АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/4801/17 Номер провадження 22-ц/786/2623/17Головуючий у 1-й інстанції Яковенко Н. Л. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Дорош А.І.

Суддів: Карпушина Г.Л., Одринської Т.В.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

з участю

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк»

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 28 серпня 2017 року

у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_4 "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивує тим, що 14 травня 2008 року між позивачем та ОСОБА_3 укладено договір, згідно умов якого відповідач отримала кредит в сумі 2 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_3 суму заборгованості в розмірі 12 054,56 грн. та понесені судові витрати.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 28 серпня 2017 року в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства ОСОБА_4 банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості відмовлено.

З рішенням місцевого суду не погодився позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» та подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неповне зясування обставини, що мають істотне значення для справи, невірне застосування норм матеріального та процесуального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення місцевого суду- залишенню без змін з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ч.1 п.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 14 травня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено договір, згідно умов якого відповідач отримала кредит в сумі 2 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною картою складає між ним та банком договір, підтверджується підписом у заяві (а.с.7-14).

За умовами договору, укладеного між сторонами по справі 14.05.2008 визначено строк дії карки та кредитної лінії.

У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором, на думку позивача, відповідач станом на 30 червня 2017 року має заборгованість у розмірі 12 054,56 грн., яка складається з наступного: 1 993,80 грн. - заборгованість за кредитом; 6 309,54 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 2 939,10 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 250,00 грн. штраф (фіксована частина); 562,12 грн. штраф (процентна складова).

28.08.2017 р. відповідач ОСОБА_3 подала суду заяву про застосуванню строків позовної давності (а.с. 30-31).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що остання проплата відповідачем по кредиту була здійснена 14.10.2008 року (а.с. 4), а ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду лише 31 липня 2017 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності.

Як встановила колегія суддів, такий висновок місцевого суду є правильним, оскільки суд дійшов його після повного, всебічного та об"єктивного з"ясування фактичних обставин справи, прав та обов"язків сторін в даних правовідносинах, з правильним застосуванням норм матеріального права.

Як вбачається із матеріалів справи, 14.05.2008 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» і відповідачем укладено договір, згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 2 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Згідно ч.1 ст.251 ЦК України строком є певний період у часі, зі сплином якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Згідно ч. 1 ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов»язано його початок.

Згідно ч. 1 ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ч.1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється у три роки.

Згідно ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Виходячи із правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 19.03.2014 р. (справа №6-14 цс 14) відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг строку давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, а саме із розрахунку заборгованості, остання проплата боржником здійснена 14 жовтня 2008 року у розмірі 200,00 грн. (а.с.4).

Позивач звернувся до суду з даним позовом лише 31.07.2017 р., майже через 9 років, тобто з пропуском строку позовної давності.

Згідно ст. 261 ЦК України та правових позицій Верховного Суду України у справі № 6-116 цс 13, що у відповідності до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для всіх судів України, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

Доводи позивача про те, що місцевим судом помилково застосовано до спірних правовідносин ч. 4 ст. 267 ЦК України, не заслуговують на увагу, оскільки місцевим судом достовірно встановлені фактичні обставини, які вказують на пропуск позивачем строку позовної давності.

Посилання банку на автоматичне продовження строку дії картки, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки автоматичне неодноразове продовження дії картки не змінює терміну виконання кредитного зобов'язання, визначеного в договорі. До такого висновку дійшов ВСУ в постанові від 22 жовтня 2014 №127цс14.

Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

За таких обставин включення для обрахування пені прострочених платежів, які мали місце поза межами позовної давності до основної вимоги, не ґрунтується на вимогах закону.

Отже, аналіз норм статті 266, частини другої статті 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308 ч.1, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ПАТ КБ " ПриватБанк" - відхилити .

Рішення Київського районного суду м.Полтави від 28 серпня 2017 року- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

С У Д Д І: