АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/1117/17 Доповідач - Храпак Н.М.
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2017 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Дикун С. І., Парандюк Т. С.,

при секретарі - Коваль О.І.

та сторін представника ПАТ КБ Приватбанк Панькова О.П.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 травня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк про стягнення неправомірно отриманих штрафних санкцій за невиконання кредитного зобов`язання, -
В С Т А Н О В И Л А:
в грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом, який був уточнений у процесі розгляду справи до Публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк про стягнення неправомірно отриманих штрафних санкцій за невиконання кредитного зобов`язання в розмірі 7 853 (сім тисяч вісімсот п`ятдесят три) гривні 52 копійки, з яких: окрім 6 784 (шість тисяч сімсот вісімдесят чотири) гривні 34 копійки, списаних 06 липня 2016 року при первісній подачі позову, відповідачем було стягнуто 27 травня 2015 року 459 (чотириста п`ятдесят дев`ять) гривень 75 копійок та 29 травня 2015 року 609 (шістсот дев`ять) гривень 43 копійки. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що до 28 липня 2016 року він перебував на військовій службі у зв`язку з мобілізацією на особливий період згідно Указу Президента України від 14 січня 2015 року № 15/2015 Про часткову мобілізацію. Заробітну плату отримував на рахунок по карті № НОМЕР_1 , яку отримав у відділенні ПАТ КБ Приватбанк.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 травня 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі.

Стягнуто із Публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк (, юридична адреса: м. Київ, вул. Грушевського, 1 Д, адреса для листування: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50) в користь ОСОБА_1 7 853 (сім тисяч вісімсот п`ятдесят три) гривні 52 копійки.
Стягнуто із Публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк в доход держави 551 (п`ятсот п`ятдесят одну) гривню 20 копійок судового збору.
В апеляційній скарзі ПАТ КБ Приватбанк просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позовних вимогах ОСОБА_1 до них про стягнення неправомірно отриманих штрафних санкцій за невиконання кредитного зобов`язання відмовити в повному обсязі, стягнути судові витрати на їх користь, посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним, винесене з порушенням норм матеріального і процесуального права, за недоведеністю обставин, що мають значення та невідповідності висновків суду обставинам справи.
В обґрунтування вимог апелянт вказав, що відповідно до анкети-заяви № б/н від 11 травня 2008 року ОСОБА_1 отримав кредитну картку № НОМЕР_2 з кредитним лімітом 500 (п`ятсот) гривень, з базовою відсотковою ставкою за користування кредитом 2,5% на місяць. Проте, у зв`язку з порушенням зобов`язань за договором виникла заборгованість. Також відповідач зазначає, що суд не перевірив за який період була нарахована заборгованість позивачу та з яких складових вона складається і що він не повідомив їх про те, що у зазначений період з 14 червня 2015 року по 01 грудня 2015 року; з 03 квітня 2016 року по 29 липня 2016 року перебуває на військовій службі у зв`язку з мобілізацією та не звертався з відповідними заявами до Банку про призупинення нарахування відсотків за нарахування кредитом та нарахування штрафних санкцій та/або скасування таких нарахувань.
У судовому засіданні представник ПАТ КБ Приватбанк апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі, зіславшись на доводи, викладені в ній.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився повторно, хоча належним чином був повідомлений про день та час слухання справи. Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала його неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.
Заслухавши пояснення представника відповідача, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з таких мотивів.

Задовольняючи в повному обсязі позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що списані банком кошти в розмірі 7 853 (сім тисяч вісімсот п`ятдесят три) гривні 52 копійки є штрафними санкціями, нарахованими банком позивачу за невиконання кредитних зобов`язань.

Проте колегія суддів з таким висновком суду погодитися в повній мірі не може, оскільки, суд першої інстанції, дійсно, не перевірив за який період була нарахована заборгованість позивачу та з яких складових вона складається, а тому згідно з ст.309 ч.1п.1 ЦПК України рішення суду в частині стягнення 7853,52 гривні із Публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк слід змінити, виходячи з такого.

Відповідно до анкети-заяви №б/н від 12.11.2008 року ОСОБА_1 отримав кредитну картку з кредитним лімітом 500 грн. з базовою відсотковою ставкою за користування кредитом 2,5% на місяць, на підставі якого видана кредитна карта № НОМЕР_3 .

Підписавши анкету-заяву № б/н і 12.11.2008, і 11.05.2015 року ОСОБА_1 підтвердив свою згоду на укладання договору про надання банківських послуг (кредитні картки, карти для виплат, депозити, грошові перекази, тощо) та про згоду з умовами розміщеними на офіційному сайті ПриватБанку.

Вказаний договір позивачем не оспорюється.

