Справа № 161/7195/17
Провадження № 2/161/2570/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого - судді Подзірова А.О., при секретарі судових засідань ОСОБА_1, за участю представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, представника третьої особи ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ОСОБА_5 цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Барви», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_5 міська рада, Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В :

10 травня 2017 року ОСОБА_6 звернувся в суд з позовом до Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Барви» про визнання права власності на спадкове майно.

Ухвалою суду від 03 жовтня 2017 року залучено як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_5 міську раду та Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що матері позивача ОСОБА_7 за життя було видано ордер від 11 вересня 1984 року №44 на квартиру за адресою АДРЕСА_1 (наразі вул. Архітектора Метельницького). Ця квартира надано в будинку житлово-будівельного кооперативу.

ОСОБА_7 померла 15 січня 1995 року. Її спадкоємцями були позивач та його батько (чоловік померлої) ОСОБА_8, які на підставі ст.549 Цивільного кодексу УРСР вступили у спадщину за фактом постійного проживання у квартирі.

В свою чергу, 03 листопада 2011 року помер ОСОБА_8. Єдиним спадкоємцем останнього є позивач, який також вступив у спадщину шляхом спільного проживання з померлим на час відкриття спадщини.

Однак наразі позивач не в змозі належним чином оформити свої спадкові права, оскільки за час життя ні матір, ні батько належним чином не оформили право власності на квартиру. З наведених мотивів просить суд визнати право власності на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_9 (а.с.3).

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову.

Треті особи у судове засідання своїх представників не направили, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11 вересня 1984 року Виконавчим комітетом міської ради народних депутатів м. Луцька громадянці ОСОБА_10 був виданий ордер №44 серії А на право зайняття квартири АДРЕСА_3. До складу сімї входили також ОСОБА_8 (чоловік) та ОСОБА_6 (син) (а.с.4).

Факт наявності родинних відносин між вказаними особами підтверджується свідоцтвом про народження позивача (а.с.6).

Як встановлено судом, 15 січня 1995 року мати позивача, ОСОБА_10, померла (а.с.7).

А 03 листопада 2011 року помер батько позивача, ОСОБА_8 (а.с.8).

З матеріалів справи слідує, що позивач, його батько та мати проживали у вказаній квартирі починаючи з 1984 року (а.с.9).

Крім того, як слідує з довідки ОСББ «Барви», яке наразі здійснює обслуговування багатоквартирного будинку за адресою м. Луцьк, вул. Архітектора Метельницького (колишня вул. Бринського), 4 від 29 травня 2017 року, перед обєднанням співвласників позивач заборгованості не має, а всі пайові внески сплачені.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 15 Закону України «Про власність», який був чинний на час смерті матері позивача, визначено, що член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_10 за час свого життя повністю сплатила пайовий внесок за отриману у житлово-будівельному кооперативі квартиру за адресою АДРЕСА_1 (наразі вул. Архітектора Метельницького). Таким чином, ОСОБА_7 у встановленому порядку набула права власності на цю квартиру.

Частиною першою статті 549 ЦК УРСР 1963 року, чинного на час смерті матері позивача, передбачено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

З матеріалів справи слідує, що спадкоємці першої черги померлої ОСОБА_7, а саме її син ОСОБА_6, та чоловік ОСОБА_8 на час смерті ОСОБА_7 проживали разом з нею у спірній квартирі, а тому вважаються такими, що прийняли спадщину.

Частиною третьою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Оскільки позивач на час смерті свого батька ОСОБА_8 03 листопада 2011 року проживав з ним у спірній квартирі, вважається, що він також прийняв спадщину після його смерті.

Таким чином, наразі єдиною особою, яка повністю успадкувала спірну квартиру є позивач ОСОБА_6.

Однак позивач обєктивно позбавлений можливості належним чином оформити право власності на квартиру, оскільки воно не зареєстрованому у встановленому порядку.

Постановою державного нотаріуса Першої ОСОБА_5 державної нотаріальної коштори від 02 серпня 2017 року №1406/02-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Оскільки неналежне оформлення права власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1 (наразі вул. Архітектора Метельницького) за час життя матері позивача, ОСОБА_10, порушує право власності ОСОБА_8, суд дійшов висновку, що позовні слід задовольнити повністю.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 88, 213, 214, 215, 226 ЦПК України, на підставі статей 392, 1268, 1296 Цивільного кодексу України, ст.15 Закону України «Про власність», ст. 549 ЦК УРСР 1963 року, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_1) право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_7, яка померла 15 січня 1995 року, та ОСОБА_8, який помер 03 листопада 2011 року,в порядку спадкування за законом, а саме на квартиру за адресою м. Луцьк, вул. Архітектора Метельницького, буд. 4 (чотири), кв. 35 (тридцять пять).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 24 листопада 2017 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області ОСОБА_11