Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №335/556/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Апаллонова Ю.В.
Провадження №22-ц/778/157/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Кримської О.М.,

суддів: Дашковської А.В.,

ОСОБА_2,

секретаря Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12 вересня 2016 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_3, треті особи арбітражний керуючий ОСОБА_4, публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2012 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначало, що 14 березня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № СL-200/1521/2008.

Згідно до умов укладеного кредитного договору та кредитної заявки, банк здійснив видачу кредитних коштів ОСОБА_3 у розмірі 39 545 доларів США, із фіксованою процентною ставкою у розмірі 10,99% річних.

Відповідно до п. 1.5.1 кредитного договору повернення відповідної частини кредиту та сплата процентів здійснюється позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у Графіку платежів (Додаток до кредитного договору), шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок. Датою остаточного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору є 14.03.2015 року.

Однак, всупереч умовам кредитного договору, вищевказані зобовязання позичальником щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами не виконуються.

Також позивач зазначав, що 26.11.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, до якого увійшов кредитний договір, укладений між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3.

У звязку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору щодо повернення суми кредиту та сплати відсотків, 07.12.2011 року позивач надіслав на адресу відповідача досудову вимогу від 07.12.2011 року за вих.№48782 про погашення заборгованості протягом тридцяти днів, яка відповідачем не була виконана.

Згідно розрахунку заборгованості, заборгованість відповідача станом на 21.06.2012 року складає 712 497,70 грн., з яких: 16 104,65 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 23.07.2012 р. складає 128 724,46 грн.; 5 676,18 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 23.07.2012 р. складає 24 179,54 грн. відсотки, нараховані відповідно до п. 1.4.1 кредитного договору; 559 593,69 грн. пеня, нарахована відповідно до п. 4.1.1. Кредитного договору на прострочену заборгованість в розмірі 1% за кожний день прострочення сплати кредиту.

Під час розгляду справи позивачем уточнено вимоги і остаточно позивач просив суд стягнути з ОСОБА_3 заборгованість у розмірі 712 488,14 грн., що складається з заборгованості за тілом кредиту 128 716,41 грн., заборгованості за відсотками 24 178,03 грн., заборгованості за пенею 559 593,69 грн., а також судовий збір в розмірі 3 219 грн..

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27 вересня 2016 року позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ТОВ «ОТП Факторинг Україна» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне зясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Особи, що беруть участь у справі, повідомлені про місце та час розгляду справи у відповідності до вимог ст.ст. 74, 76 ЦПК України, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (судової повістки) (а.с.124,125,126).

Відповідач ОСОБА_3, третя особа арбітражний керуючий ОСОБА_4 не зявилися до апеляційного суду, причини неявки в судове засідання не повідомили.

За змістом статей 38, 44 ЦПК України сторона може брати участь у цивільній справі особисто або через представника, який може вчиняти від імені особи, яку він представляє, усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти ця особа.

Відповідач ОСОБА_3 приймає участь в судовому засіданні через свого представника.

З огляду на вищевикладене та у відповідності до ст.ст. 303-1, 305 ЦПК України, судова колегія ухвалила розглядати справу за відсутності учасників апеляційного розгляду, які не прибули в судове засідання.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення представника ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та представника відповідача ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України рішення має відповідати в тому числі на наступні питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено розмір простроченої позичальником заборгованості, період її виникнення, та не надано належних та безспірних доказів на підтвердження цієї суми.

Однак, такий висновок зроблено судом без належного з`ясування дійсних обставин справи, прав та обовязків сторін, належної оцінки наданих ними доказів.

Встановлено, що 14 березня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 було укладено Кредитний договір № СL-200/1521/2008, відповідно до умов якого ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 39 545 доларів США, із фіксованою процентною ставкою у розмірі 10,99% річних із датою остаточного повернення кредиту 14.03.2015 року (т.1 а.с.6-9)

15.06.2009 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 укладено додаткову угоду №1 до № СL-200/1521/2008 від 14.03.2008 року, якою внесені зміни до кредитного договору та визначено новий графік погашення платежів. (т.1 а.с.19-199).

26 листопада 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, до якого увійшов кредитний договір, який був укладений між банком та відповідачем.

Відповідно до додатку № 1 до договору купівлі - продажу кредитного портфелю позивач придбав у ПАТ «ОТП Банк» права вимоги до ОСОБА_3 на загальну суму заборгованості 19 129, 74 долара США (т.1 а.с.19-28). Названий договір на час вирішення спору є чинним.

07.12.2011 року позивач надіслав на адресу відповідача ОСОБА_3В досудову вимогу за вих. №48782 про погашення заборгованості протягом 30-ти днів, в якій визначена сума заборгованості, яка не була виконана відповідачем (т.1 а.с.13).

Відповідно до ч. 6 ст. 147 ЦПК України передбачено, що висновок експерта для суду не є обовязковим і оцінюється судом за правилами, встановленими ст. 212 цього Кодексу, яка передбачає, що жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Проте, експертний висновок не є беззаперечним фактом, а є одним із доказів, який повинен оцінюватися у сукупності з іншими доказами у справі за правилами, встановленими ст. 212 цього Кодексу

Приймаючи до уваги висновки економічної експертизи №112/05-16 від 24.05.2016 року, поза увагою суду першої інстанції залишились розяснення, надані судам у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року № 8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» про те, що при перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен зясувати: чи було додержано вимоги законодавства при призначенні та проведенні експертизи; чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі; компетентність експерта і чи не вийшов він за межі своїх повноважень; достатність поданих експертові обєктів дослідження; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи; обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи.

