АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/4372/17 Головуючий 1 інст. Іванова І.В.
Справа № 639/9564/16-ц
Категорія: спадкові Доповідач - Котелевець А.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2017 року Апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого Котелевець А.В.,

суддів Піддубного Р.М., Швецової Л.А.,

за участю секретаря - Огар І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 29 травня 2017 року,

у с т а н о в и в:

В грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулася у суд із позовом до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування.

На обґрунтування вимог позивач вказала, що після смерті її двоюрідної сестри ОСОБА_3, яка померла 30 квітня 2016 року, відкрилась спадщина на апартаменти в Болгарії та дві квартири в м. Харкові.

Вона є спадкоємцем пятої черги, а відповідач племінник померлої - спадкоємцями третьої черги. Вони в установлений законом строк звернулися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини. Спадкоємці попередніх черг за законом відсутні.

Зазначала, що ОСОБА_3 померла від тяжкого захворювання, яке виникло у неї через систематичні знущання племінника, який ухилявся від надання необхідної допомоги на лікування та достатнє харчування померлої.

Посилаючись на вказані обставини, просила усунути від права на спадкування за законом ОСОБА_2 після померлої 30 квітня 2016 року ОСОБА_3

Відповідач позов визнав в повному обсязі.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 29 травня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції, постановити нове рішення про задоволення його позову в повному обсязі. Зокрема зазначає, що ОСОБА_2 визнав позов, а тому ці обставини не підлягають доказуванню.

Відповідач в запереченнях на апеляційну скаргу просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (статті 1216, 1217 ЦК України).

За статтею 1258 спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкоємцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Матеріали справи свідчать, що після смерті ОСОБА_3, яка померла 30 квітня 2016 року, відкрилась спадщина на апартаменти в Болгарії та дві квартири в м. Харкові.

Сторони є спадкоємцями за законом: ОСОБА_2 третьої черги, ОСОБА_1 - пятої черги. Спадкоємці попередніх черг відсутні.

Заяви про прийняття спадщини подані ними в установлений законом строк.

Вимоги позивача стосуються усунення від права на спадкування племінника з підстав, передбачених частиною 5 статті 1224 ЦК України, згідно з якою за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Виходячи зі змісту зазначеної норми закону, суд при вирішенні такої справи згідно з вимогами статті 214 ЦПК України повинен установити факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обовязку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, повязане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обовязок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Пленум Верховного Суду України в пункті 6 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» розяснив, що правило частини пятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобовязані утримувати спадкодавця.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути предявлена особою, для якої таке усунення породжує повязані зі спадкуванням права та обовязки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК України.

Доказів того, що відповідач умисно ухилявся від надання допомоги померлій тітці, яка потребувала допомоги, матеріали справи не містять. Не надано таких доказів і суду апеляційної інстанції.

Довідка про те, що ОСОБА_3 з 15 грудня 2015 року по 27 червня 2016 року зверталася зі скаргами на болі в колінах та обмежений рух не є безумовною підставою для задоволення позову.

З огляду на це, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в позові.

Справа розглянута в межах заявлених вимог.

Доводи апеляційної скарги про визнання відповідачем позову висновків суд не спростовують.

За правилами частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Із заяви, нотаріально посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_4 24 грудня 2016 року за реєстровим № 497, вбачається, що ОСОБА_2 позов визнав в повному обсязі і не заперечує проти задоволення позову ОСОБА_1 (а. с. 47).

Разом з тим, в суді апеляційної інстанції відповідач пояснив, що тітка хворіла та потребувала допомоги, яку він не надавав. Оскільки він зловживав спиртними напоями, він звертався до неї та просив грошей, які померла давала йому з пенсії. Нотаріально посвідчена заява була ним написана у стані, коли він не мав можливості усвідомлювати значення своїх дій, оскільки зловживав спиртними напоями.

Вказані обставини свідчить про те, що ОСОБА_3 за життя не перебувала у безпорадному стані.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308, 314 ч. 1 п. 1, 315, 317, 319 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 29 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді Р.М.Піддубний

ОСОБА_5