунальних послуг".
Виходячи із системного тлумачення статей 546-548 ЦК України виконання основного зобовязання у тому числі такого, що виникає із договору (а тому і кредитного зобовязання зокрема), може забезпечуватись письмовим договором поруки.
З огляду на положення статей 553 та 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку, тому у випадку порушення зобовязання боржником, поручитель відповідає перед кредитором частково або у повному обсязі, залежно від того, що передбачено договором. При цьому, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Як вже було встановлено судом, 18 травня 2011 року між АТ «Ощадбанк», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір поруки №1 (а.с.16-17).
І за цим договором, ОСОБА_4 дійсно взяла на себе зобовязання відповісти солідарно у повному обсязі перед АТ «Ощадбанк» у випадку порушення ОСОБА_1 своїх грошових зобовязань за кредитним договором №38. Відповідно, саме у випадку порушення боржником свого зобовязання, у банку виникає право грошової вимоги до ОСОБА_2 щодо сплати нею у солідарному порядку грошового боргу боржника, як поручителя.
При цьому суд відзначає, що він врахував положення частини 4 статті 559 ЦК України, але констатує, що договором поруки (а.с.16-17) його сторони, зокрема положеннями пунктів 4.2. та 5.4. договорів поруки, фактично передбачили припинення договору поруки після спливу трьох років з моменту настання строку виконання зобовязання боржника за кредитним договором, а такі строки не сплили.
Що стосується обсягу відповідальності поручителя, то тут суд погоджується з позивачем, що в силу положень пункту 3.1. договору поруки (а.с.16-17), поручитель повинен відповісти у солідарному порядку з боржником, не тільки по вимогах щодо повернення кредиту та сплати процентів, а й по вимогах щодо сплати інфляційних нарахувань та 3 процентів річних.
Отже, позовні вимоги і в частині що стосуються поручителя є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до частини першої статті 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
З огляду на це та те, що судові витрати у вигляді судового збору (1600 гривень) та витрат повязаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідачів (420 гривень), суд вважає документально підтвердженими (а.с.3,102,103), вони підлягають стягненню на користь позивача з кожного відповідача окремо та пропорційно, тобто по 1010 гривень.
Тому, керуючись статтями 1-11,15,18,57-64,88,159-197,208,209,212-215,224-233 ЦПК України, суд
Позов Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1; адреса зареєстрованого місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2 років ПеремогиАДРЕСА_1) на користь публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» (ідентифікаційний код: 09304612, адреса місцезнаходження: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Енергетиків, будинок 36, п/р 373940055 у ФЛОУ АТ «Ощадбанк», МФО 304665) судові витрати у розмірі 1010 (одна тисяча десять) гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3; ідентифікаційний номер: НОМЕР_2; адреса зареєстрованого місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2 років ПеремогиАДРЕСА_1), на користь публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» (ідентифікаційний код: 09304612, адреса місцезнаходження: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Енергетиків, будинок 36, п/р 373940055 у ФЛОУ АТ «Ощадбанк» МФО 304665) судові витрати у розмірі 1010 (одна тисяча десять) гривень.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Луганської області через Рубіжанський міський суд Луганської області протягом десяти днів з дня отримання копії рішення. Заочне рішення може бути переглянуто Рубіжанським міським судом Луганської області шляхом подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення до цього суду протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання позивачем апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, та після закінчення строку для подання відповідачем письмової заяви про перегляд заочного рішення, якщо таку заяву не було подано. У разі подання позивачем апеляційної скарги заочне рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. У разі подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення, якщо його не скасовано, воно набирає законної сили після закінчення строку на подання ним апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. А у разі подання ним апеляційної скарги заочне рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Суддя - Д.С. Коваленко