Справа № 750/4753/17
Провадження № 2/750/1420/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2017 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

головуючого - судді Литвиненко І.В.,

за участі секретаря - Юрченко І.В.,

за участі позивача, представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Чернігівського дошкільного навчального закладу № 52 «Сонечко» Чернігівської міської ради Чернігівської області про визнання наказу незаконним, зобовязання вчинити певні дії, стягнення середнього заробітку за час вимушено прогулу, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

17.05.2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до Чернігівського дошкільного навчального закладу № 52 «Сонечко» Чернігівської міської ради Чернігівської області про визнання наказу від 16.02.2017 року № 4-к незаконним, зобовязання відповідача змінити протягом 3-х календарних днів з дня набрання рішення суду законної сили формулювання причин звільнення з роботи ОСОБА_3 шляхом внесення відповідного запису до її трудової книжки про звільнення з посади помічника вихователя для дітей віком до трьох років з 16 лютого 2017 року за п. 1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 26863 грн 85 коп. та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 2510 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди в сумі 5000 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що вона працювала у Чернігівському дошкільному навчальному закладі № 52 «Сонечко» Чернігівської міської ради Чернігівської області з 24.02.1975 року до 16.02.2017 року на посаді помічника вихователя для дітей до трьох років, 17.02.2017 року вона була ознайомлена із наказом про звільнення за систематичне невиконання нею без поважних причин обовязків, покладених на неї трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку. Наказом № 1-к від 25.01.2017 року вона була притягнута до відповідальності у вигляді догани, однак вважає, що не порушувала обовязки, покладені на неї трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку. Також зазначала, що з нею своєчасно не проведено розрахунок при звільненні, у звязку із чим просила стягнути середній заробіток за 18 календарних днів. Зазначала, що їй завдано моральну шкоду, оскільки не була виплачена своєчасно заробітна плата, формулювання причин звільнення порушило її нормальний спосіб життя, у звязку із чим вона перебувала у стані постійного стресу.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог. На питання головуючого, пояснили, що трудову книжку ОСОБА_3 отримала 17.02.2017 року, строк вважали пропущеним з поважних причин, оскільки позивач втратила паспорт, отримала його тільки в квітні, а отже не могла звернутись за правовою допомогою. Крім того, представник позивача повідомила про те, що позивач з 17.02.2017 року по 18.05.2017 року якійсь час хворіла, однак позивач спростувала цю інформацію, повідомивши про те, що саме в цей час не перебувала на лікуванні.

Представник відповідача позовні вимоги не визнала, просила відмовити у задоволенні позову, подала письмові заперечення (а.с. 22-28), оскільки 25.01.2017 року позивач була притягнута до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани, але позивач продовжила порушувати свої посадові обовязки щодо належної організації харчування дітей та гігієнічного догляду за ними. З 23.01.2017 року по 14.02.2017 року на позивача неодноразово подавались письмові записки, доповідна записка, службовий лист від старшої медичної сестри, заява від колективу, а також батьків щодо порушення позивачем своїх посадових обовязків. Тому звільнення було проведено з додержанням всіх вимог законодавства, отже вважає, що підстав для задоволення позову немає.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 було прийнято на роботу 24.02.1975 року прибиральницею до Дитячого садочку № 52, 30.03.2011 року переведено на посаду помічника вихователя (а.с. 21). 16.02.2017 року позивач звільнена за систематичне невиконання нею без поважних причин, покладених на неї обовязків трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України.

Згідно із пунктами 2.2,2.3,2.4, 2.7, 2..11, 2.14 Посадової інструкції помічника вихователя для дітей віком до трьох років, з якою була ознайомлена позивач 20.03.2011 року, помічник вихователя для дітей віком до трьох років забезпечує гігієнічний догляд за дітьми, забезпечує охорону життя і здоровя дітей у дошкільному закладі, бере участь в організації харчування дітей: доставляє їжу з харчоблоку до групи у промаркованих, закритих кришками відрах і каструлях; сервірує столи; роздає їжу; допомагає вихователю годувати дітей; прибирає зі столів; миє і просушує посуд відповідно до вимог нормативно-правових актів; забезпечує санітарний стан приміщення та обладнання групи; повітряний режим відповідно до вимог санітарних правил утримання дошкільних закладів; під час проведення вихователем занять з підгрупою дітей, перебуває з іншими дітьми та проводить з ними роботу, визначену вихователем. Згідно із розділом 4 Посадової інструкції передбачено, що відповідальність настає за несвоєчасне та неякісне виконання своїх завдань та обовязків відповідно до цієї інструкції, неналежне виконання вимог зазначених статутом та правилами внутрішнього розпорядку дошкільного закладу, а також у разі застосування методів виховання, повязаних з фізичним чи психологічним насильством. Помічник вихователя групи для дітей віком до трьох років, згідно пункту 5.4 Посадової інструкції, санітарно-гігієнічні вимоги утримання приміщень дошкільних закладів. (а.с. 37-39).

27.12.2016 року було подано заяву ОСОБА_4 стосовно недотримання позивачем організації дієтичного харчування її дитини, крім того мала нарікання стосовно того, що дитина не одягнена відповідно до погоди, неякісно проведено гігієну дитини (а.с. 40). Позивачем було подано дві пояснювальні: в одній вона просить вибачення і розяснює, що це сталося у звязку зі святом випадково, бо вона отримувала фактично дієтичне харчування на ОСОБА_5 (а.с. 41), в іншій пояснювальній, позивач зазначає, що не знає у кого яка дієта (а.с. 42).

Наказом від 25.01.2017 року ОСОБА_3 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за те, що не надала дієтичне харчування ОСОБА_5, чим порушила посадову інструкцію, що загрожувало здоровю дитини, з наказом позивач була ознайомлена, про що свідчить копія наказу, наказ було видано саме за порушення, що мало місце 27.12.2016 року,про що в наказі зазначено (а.с. 43).

Заяву про порушення дієтичного харчування також було подано мамою ОСОБА_5 23.01.2017 року (а.с. 69). Згідно службового листа від медичної сестри від 25.01.2017року, поступила скарга від мами ОСОБА_5 про те, що ОСОБА_3 не виконує своїх обовязків щодо надання дієтичного харчування, на зауваження та рекомендації не реагує, до кабінету завідувача в присутності батьків, завгоспа та голови ПК була запрошена позивач для надання пояснень, однак вона відмовилась надавати пояснення стосовно цього вчинку (а.с. 47).

25.01.2017 року було подано колективну заяву щодо порушення правил внутрішнього розпорядку та посадових обовязків ОСОБА_3, які полягали в порушенні санітарно-гігієнічних правил та некоректних розмов з батьками дітей, внаслідок чого надходили скарги до медичної сестри та завідуючої(а.с. 48).

Згідно із зошитом санітарного стану групи № 3, який був прошитий і пронумерований, медичною сестрою було встановлено ряд порушень санітарно-гігієнічних умов, а саме: 09.12.2016 року в зошиті зазначено про необхідність помити вікна, 23.12.2016 року - почистити килими в спальні, ігровій, помити під ліжками в спальні,зазначено, що радіатори опалення брудні, 13.01.2017 року між ліжками та радіаторами опалення наявне павутиння, 20.01.2017 року пил на шафах, на картинах; 27.01.2017- пил між ліжками в спальні, пил в спальні, групі (а.с. 70-72).

Згідно із правилами внутрішнього трудового розпорядку для працівників дошкільного навчального закладу №52 м. Чернігова (п. 21), працівники дошкільного навчального закладу зобовязані працювати сумлінно, виконувати вимоги виробничої санітарії, своєчасно, чітко і якісно виконувати розпорядження адміністрації, бути уважними до дітей, членів колективу та батьків (а.с. 29-34).

З наказом про продовження дії Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників ДНЗ» протягом 2017 року ОСОБА_3 була ознайомлена (а.с. 35-36).

Відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП України працівник може бути звільнений за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Згідно з ст. 149 КЗпП України за кожне порушення трудової дисциплін може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. До таких видів стягнень згідно з ч. 1 ст. 147 КЗпП України належать: догана та звільнення.

Згідно п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно зясувати в чому конкретно проявилося порушення, що стало приводом для звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7,8 ст. 40 і п. 1 ст. 41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147- 1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Відповідно до п. 23 вказаної постанови Пленуму Верховного суду України, за передбаченими п. 3 ст. 40 КЗпП України підставами, працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Згідно із наказом № 133 від 21.09.2017 року «Про організацію дієтичного харчування,було організовано дієтичне харчування ОСОБА_5, група № 3. Згідно протоколів виробничих нарад від 15.11.2016 року та 29.082016 року, працівники були ознайомлені із санітарним регламентом для дошкільних навчальних закладів та інструкцією з організації харчування на виробничих нарадах, про що свідчить підпис позивача про ознайомлення, на цих же нарадах, на яких була присутня і позивач, доводилось до відома працівників умови дієтичного харчування.

Наказом Міністерсва охорони здоровя України від 24.03.2016 № 234 , був затверджений Санітарний регламент для дошкільних навчальних закладів,згідно п. 16 та 17 якого, підлогу необхідно мити 2 рази на день (після обіду та наприкінці дня), у тому числі під час одного з прибирань обов`язково проводиться відсування меблів та обладнання для попередження накопичення пилу. Спальні миють після сну (денного, нічного). Меблі, у тому числі шафи для одягу дітей, обладнання (столи для сповивання, манежі, гірки тощо), опалювальні прилади, підвіконня, стіни, ручки дверей тощо щоденно протирають гарячою водою з милом. Генеральне прибирання приміщень проводиться 1 раз на тиждень (наприкінці тижня) з використанням мийних засобів та 1 раз на місяць з використанням дезінфекційних засобів.

Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 повідомили суду про неодноразові скарги на позивача з приводу недодержання санітарного стану в групі та порушення правил дієтичного харчування, також повідомили, що позивач дозволяла собі лежати на дитячому ліжку, неодноразово їй робились зауваження, на які вона взагалі не реагувала. Свідок ОСОБА_4 пояснила, що дитина ОСОБА_5 потребує за станом здоровя дієтичного харчування та неодноразово позивач не надавала йому дієту, не одягала по погоді дитину.

Не є підставою для скасування наказу про звільнення (інше дисциплінарне стягнення) відсутність письмового пояснення працівника, якщо факт порушення дисципліни підтверджений іншими доказами (ВСУ у справі № 6-2801цс15 від 19 жовтня 2016 р.)

14.02.2017 року було направлено до профспілкового комітету подання на отримання згоди на звільнення працівника, що не виконує своїх обовязків, в якому зазначено про порушення своїх обовязків позивачем, додатками до якого були: скарга батьків, доповідні записки, акт про відмову позивача від пояснень, «журнал чистоти» (а.с. 49). 15.02.2017 року було подано повідомлення про прийняття рішення про надання згоди на звільнення (а.с. 50).

Із протоколу № 25 від 15.02.2017 року вбачається, що ОСОБА_3 була присутньою на засіданні ПК, також цей факт підтверджується поясненнями свідка ОСОБА_8

Позивачу пропонували перейти на іншу посаду, не повязану з роботою з дітьми (а.с. 51-52), але вона відмовилась. Профспілковим комітетом було надано згоду на звільнення, 16.02.2017 року було винесено оспорюваний наказ, з дотриманням чинного законодавства.