Висновком експерта за результатами проведення економічної експертизи №112/05-16 від 24.05.2016 року експертом встановлено, що в межах наданих на дослідження документів, при зрівняльному аналізу розрахунків доданих Позивачем до позовної заяви по Договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 26.11.2010 р., даних Відомості про рух операцій АТ «ОТП Банк» по рахунку №7458 клієнт - ОСОБА_3 за період з 01.03.2008 р. по 30.12.2010 р., даних відображених у Графіках погашення заборгованості по кредитному договору №СL-200/1521/2008 від 14.03.2008р. (додаток №1 до договору, додаток №1 Додаткового договору) встановлено, що станом на 26.11.2010 р. ОСОБА_3 має перед ЗАТ «ОТП Банк» строкову заборгованості залишку не сплаченого кредиту у розмірі - 19 088,63 дол. США. В межах наданих на дослідження документів, прострочена заборгованість ОСОБА_3 за Кредитним договором №СL-200/1521/2008 від 14.03.2008р. перед ТОВ «ОТП - Факторинг Україна» у сумі боргу 712 488,14 грн. документально не підтверджується (т.2 а.с.2-27).

Отже, висновок вищеназваної експертизи, покладений в основу рішення суду першої інстанції не містить висновків щодо відсутності заборгованості ОСОБА_3 перед банком.

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданим позивачем до уточненої позовної заяви заборгованість ОСОБА_3 за кредитним договором №СL-200/1521/2008 від 14.03.2008 року станом на 21.06.2012 року становить 712 488 грн. 14 коп., з яких 16 104,65 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 21.06.2012 р. складає 128 724,46 грн.; 3 025,09 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 21.06.2012 р. складає 24 178,03 грн. сума заборгованості за відсотками; 559 593,69 грн. пеня, нарахована на суму заборгованості в розмірі 1% за кожний день прострочення сплати кредиту (т.1 а.с.177-179). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків є договори.

Згідно зі статтею 14 ЦК України цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Згідно зі ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобовзання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до змісту ст.ст. 599, 600, 601, 604-609 ЦК України за відсутності інших підстав припинення зобовязання, передбачених договором або законом, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно положень статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З мотивів, викладених вище, колегія суддів приходить до висновку про доведеність позивачем своїх позовних вимог.

Під час апеляційного розгляду знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги щодо черговості погашення боргових зобовязань.

Так, відповідно до п. 1.5.1.3. кредитного договору передбачено, що Банк має право змінити порядок погашення Боргових зобовязань за цим Договором, згідно із яким 25.10.2010 року сума коштів у розмірі 21 783,92 доларів США була зарахована на погашення тіла кредиту, що вбачається із розрахунку заборгованості, наданого позивачем.

Факт погашення названої суми сторонами не заперечується. ( т.2 а.с.35).

Отже, судова колегія вважає висновок експерта стосовно того, що заборгованість ОСОБА_3 за процентами в розмірі - 3 025,72 доларів США мала бути списана банком при погашенні боргових зобовязань 25.10.2010 року таким, що не узгоджується з фактичним обставинами справи та умовами кредитного договору.

Разом із тим, частина 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

Таким чином, положення вказаної статті не повязує можливість зменшення розміру неустойки з наявністю заяви відповідача про зменшення розміру неустойки, а надає суду право на власний розсуд зменшити розмір неустойки (правова позиція Верховного Суду України, викладена у постанові від 03 вересня 2014 року у справі № 6-100цс14).

Зважаючи на те, що розмір неустойки значно більший від розміру боргового зобовязання, колегія суддів вважає доцільним застосувати до спірних правовідносин норму ч. 3 ст. 551 ЦК України та зменшити визначений позивачем до сплати розмір пені до 100 000 грн., що не суперечить вимогам законодавства.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та стягнення з ОСОБА_3 на користь позивача заборгованості по кредитному договору станом на 21.06.2012 року: заборгованість за тілом кредиту 16 104,65 доларів США, що еквівалентно 128 716 грн. 41 коп., заборгованість за процентами 3 025,09 доларів США (, що еквівалентно 24 178 грн. 03 коп., пеня - 100 000 грн.. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача також підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем у розмірі 3 129 грн..

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, судова колегія

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12 вересня 2016 року у цій справі скасувати та ухвалити нове наступного змісту:

«Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № СL-200/1521/2008 від 14.03.2008 року станом на 21.06.2012 року: заборгованість за тілом кредиту 16 104,65 доларів США (шістнадцять тисяч сто чотири доларів США 65 центів), що еквівалентно 128 716 (сто двадцять вісім тисяч сімсот шістнадцять ) грн. 41 коп., заборгованість за процентами 3 025,09 доларів США (три тисячі двадцять пять доларів США 9 центів), що еквівалентно 24 178 (двадцять чотири тисячі сто сімдесят вісім) грн. 03 коп., пеню - 100 000 (сто тисяч) грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» судовий збір в сумі 3 129 (три тисяч сто двадцять девять) грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

ОСОБА_2