Провадження № 2/761/1888/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Гуменюк А.І.

при секретарі Бондарю В.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_1, про стягнення зі спадкоємців заборгованості за кредитним правочином, -

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - Позивач), в особі свого представника, 12 жовтня 2016 року, звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_4 (далі - Відповідач № 1), ОСОБА_1 (далі - Відповідач № 2), про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 12 вересня 2008 року між Позивачем та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір (далі - Кредитний договір), згідно з яким, остання отримала кредит у розмірі 14 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. Зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Однак, на момент смерті у неї існувала кредитна заборгованість у розмірі 12 654 грн. 95 коп. Представник Позивача, посилаючись на статті 1218, 1219, 1268, 1269, 1270 Цивільного кодексу України, зазначив, що оскільки Відповідачі проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не звернулися до органів нотаріату із заявами про відмову від спадщини, вони вважаються такими, що прийняли її. Враховуючи, що до складу спадщини входять не тільки права спадкодавця, але і його обов'язки, просив суд ухвалити судове рішення, яким стягнути із Відповідачів, солідарно, заборгованість за Кредитним договором у розмірі 12 654 грн. 95 коп., а також відшкодувати судові витрати, пов'язані із розглядом справи.

Представник Позивача у судове засідання не зявився. На адресу суду подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності сторони Позивача. Позов з підстав, зазначених у позовній заяві, підтримав повністю, просив суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідачі у судове засідання, призначене на 04 серпня 2017 року, не з'явилися. Про місце, день та час судового розгляду повідомлені належним чином. Про причини неявки суд не повідомили. Клопотання про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи за їх відсутності, як і заперечень на позов, до суду не подавали.

Суд вбачає за можливе розглядати справу за відсутності сторін на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Розглянувши позов, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд знаходить позов таким, що не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Судом встановлено, що 12 вересня 2008 року між Позивачем та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір, що в сукупності складається з анкети-заяви позичальника та Умов і правил надання банківських послуг (далі - Договір) про надання ОСОБА_2 кредиту в сумі 14 500 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відсотки за користування кредитом розраховувалися банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 3,26 % відсотків в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 9-16).

Крім того, суд встановив, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_1, виданого Відділом реєстрації смерті у м.Києві ІНФОРМАЦІЯ_1, актовий запис № 3353 (а.с. 20).

Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За змістом статті 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі статтею 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частин першої та другої статті 1220 Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно зі статтею 1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 є синами ОСОБА_2 та постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, про що свідчать відмітки про реєстрацію місця проживання у копіях їх паспортів (а.с. 17-19).

Відповідно до частини 1 статті 1270 Цивільного кодексу України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За змістом частин 1, 3, 5 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно зі статтею 1281 Цивільного кодексу України, спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.

Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

З матеріалів справи вбачається, що листом № 5246/01-16 від 22 червня 2016 року Першою київською державною нотаріальною конторою повернуто претензію ПАТ КБ «ПриватБанк» та повідомлено останнього, що відповідно до архівних даних Першої київської державної нотаріальної контори спадкова справа після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 станом на 22 червня 2016 року - не заводилась (а.с. 24).

Судом встановлено, що представник ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Третьої київської державної нотаріальної контори із заявою від 26 червня 2014 року з проханням повідомити чи заводилась спадкова справа після смерті ОСОБА_2, включити кредиторські вимоги банку у спадкову справу, повідомити спадкоємців померлої про наявності заборгованості перед банком у розмірі 12 754 грн. 95 коп. (а.с. 21).

Крім того, суд встановив, що ПАТ КБ «ПриватБанк» листом-претензією від 21 липня 2016 року, звернувся до Відповідачів з вимогою сплатити заборгованість згідно Кредитного договору, укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 25).

Відповідно до частини 1 статті 1282 Цивільного кодексу України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

У відповідь на запит суду, Першою київською державною нотаріальною конторою повідомлено суд про те, що відповідно до архівних даних Першої київської державної нотаріальної контори та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 47739611 від 17 травня 2017 року, спадкова справа щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 станом на 17 травня 2017 року, в Першій київській державній нотаріальній конторі не заводилась.

Згідно з частинами 1-3 статті 10 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 57 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частин 1-3 статті 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Аналізуючи норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, фактичні обставини справи та зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що у матеріалах справи відсутні відомості про склад спадкового майна, успадкованого Відповідачами. Крім того, сторона Позивача пропустила строки звернення до суду з цим позовом, у звязку з чим підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

З урахуванням викладеного, на підставі статей 1048, 1049, 1054, 1216-1218, 1220, 1261, 1270, 1281, 1282 Цивільного кодексу України, керуючись статями 10, 11, 13, 60, 88, 209, 212- 215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_1, про стягнення зі спадкоємців заборгованості за кредитним правочином - в і д м о в и т и у повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а у разі, якщо рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків або після розгляду справи в апеляційному порядку Апеляційним судом м. Києва, якщо воно не буде скасоване.

СУДДЯ :