Дата документу 22.11.2017 Справа № 554/2292/17
Провадження № 4-с/554/58/2017
У Х В А Л А

Іменем України

22 листопада 2017 року м.Полтава

Октябрський районний суд м.Полтави у складі:

головуючої судді Кулешової Л.В.,

при секретарі судового засідання Колесніченко О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Полтаві цивільну справу за скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» ОСОБА_1, заінтересовані особи Шевченківський відділ державної виконавчої служби м.Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, ОСОБА_2 на результати визначення вартості майна експерта ОСОБА_3,-

ВСТАНОВИВ:

Представник ПАТ «ВіЕйБі Банк» звернувся до Октябрського районного суду м.Полтави із вищевказаною скаргою.

В обгрунвання скарги посилається на те, що на виконанні у Шевченківському відділі державної виконавчої служби м.Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області знаходиться виконавче провадження №51189386 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованості на суму 87018,57 грн.

07 березня 2017 року до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» ОСОБА_1 надійшло повідомлення про оцінку Шевченківського ВДВС м.Полтава ГТУЮ у Полтавській області, яким повідомлено, що експертом ОСОБА_3, який має кваліфікаційне свідоцтво оцінювача від 19.03.2015 року №77, Центром незалежної оцінки та експертизи було проведено незалежну оцінку визначення ринкової вартості описаного та арештованого майна, а саме: транспортного засобу ГАЗ 3302020, 2008 р.в., білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1. З повідомлення від 01.03.2017 року заявнику стало відомо, що оцінювачем 16.02.2017 року завершено складання Звіту та 24.02.2017 року було передано до Шевченківського ВДВС м.Полтави ГТУЮ у Полтавській області. Згідно звіту про оцінку майна загальна вартість майна складає 50200,00 грн. З таким висновком оцінювача ОСОБА_3 заявник не може погодитись , вважає вартість майна суттєво заниженою з наступних підстав. Заявником проведено аналіз пропозицій щодо продажу транспортного засобу ГАЗ 3302020, 2008 р.в. та встановлено, що ринкова вартість аналогічних транспортних засобів коливається від 100400,00 грн. до 127500,00 грн. Тому, на думку заявника, оцінювачем ОСОБА_3 суттєво занижено варість заставного транспортного засобу ГАЗ 3302020, 2008 р.в., білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1. Заявник посилається на те, що йому незрозумілі які інформаційні джерела були знайдені оцінювачем, що призвело до визначення загальної вартості майна в розмірі 50200,00 грн., та вважає, що оцінка є необєктивною.

На підставі викладеного, а також доводів, викладених у скарзі, заявник просить суд призначити рецензування звіту від 24.02.2017 року з незалежної оцінки майна транспортного засобу ГАЗ 3302020, 2008 р.в., білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_2, складеного субєктом оціночної діяльності ОСОБА_3, який має кваліфікаційне свідоцтво оцінювача від 19.03.2015 року №77 та зупинити передачу майна на реалізацію.

Особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не зявились, про дату, час час та місце розгляду скарги повідомлені належним чином.

Представник заявника в судове засідання не зявився, надавши до суду клопотання про розгляд справи за відсутності заявника.

Від Шевченківського ВДВС ГТУЮ у Полтавській області через канцелярію суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника.

За вказаних обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за даної явки учасників, оскільки відповідно до ст.386 ЦПК України неявка в судове засідання заявника або заінтересованої особи, яким повідомлено про час і місце його проведення, не перешкоджає розгляду скарги.

Розглянувши скаргу, дослідивши наявні письмові докази, вважає, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У п.9 ч.3 ст.129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбаченост. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до положень статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, чітко визначені Законом України «Про виконавче провадження», яким керується державний виконавець під час здійснення примусового виконання.

Відповіднодо статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Так, зі скарги вбачається, що на примусовому виконанні у Шевченківському відділі державної виконавчої служби м.Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області знаходиться виконавче провадження №51189386 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованості на суму 87018,57 грн.

Звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації згідно ч.1 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження».

Про складання Звіту та оцінку майна було повідомлено листом, а саме згідно копії повідомлення про оцінку №7290 від 01.03.2017 року вбачається, що Шевченківским ВДВС м.Полтави ГТУЮ у Полтавській області повідомлено про те, що експертом ОСОБА_3, який має кваліфікаційне свідоцтво оцінювача, було проведено незалежну оцінку визначення ринкової вартості описаного та арештованого майна, а саме: колісного транспортного засобу: вантажного бортового, марки ГАЗ, модель 3302020, реєстраційний №ВІ 4224 АТ, рік випуску 2008, колір білий, тип палива бензин або газ, обєм двигуна 2464 см3. 16 лютого 2017 року оцінювачем завершено складання звіту та 24 лютого 2017 року надано в розпорядження Шевченківського ВДВС м.Полтави ГТУЮ у Полтавській області. Згідно звіту про оцінку майна загальна вартість майна складає 50200,00 грн. без ПДВ (а.с.3).

Так, визначення вартості майна боржника та оцінку майна регулює ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 05 жовтня 2016 року, зокрема вказана норма закону передбачає, що Частиною 4 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити субєкта оціночної діяльності - субєкта господарювання для проведення оцінки майна.

Відповідно до ч.5 вказаної статті виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем. Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.

Відповідно до ч.6 цієї статті звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні є дійсним протягом шести місяців з дня його підписання субєктом оціночної діяльності - субєктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно.

Аналізуючи вказане слід зазначити, що сторони наділені правом оскаржити у судовому порядку визначення вартості чи оцінки майна, якщо вони не згодні з їх результатом.