Правовідносини між сторонами виникли на підставі договору приєднання і регулюються ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, при цьому друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У відповідності ч. 2 ст. 639 Цивільного кодексу України - якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Із визначенням, яке міститься в ст. 633 ЦК України, договори, які укладаються Банком з фізичними особами є публічними. Також частинами 2 та 3 ст. 633 ЦК України передбачено, що умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів.

Укладення між банком та відповідачем саме вказаного виду договору підтверджується змістом заяви, в якій зазначається, що позивач своїм підписом приєднується і зобов`язується виконувати умови, викладені в Умовах і правилах надання банківських послуг, тарифах банку, що складають Договір банківського обслуговування.

При укладенні договору позивач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.

Підпис позивач поставив саме в заяві позичальника, яким засвідчив те, що він повністю згодний з умовами надання банківських послуг та отриманням послуг саме на таких умовах.

Згідно з п. 1.38 ст. 1 Закону України Про платіжні системи та переказ грошей в Україні, договірне списання - списання банком з рахунків клієнта коштів без подання клієнтом платіжного доручення, що здійснюється банком у порядку, передбаченому у договорі, укладеному між ним і клієнтом.

Відповідно до п. 26.1 ст. 26 Закону України Про платіжні системи та переказ грошей в Україні, платник при укладенні договорів із банком має право передбачити договірне списання грошей із своїх рахунків на користь банку платника та/або третіх осіб.

Постановою НБУ Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті від 29.03.2004 року (п.1.4.) передбачено, що списання договірне (далі - договірне списання) - списання банком з рахунку клієнта коштів без подання клієнтом платіжного доручення, що здійснюється банком у порядку, передбаченому в договорі, укладеному між ним і клієнтом.

Згідно з п. 6.5 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, якщо кредитором за договором є банк, що обслуговує платника, то право цього банку на здійснення договірного списання передбачається в договорі банківського рахунку або іншому договорі про надання банківських послуг. Договір може містити інформацію, яка потрібна банку для списання ним коштів з рахунку платника.

Відповідно до ст. 1071 Цивільного кодексу України, банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених договором між банком і клієнтом.

Пунктом 2.1.2.3.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що Клієнт доручає Банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків Клієнта, відкритих у валюті кредитного ліміту, у межах сум, що підлягають сплаті Банку за цим Договором, при настанні термінів платежів, списання грошових коштів з рахунків Клієнта, у разі настання термінів платежів по інших договорах Клієнта в розмірах, визначених цими договорами, а також списання грошових коштів Клієнта, у межах сум, що підлягають сплаті Банку за зобов`язаннями третіх осіб, де Клієнт є заставодавцем, якщо грошові кошти Клієнта, майнові права на які знаходилися в заставі за зобов`язаннями третіх осіб, були зараховані на рахунок Клієнта (договірне списання). Банк проводить списання коштів у грошовій одиниці України/іноземній валюті з будь-якого рахунку Клієнта у розмірі, еквівалентному сумі заборгованості в іноземній валюті/ національній валюті України за договором, і купівлю/продаж іноземної валюти на Міжбанківському Валютному Ринку України. Аналогічне положення міститься в п. 2.1.1.3.5.Умов та правил.

У зв`язку з порушенням зобов`язань за договором у позивача виникла заборгованість, яка позивачем не оспорюється.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором б/н від 12.11.2008, який підтверджується долученими в судовому засіданні додатковими поясненнями, що станом на 1 червня 2015 року у позивача сума боргу складала: 348,80 грн. - за тілом кредиту; 2002,39 грн. заборгованість по відсоткам та 2130,57 грн. заборгованість по пені за період з 1.07.2009 по 1.06.2015.

