Ухвала іменем україни 06 грудня 2017 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючого Євтушенко О.І., суддів: Євграфової Є.П., Мостової Г.І., Мазур Л.М., Попович О.В.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом заступника керівника Кагарлицької місцевої прокуратури в інтересах держави до Богуславської районної державної адміністрації Київської області, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання незаконним і скасування розпорядження, визнання недійсними договору оренди земельної ділянки, договору суборенди земельної ділянки та скасування їх державної реєстрації, за касаційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 на рішення Богуславського районного суду Київської області від 12 травня 2017 року, ухвалу апеляційного суду Київської області від 26 липня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2016 року заступник керівника Кагарлицької місцевої прокуратури звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що розпорядженням Богуславської районної державної адміністрації від 11 липня 2011 року № 478 затверджено проект землеустрою щодо відведення в оренду ОСОБА_3 земельної ділянки площею 30 га для ведення особистого селянського господарства на території Медвинської сільської ради строком на 49 років. На підставі вказаного розпорядження 25 грудня 2012 року між Богуславською районною державною адміністрацією та ОСОБА_3, укладено договір оренди земельної ділянки площею 30 га для ведення особистого селянського господарства на території Медвинської сільської ради строком на 49 років.

Зазначав, що ОСОБА_3 отримано вказану земельну ділянку із порушенням ч. 1 ст. 5 Закону України «Про особисте селянське господарство», оскільки її розмір значно перевищує встановлений у законодавстві максимальний розмір земельної ділянки для передання фізичним особам в оренду.

Крім того, 13 вересня 2013 року між ОСОБА_3 та

ОСОБА_4 було укладено договір суборенди вказаної земельної ділянки з порушенням вимог ст. ст. 13, 15, 21, 23 Закону України «Про оцінку земель», ст. 9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації», а саме без виготовлення технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки, розташованої за межами населеного пункту, та з необґрунтованим розміром орендної плати.

Беручи до уваги зазначене, заступник керівника Кагарлицької місцевої прокуратури просив суд:

- визнати незаконним та скасувати розпорядження Богуславської районної державної адміністрації від 11 липня 2011 року № 478 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення в оренду ОСОБА_6 земельної ділянки площею 30 га для ведення особистого селянського господарства на території Медвинської сільської ради Богуславського району Київської області строком на 49 років;

- визнати недійсним укладений 25 грудня 2012 року між Богуславською районною державною адміністрацією Київської області та ОСОБА_3 договір оренди земельної ділянки площею 30 га з кадастровим НОМЕР_1 для ведення особистого селянського господарства на території Медвинської сільської ради Богуславського району Київської області та скасувати його державну реєстрацію;

- визнати недійсним укладений 13 вересня 2013 року між

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 договір суборенди земельної ділянки площею 30 га з кадастровим НОМЕР_1 для ведення особистого селянського господарства на території Медвинської сільської ради Богуславського району Київської області та скасувати його державну реєстрацію.

Рішенням Богуславського районного суду Київської області від

12 травня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 26 липня 2017 року, позовні вимоги заступника керівника Кагарлицької місцевої прокуратури в інтересах держави задоволено.

Визнано незаконним та скасовано розпорядження Богуславської районної державної адміністрації від 11 липня 2011 року № 478 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення в оренду ОСОБА_3 земельної ділянки площею 30 га для ведення особистого селянського господарства на території Медвинської сільської ради Богуславського району Київської області строком на 49 років.

Визнано недійсним укладений 25 грудня 2012 року між Богуславською районною державною адміністрацією Київської області та ОСОБА_3 договір оренди земельної ділянки площею 30 га з кадастровим

НОМЕР_1 для ведення особистого селянського господарства на території Медвинської сільської ради Богуславського району Київської області та скасовано його державну реєстрацію.

Визнано недійсним укладений 13 вересня 2013 року між

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 договір суборенди земельної ділянки площею 30 га з кадастровим НОМЕР_1 для ведення особистого селянського господарства на території Медвинської сільської ради Богуславського району Київської області та скасовано його державну реєстрацію.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_5, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове рішення.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, ознайомившись із запереченнями на касаційну скаргу, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що Богуславською районною державною адміністрацією було передано ОСОБА_3 земельну ділянку для ведення селянського господарства у розмірах, що значно перевищують встановлений у ч. 1 ст. 5 Закону України «Про особисте селянське господарство» максимальний розмір земельної ділянки для передачі фізичним особам в оренду. При цьому судом зазначено, що укладені договори оренди та суборенди земельних ділянок є недійсними, оскільки не була проведена нормативна грошова оцінка спірної земельної ділянки та є необґрунтованим розмір орендної плати.

Колегія суддів не може погодитись із висновками судів попередніх інстанцій з огляду на таке.

Встановлено, що розпорядженням Богуславської районної державної адміністрації від 11 липня 2011 року № 478 затверджено проект землеустрою щодо відведення в оренду ОСОБА_3 земельної ділянки загальною площею 30 га для ведення особистого селянського господарства на території Медвинської сільської ради Богуславського району Київської області строком на 49 років та надано в оренду зазначену земельну ділянку з встановленням орендної плати в розмірі 1,5 % від нормативно-грошової оцінки.