Представник позивача повідомила про те, що позивач з поважних причин пропустила строк звернення до суду, оскільки позивач в зазначений період хворіла, однак сама позивач заперечила цей факт та повідомила про те, що хворіла з 26.01.2017 року по 10.02.2017 року, також представник позивача повідомила про те, що позивачем був втрачений паспорт та вона його отримала тільки в квітні, а це був документ, який необхідно було подавати при зверненні за безоплатною вторинною правовою допомогою. Суд не погоджується з думкою позивача та представника позивача про те, що у неї були поважні причини пропуску звернення до суду, оскільки, як вбачається із матеріалів справи, паспорт позивачем був отриманий 17.03.2017 року (а.с. 4). Також в матеріалах справи наявне пенсійне посвідчення позивача (а.с. 8), видане 06.12.2011 року, серії ААЄ № 955155, яке посвідчує особу ОСОБА_3, суд вважає, що для звернення за вторинною правовою допомогою ОСОБА_3 могла надати інший документ, що посвідчує її особу пенсійне посвідчення. Згідно із пунктом 5 Методичних рекомендацій щодо організації надання безоплатної вторинної правової допомоги місцевими центрами з надання безоплатної вторинної правової допомоги, затверджених Наказом Координаційного центру з надання правової допомоги 26.06.2015 № 160, у разі звернення до місцевого центру: осіб, які перебувають під юрисдикцією України, середньомісячний сукупний дохід сім'ї яких нижчий суми прожиткового мінімуму, розрахованого та затвердженого відповідно до Закону України "Про прожитковий мінімум" для осіб, які належать до основних соціальних і демографічних груп населення, або їх законних представників, до звернення додаються:паспорт або інший документ, що посвідчує особу; реєстраційний номер облікової картки платника податків тощо.

Отже вказані позивачем та представником позивача причини пропуску звернення до суду не є поважними. Відповідно до ч. 1 ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Оскільки трудову книжку позивач отримала 17.02.2017 року, то до суду з позовними вимогами про визнання наказу від 16.02.2017 року № 4-к незаконним, зобовязання відповідача змінити протягом 3-х календарних днів з дня набрання рішення суду законної сили формулювання причин звільнення з роботи ОСОБА_3 шляхом внесення відповідного запису до її трудової книжки про звільнення з посади помічника вихователя для дітей віком до трьох років з 16 лютого 2017 року за п. 1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін, стягнення середнього заробітку за час вимушено прогулу в сумі 26863 грн 85 коп. вона повинна була звернутись до 18.03.2017 року. З даним позовом позивач звернулась лише 18.05.2017 року, отже підстав для задоволення позову в цій частині суд не знаходить.

Суд погоджується із позивачем про те, що відповідачем було затримано розрахунок при звільненні, однак не погоджується із таким розрахунком.

Згідно із довідкою Управління освіти Чернігівської міської ради від 24.05.2017 року кошти ОСОБА_3, належні їй до звільнення були виплачені 22.02.2017 року, а кошти за рахунок Фонду соціального страхування на картковий рахунок ОСОБА_3 зараховані 06.03.2017 року, отже затримка розрахунку з вини відповідача відбувалась до 22.02.2017 року, що узгоджується із актом перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування № 25-01-0060188 (а.с. 73-80). Відповідно до довідки управління освіти ЧМР від 03.07.2017 року № 01-10/1246, середньоденна заробітна плата ОСОБА_3 становить 130 грн 71 коп, отже стягнути на користь позивача належить заробітну плату за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 784,26 грн (130,71 х 6).

Враховуючи, що виплата заробітної плати належної при звільненні була затримана всього на 6 днів, суд не вбачає підстав для стягнення моральної шкоди, зважаючи на незначну тривалість порушень прав позивача, а також враховуючи той факт, що підстав для задоволення позову в частині визнання наказу від 16.02.2017 року № 4-к незаконним, зобовязання відповідача змінити протягом 3-х календарних днів з дня набрання рішення суду законної сили формулювання причин звільнення з роботи ОСОБА_3 шляхом внесення відповідного запису до її трудової книжки про звільнення з посади помічника вихователя для дітей віком до трьох років з 16 лютого 2017 року за п. 1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін, стягнення середнього заробітку за час вимушено прогулу в сумі 26863 грн 85 коп. суд не знайшов.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 208-210, 212-215, 218, ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

позов задовольнити частково.

Стягнути з Чернігівського дошкільного навчального закладу № 52 Чернігівської міської ради Чернігівської області на користь ОСОБА_3 784 грн 26 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: