АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

[1]

30 листопада 2017 року суддя Апеляційного суду м. Києва Прокопчук Н.О., вирішуючи питання відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на повторне заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12 січня 2017 року в цивільній справі за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів, ―

В С Т А Н О В И Л А:

Повторним заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 12.01.2017 року даний позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 30.10.2014 р. у розмірі основного боргу в сумі 390 150,00 грн.; 3% річних за період з 31.12.2014 р. по 15.05.2015 р. у розмірі 3449, 13 грн.; в рахунок відшкодування моральної шкоди в сумі 3 000 грн. та судовий збір в сумі 4 179, 59 грн., а всього в розмірі 400 778, 72 грн.

Не погоджуючись із вказаним заочним рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 20.10.2017 року апеляційна скарга була залишена без руху та надано строк у п'ять днів для усунення її недоліків шляхом сплати судового збору за подання до суду апеляційної скарги та надання суду оригіналу квитанції на підтвердження цього.

ОСОБА_1 вказану ухвалу отримав 22.11.2017 р.

27.11.2017 р. до Апеляційного суду м. Києва від ОСОБА_1 надійшла заява про зменшення розміру судового збору та оригінал квитанції про сплату судового збору у розмірі 2 000 грн.

В обґрунтування заяви про зменшення розміру судового збору ОСОБА_1 вказує, що його заробітна плата становить 2 576 грн., окрім цього, у зв'язку з отриманими травмами він довгий час перебував на лікарняному, внаслідок чого поніс значні витрати на своє лікування та реабілітацію, що вплинуло на його майновий стан.

Разом з тим, вказана заява не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з п. 29 Постанови Пленуму ВССУ від 17.10.2014 р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10, відповідно до статті 8 Закону № 3674-VI та статті 82 ЦПК єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім'ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім'ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Разом з тим, заявником не було надано суду доказів на підтвердження того, що у нього відсутнє будь-яке нерухоме майно та грошові кошти на банківських рахунках, а тому суд не вбачає підстав для задоволення заяви про зменшення розміру судового збору за подання апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 №475/97- ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Листом Верховного Суду України від 25.01.2006 №1-5/45 визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, яким серед іншого є складність справи та поведінка заявника.

Як убачається з матеріалів справи, заявник вдруге звертається до Апеляційного суду м. Києва із апеляційною скаргою на повторне заочне рішення суду.

Вказана цивільна справа перебуває в провадженні судів з травня 2015 року, тобто більше двох років, а відтак, дії відповідача у даній справі спрямовані на затягування її розгляду.

Як убачається з матеріалів справи, станом на 30.11.2017 року апелянт вимоги, зазначені в ухвалі Апеляційного суду м. Києва від 20.10.2017 року, не виконав, сплату судового збору ним в повному обсязі здійснено не було.

Згідно з п. 2 ст. 297 ЦПК України, до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 295 ЦПК України, а також у разі несплати суми судового збору, застосовується положення статті 121 ЦПК України.

З урахуванням наведених обставин, апеляційну скаргу необхідно визнати неподаною та повернути заявнику.

Керуючись ст.ст. 74, 77, 121, 208, 209, 210, 295, 297 ЦПК України,-

У Х В А Л И Л А:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про зменшення розміру судового збору - відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на повторне заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12 січня 2017 року ― вважати неподаною та повернути.

Додані до апеляційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку.

Суддя Н.О. Прокопчук

Справа № 369/5192/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/11392/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Осаулов А.А.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.