На підставі вказаного розпорядження, 25 грудня 2012 року між Богуславською районною державною адміністрацією та ОСОБА_3 укладено договір оренди земельної ділянки площею 30 га для ведення особистого селянського господарства на території Медвинської сільської ради Богуславського району Київської області з кадастровим

НОМЕР_1. Державна реєстрація договору оренди землі проведена управлінням Держкомзему у Богуславському районі 29 грудня 2012 року за № 07470.

13 вересня 2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договір суборенди земельної ділянки площею 30 га для ведення особистого селянського господарства на території Медвинської сільської ради Богуславського району Київської області з кадастровим

НОМЕР_1.

Звертаючись до суду із даним позовом в інтересах держави, заступник керівника Кагарлицької місцевої прокуратури зазначав, що оскаржувані розпорядження Богуславської районної державної адміністрації щодо передання ОСОБА_3 спірної земельної ділянки в оренду та договори оренди, суборенди земельної ділянки прийняті з порушенням ч. 1 ст. 5 Закону України «Про особисте селянське господарство», ст. ст. 13, 15, 21, 23 Закону України «Про оцінку земель», ст. 9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації».

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом ч. 2 ст. 3 ЦПК України у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

Відповідно до положень абз. 2 ч. 2 ст. 45 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Однак, звертаючись до суду з позовом про визнання незаконним і скасування розпорядження, визнання недійсними договору оренди земельної ділянки, договору суборенди земельної ділянки та скасування їх державної реєстрації, прокурор не вказав органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

При цьому правом оспорювати правочин і вимагати проведення реституції ЦК України наділяє не лише сторону (сторони) правочину, але й інших, третіх осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи статус таких осіб як «заінтересовані особи» (ст. ст. 215, 216 ЦК України). При цьому власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав (правова позиція Верховного Суду України викладена у постанові від

25 травня 2016 року у справі № 6-605цс16).

На зазначене суди попередніх інстанцій уваги не звернули, не визначились із характером спірних правовідносин, не перевірили в чиїх інтересах звертався заступник керівника Кагарлицької місцевої прокуратури до суду із даним позовом та які інтереси держави порушені у зв'язку із виданням оскаржуваних розпоряджень і укладенням оспорюваних договорів.

Крім того, ухвалюючи рішення про визнання недійсними оспорюваних договорів оренди та суборенди спірної земельної ділянки, суди попередніх інстанцій виходили із відсутності в зазначених договорах нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Відповідно до абз. 13 ст. 1 Закону України «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок - це капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами.

Частиною 5 ст. 5 цього Закону передбачено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку, державного мита при міні, спадкуванні та даруванні земельних ділянок згідно із законом, орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, вартості земельних ділянок площею понад 50 гектарів для розміщення відкритих спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд, а також при розробці показників та механізмів економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель.

Згідно із ч. 3 ст. 201 ЗК України нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку, втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель тощо.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що нормативна грошова оцінка - конкретна вартісна характеристика, яка містить низку етапів, передбачених чинним законодавством. Зокрема, це прийняття уповноваженим органом влади рішення щодо проведення нормативної грошової оцінки земель, розробка технічної документації грошової оцінки спеціальною установою, погодження технічної документації органами влади, прийняття відповідною радою рішення про затвердження технічної документації.

Вирішуючи спір судами попередніх інстанцій не було встановлено, яке право орендодавця у зв'язку із відсутністю нормативної грошової оцінки земельної ділянки порушене і чи це порушення відповідно до вимог ст. 16 ЦК України зумовлює застосування такого способу захисту, як визнання правочинів недійсними.

Крім того, не враховано судами дій сторін щодо приведення оспорюваних правочинів у відповідність до вимог закону в частині визначення нормативної грошової оцінки земельних ділянок, які передавались в оренду.

Вказаний висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 13 березня 2017 року у справі

№ 6-2195цс16.

Помилковим є також висновок судів попередніх інстанцій щодо відсутності підстав для застосування строку позовної давності, про що заявляли ОСОБА_3 (а. с.68-70) та ОСОБА_4 (а. с. 71-74).

Загальним правилом, закріпленим у ч. 1 ст. 261 ЦК України, встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За змістом ст. ст. 256, 261 ЦК України позовна давність є строком пред'явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб'єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу).

При цьому як у випадку пред'явлення позову самою особою, право якої порушене, так і в разі пред'явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, відлік позовної давності обчислюється з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила.

Таким чином, положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється й на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 19 квітня 2017 року у справі № 6-2376цс16.

Судами попередніх інстанцій не було встановлено, в чиїх інтересах прокурор звернувся до суду із даним позовом та коли така особа могла та повинна була дізнатись про порушення свого права.

З урахуванням зазначеного колегія суддів суду касаційної інстанції дійшла висновку, що вказані вище обставини свідчать про неповне встановлення судами першої та апеляційної інстанцій фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, що є підставою для скасування оскаржуваних судових рішень з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції відповідно до ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 343-345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Богуславського районного суду Київської області від

12 травня 2017 року, ухвалу апеляційного суду Київської області від

26 липня 2017 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.І. Євтушенко

Судді: Є.П. Євграфова

Л.М.Мазур

Г.І.Мостова

О.В. Попович