Пунктами 53, 62 64, 67 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року №1410, передбачено, що залежно від обраних методичних підходів та методів оцінки оцінювач повинен: зібрати та проаналізувати всі істотні відомості про об'єкт оцінки, зокрема, вихідні дані про його правовий статус, відомості про склад, технічні та інші характеристики, інформацію про стан ринку стосовно об'єкта оцінки та подібного майна, відомості про економічні характеристики об'єкта оцінки (прогнозовані та фактичні доходи і витрати від використання об'єкта оцінки, у тому числі від його найбільш ефективного використання та існуючого використання): проаналізувати існуючий стан використання об'єкта оцінки та визначити умови його найбільш ефективного використання: зібрати необхідну інформацію для обґрунтування ставки капіталізації та (або) ставки дисконту; визначити правові обмеження щодо об'єкта оцінки та врахувати їх вплив на вартість об'єкта оцінки; обґрунтувати застосування методичних підходів, методів та оціночних процедур, у разі потреби - застосування спеціальних методів оцінки та оціночних процедур (комбінування кількох методичних підходів або методів).

Не погодившись із Звітом про оцінку майна, заявник звернувся до суду зі скаргою,у якій просить призначити рецензування Звіту від 24.02.2017 року (а.с.1-2).

Рецензування звіту про оцінку майна здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та осіб, які заінтересовані у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб'єкта оціночної діяльності. Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна (рецензенти).

Рецензування полягає у неупередженому об'єктивному розгляді оцінки майна особою, яка не має особистої матеріальної або іншої заінтересованості в результатах такої оцінки, відповідно до напряму та спеціалізації її кваліфікаційного свідоцтва.

За результатами своєї роботи рецензент готує рецензію у письмовій формі, яку скріплює підписом. Рецензія не повинна містити власного висновку про вартість об'єкта оцінки. Будь-які судження про вартість об'єкта оцінки, виражені у грошовій формі, можуть відображатися рецензентом виключно у формі звіту про оцінку майна, складеному у повній формі відповідно до вимог національних стандартів.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 24 постанови № 6 від 7 лютого 2014 року Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», у справах за скаргами стягувача чи боржника на дії державного виконавця, пов'язані з арештом і вилученням майна та визначенням вартості й оцінки цього майна, суд перевіряє відповідність цих дій положенням статей 57, 58 Закону «Про виконавче провадження».

При цьому судам необхідно враховувати, що визначення вартості майна боржника проводиться самим державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості, крім випадків, коли застосовуються оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден. При складності визначення вартості майна (окремих предметів) чи наявності у боржника або стягувача заперечень проти передачі арештованого майна боржника для реалізації за ціною, визначеною державним виконавцем, до участі у виконавчому провадженні і проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден залучається суб'єкт оціночної діяльності - суб'єкт господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України від 12 липня 2001 року №2658-III «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»

Також суди мають враховувати, що суб'єкт оціночної діяльності є учасником виконавчого провадження, а не посадовою особою державної виконавчої служби і його звіт про оцінку майна є результатом практичної діяльності фахівця-оцінювача, а не актом державного органу. Тому вимоги заявника в частині оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування, підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства.

Такі вимоги сторони виконавчого провадження розглядаються не у позовному проваджені, а як оскарження рішення державного виконавця про оцінку майна в процесуальному порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, оскільки є процесуальною дією державного виконавця незалежно від того, яка конкретно особа (сам державний виконавець, залучений ним суб'єкт оціночної діяльності чи особа, яка рецензувала звіт про оцінку майна) здійснювала відповідні дії, так як виконавчо-процесуальні відносини виникли між сторонами виконавчого провадження та державним виконавцем і між державним виконавцем та суб'єктом оціночної діяльності.

Разом з тим, заявник всупереч вказаних вимог закону не оскаржує у судовому порядку визначення вартості чи оцінки майна, а просить суд призначити рецензування звіту з незалежної оцінки майна, що до компетенції суду не входить.

Більше того, стягувач звертаючись до суду із вказаною скаргою, не зазначає з яких підстав він не погоджується із звітом про оцінку майна.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Суд зазначає, що жодних доказів того, що вказаний заявником субєкт оскарження або державний виконавець порушує вимоги Закону України «Про виконавче провадження», зокрема доказів того, що оцінка була передчасною, поспішною, а вартість майна суттєво заниженою заявником, в порушення вимог ст.60 ЦПК України, суду не надано.

Сам заявник у судове засідання не зявився, надавши відповідне клопотання, натомість у матеріалах скарги наявні лише копія повідомлення, а також копії витягів (роздруківок) з Інтернет-мережі щодо цін на транспортні засоби, інших доказів не надано, внаслідок чого, суд не має можливості зясувати всі обставини справи, які мають вагоме значення для вирішення вказаного спору.

Водночас, посилаючись на те, що запропонована експертом оцінка майна не ґрунтується на результатах аналізу цін продажу (пропонування) на подібне майно, скаржник не наводить належних та достатніх доказів, які б у своїй сукупності свідчили про те, що такий чи подібний транспортний засіб продається за іншою, більшої вартості.

Крім того, відповідно до положень пункту 15 постанови Пленуму ВССУ України від 07 лютого 2014 року за № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, суд не вправі вживати заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду, на підставі чого суд вважає, що вимога зупинення реалізації арештованого майна, є необґрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню з підстав на які посилається заявник.

За таких обставин, суд вважає, що скарга Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» ОСОБА_1 є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 55, 124 Конституції України, ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» ст.ст.3, 4, 11, 208, 209, 210, 293, 383-388 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» ОСОБА_1, заінтересовані особи Шевченківський відділ державної виконавчої служби м.Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, ОСОБА_2 на результати визначення вартості майна експерта ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подання апеляційної скарги через Октябрський районний суд м.Полтави протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Л.В. Кулешова