Відповідно до виписок з картки № НОМЕР_4 за період з 01 липня 2015 року по 01 серпня 2016 року було проведено автоматичне списання грошей для погашення простроченої заборгованості 06 липня 2016 року у розмірі 6 784 (шість тисяч сімсот вісімдесят чотири) гривні 34 копійки (а.с. 5), хоча судом першої інстанції помилково зазначено 06.07.2015, за період з 01 травня 2015 по 01 червня 2015 року було проведено автоматичне списання грошей для погашення простроченої заборгованості 27 травня 2015 року 459 (чотириста п`ятдесят дев`ять) гривень 75 копійок та 29 травня 2015 року 609 (шістсот дев`ять) гривень 43 копійки (а.с. 24).
Згідно до п.п. 3 п. 4 Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації від 20 травня 2014 року статтю 14 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (надалі Закону № 2011-ХІІ) доповнено п. 15, згідно з яким військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.
Пунктом 1 Розділу II Прикінцевих положень Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації дію п.п. З п. 4 цього Закону поширено на військовослужбовців з початку і до закінчення особливого періоду, а на резервістів та військовозобов`язаних - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби.
Згідно до положень Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію особливим періодом є період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
В Україні особливий період розпочався з моменту оголошення Указу Президента України Про часткову мобілізацію від 17 березня 2014 року, тобто з 18 березня 2014 року, та триває по теперішній час.
У частині четвертій статті 3 Закону № 3543-ХII зазначено, що зміст мобілізації становить переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій, а також адміністративно - територіальних одиниць України на роботу в умовах особливого періоду.
Таким чином, закінчення періоду мобілізації не є самостійною підставою для припинення особливого періоду. Законом не визначено чіткого порядку Припинення особливого періоду.
Водночас статтею 1 Закону № 3543-ХІІ надано визначення поняттю демобілізації як комплексу заходів, спрямованих, серед іншого, на планомірне переведення Збройних Сил України, інших військових формувань, на організацію і штати мирного часу.
Системний аналіз наведених правових норм, а також загальновідомих обставин іноземної агресії щодо України дає суду підстави стверджувати, що у проміжки між періодами проведення мобілізації стан особливого періоду не припинявся.
Крім того, з відповіді Генерального штабу Головного Управління оборонного та мобілізаційного планування Генерального штабу збройних сил України від 01 жовтня 2015 року № 322/2/8417 вбачається, що виходячи з положень ст.1 Закону України Про оборону України з моменту оголошення Указу Президента України Про часткову мобілізацію від 17 березня 2014 року № 303/2014 в Україні настав особливий період. Скасування особливого періоду буде здійснено окремим Указом Президента України Про демобілізацію після стабілізації обстановки на сході України.
Відповідно до Довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України № 2311 від 29 квітня 2016 року виданою командиром військової частини пп НОМЕР_5 підполковником ОСОБА_2 про те, що солдат ОСОБА_1 дійсно в період з 14 червня 2015 року по 01 грудня 2015 року; з 03 квітня 2016 року по 29 липня 2016 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції: Донецької області, смт. Курдюмівка, (сектор С); Донецької області, смт. Новгородське, (сектор Б); Донецької області, с. Калинове, (сектор Б); Донецької області, с. Іванопілля, (ОТУ Донецьк) (а.с. 2).
Також, відповідно до відповіді військового комісара Козівського районного військового комісаріату підполковника ОСОБА_3 про те, що громадянин ОСОБА_1 , 1988 р.н. брав участь в антитерористичній операції з 14 червня 2015 року по 01 грудня 2015 року; з 03 квітня 2016 року по 29 липня 2016 року на території Донецької області підставою якою являється облікова картка до військового квитка НОМЕР_6 (а.с. 29).
Таким чином, позивачу банк не вправі був нараховувати проценти за користування кредитом та штрафні санкції за період з 14 червня 2015 року по 01 грудня 2015 року; з 03 квітня 2016 року по 29 липня 2016 року, і відповідно списувати кошти з рахунку клієнта, оскільки ОСОБА_1 як мобілізований під час особливого періоду наділений пільгами, визначеними в Законі № 2011-ХІІ.
Враховуючи те, що станом на 1 червня 2015 року у позивача сума боргу складала: 348,80 грн. - за тілом кредиту; 2002,39 грн. заборгованість по відсоткам та 2130,57 грн. заборгованість по пені за період з 1.07.2009 по 1.06.2015, колегія суддів вважає, що борг по тілу кредиту в сумі 348,80 грн., нараховані станом на 01.06.2015 проценти за користування кредитом в розмірі 2002,39 грн., а також нарахована пеня з 01.06.2014 по 01.06.2015 в сумі 550 грн. стягненню з ПАТ КБ ПРИВАТБАНК в користь ОСОБА_1 не підлягає, а тому рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 травня 2017 року в частині стягнення 7 853 (сім тисяч вісімсот п`ятдесят три) гривні 52 копійки із Публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк (, юридична адреса: м. Київ, вул. Грушевського, 1 Д, адреса для листування: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50) в користь ОСОБА_1 слід змінити, зменшивши розмір стягнення з 7 853,52 грн. до 4952 (чотирьох тисяч дев`ятсот п`ятдесят дві) гривні 33 копійки (7853,52 (348,80+2002,39+550) = 4952,33).
В решті рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 травня 2017 року слід залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 316, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,-
В И Р І Ш И Л А:
Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк - задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 травня 2017 року в частині стягнення 7 853 (сім тисяч вісімсот п`ятдесят три) гривні 52 копійки із Публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк (, юридична адреса: м. Київ, вул. Грушевського, 1 Д, адреса для листування: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50) в користь ОСОБА_1 змінити, зменшивши розмір стягнення з 7 853,52 грн. до 4952 (чотирьох тисяч дев`ятсот п`ятдесят дві) гривні 33 копійки.

В решті рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 травня 2017 року залишити без змін.
Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів.
Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області Н.М. Храпак