Єдиний унікальний номер 722/1827/16-ц
Номер провадження 2/722/16/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2017 року Сокирянський районний суд Чернівецької області

в складі:

головуючого судді Унгуряна С.В.

секретаря Ткач Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сокиряни цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Романковецької сільської ради Сокирянського району Чернівецької області та ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з вищевказаним позовом до Романковецької сільської ради Сокирянського району Чернівецької області та ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

Посилалася на те, що згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого 16.07.1992 року виконавчим комітетом Романковецької сільської ради Сокирянського району Чернівецької області, співвласниками житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 були ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_2.

В житловому будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, вона проживає без реєстрації з 2005 року і з того часу використовує його за призначенням та утримує в належному стані. Окрім неї в будинку більше ніхто не зареєстрований та не проживає.

Вселення в будинок відбулося із згоди співвласника на той час - ОСОБА_4, який 16.04.2014 року подарував їй 2/3 частки вказаного будинку.

Окрім будинку, вартість якого разом із господарськими будівлями та спорудами складає 33998 грн., вона також використовує за призначенням земельну ділянку, на якій він розташований.

З моменту вселення у вказаний будинок, вона намагалась знайти ОСОБА_2, щоб запропонувати йому продати їй свою частку в будинку, однак її спроби виявились марними.

Враховуючи зазначене, вона бажає реалізувати своє право, яке зазначене в ст.344 ЦК України, та набути у власність повністю будинок, в якому проживає.

Просила визнати за нею право власності за набувальною давністю на 1/3 частину житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Розгляд справи здійснювався за відсутності сторін, які в судове засідання не з'явилися, незважаючи на те, що належним чином судом повідомлялися про час і місце розгляду справи.

Позивачка ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги, про що вказала у поданій до суду письмовій заяві, в якій одночасно просила розглядати справу за її відсутності.

Представник Романковецької сільської ради Ваданюк В.В. подав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнав, не заперечив проти їх задоволення та просив розглянути справу без участі представника сільської ради.

Відповідач ОСОБА_2, будучи повідомленим за останнім відомим суду місце проживання про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив і заяви про розгляд справи за його відсутності не подав.

У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши подані позивачкою письмові докази на підтвердження своїх позовних вимог та письмові докази витребувані судом під час судого розгляду справи, оцінивши вказані докази щодо їх належності та допустимості, суд вважає, що позов ОСОБА_1 є обґрунтованим та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ч.1ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно вимог ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Виходячи зі змісту ст.344 ЦК України, обставинами, які мають значення для справи і які повинен довести позивач, є такі: майно може бути об'єктом набувальної давності; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність; відсутність інших осіб, які претендують на це майно; відсутність підстави у позивача для володіння майном та набуття права власності.

Ураховуючи положення п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року.

Крім того, згідно роз'яснень, які містяться в п.9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого 16.07.1992 року виконавчим комітетом Романковецької сільської ради, житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1, на праві власності належав: ОСОБА_3 - 1/3 частка; ОСОБА_4 - 1/3 частка, ОСОБА_2 - 1/3 частка.

Відповідно до технічного паспорта, витребуваного судом з КП «Сокирянське РБТІ», до складу нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1, входить: житловий будинок літ.«А», загальною площею 54,0 кв.м., житловою площею 25,9 кв.м.; сарай літ.«Б»; підвал літ.«Пг»; огорожа №1-2; колодязь №3.

16.04.2014 року позивачка ОСОБА_1 набула право власності на 2/3 частки житлового будинку з відповідними частками господарських та побутових будівель і споруд, що знаходяться в АДРЕСА_1, згідно нотаріально посвідченого договору дарування часток житлового будинку серії ВТР №610606, укладеного 16.04.2014 року між нею та ОСОБА_4

Таким чином, власниками спірного нерухомого майна на даний час є позивачка ОСОБА_1, якій належить 2/3 частки майна, та відповідач ОСОБА_2, якому належить 1/3 частки вказаного нерухомого майна.

Згідно акту від 02.09.2016 року, складеного депутатом Романковецької сільської ради Сокирянського району ОСОБА_6 в присутності свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 встановлено, що ОСОБА_1 з серпня 2005 року і по даний час проживає в житловому будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, її вселення відбулося зі згоди співвласника будинку - ОСОБА_4. На даний час будинок використовується позивачкою за призначенням, проживаючи в ньому, вона доглядає за ним, утримуючи в належному стані.

Також, із змісту довідок №2892 та № 2900 від 02.09.2016 року, виданих Романковецькою сільською радою встановлено, що ОСОБА_1 фактично користується будинком із господарськими будівлями та спорудами, в якому проживає без реєстрації, а також земельною ділянкою, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, і використовує їх за призначенням.

Відомості про місце перебування співвласника 1/3 частки будинку - ОСОБА_2, а також відомості про його смерть в Романковецькій сільській раді відсутні, що підтверджується зазначеним вище актом від 02.09.2016 року та довідкою сільської ради №622/02-17 від 14.11.2016 року.

Із змісту висновку по розгляду звернення ОСОБА_1, затвердженого 29.02.2016 року заступником начальника Сокирянського ВП КВП ГУНП в Чернівецькій області вбачається, що 22.02.2016 року ОСОБА_1 зверталася до Сокирянського ВП КВП ГУНП в Чернівецькій області з письмовим зверненням щодо встановлення місцезнаходження співвласника будинку ОСОБА_2, однак вказані відомості до ЄРДР не вносилися, у зв'язку з чим досудове розслідування за вказаним зверненням не розпочиналося.

Рішенням Сокирянського районного суду від 15.12.2016 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, житель АДРЕСА_2 визнаний безвісно відсутнім в місці його проживання з 01.01.1994 року по даний час.

Згідно відповіді Сокирянської державної нотаріальної контори №413/01-16 від 27.09.2016 року, спадкова справа після смерті ОСОБА_2 з 1992 року по даний час не заводилась.

З огляду на викладені вище вимоги закону та встановлені обставини, суд приходить до висновку про доведеність позивачкою належними і допустимими доказами обставин про відкритість, добросовісність та безперервність володіння нею 1/3 часткою нерухомого майна, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Керуючись ст.41 Конституції України, ст.ст.328, 344 ЦК України, ст.ст.11, 60, 61, 88, 208, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителькою АДРЕСА_1, право власності за набувальною давністю на 1/3 частину житлового будинку літ.«А», загальною площею 54,0 кв.м., житловою площею 25,9 кв.м.; сараю літ.«Б»; підвалу літ.«Пг»; огорожі №1-2; колодязя №3, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернівецької області шляхом подачі апеляційної скарги через Сокирянський районний суд Чернівецької області в десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Сокирянського

районного суду С.В.Унгурян