Рішення

Іменем України

Справа № 712/7186/17 Провадження 2/712/1908/17

22 серпня 2017 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого/судді - МАРЦІШЕВСЬКОЇ О.М.

при секретарі Вдовенко О.В.

за участю адвокатів - ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Черкаської міськоїради про встановлення факту, що має юридичне значення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з 2009 року проживала сім'єю з ОСОБА_5, під час спільного проживання були пов"язані спільним побутом та бюджетом, мали взаємні права та обов"язки. 01 січня 2017р. ОСОБА_5 помер та після його смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1. 04 січня 2017р. позивачка звернулася до Першої Черкаської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_5 Нотаріусом рекомендовано позивачці звернутись до суду для встановлення факту проживання однією сім"єю. Уточнившись з позовними вимогами, просить встановити факт, що має юридичне значення, оскільки необхідний для оформлення спадкових прав, а саме факт проживання однією сім"єю як чоловіка і жінки без шлюбу - ОСОБА_3 та ОСОБА_5 з 2009р. до дня його смерті, тобто до 01 січня 2017р.

В судовому засіданні позивачка та її представник, адвокат ОСОБА_1, позов підтримали, просили задовольнити. Вказували, що позивачка з ОСОБА_5 в період спільного проживання з 2009 року підтримували сімейні стосунки, вели спільне господарство, сплачували комунальні платежі, купували продукти. На час спільного проживання ні ОСОБА_3 ні ОСОБА_5Ю.у інших шлюбах не перебували.

Представники ОСОБА_4 ОСОБА_6, адвокат ОСОБА_2 позов не визнали, заперечували факт проживання позивачки сімєю з померлим, вказуючи, що останній раз відповідачка приїздила в 2014 році у гості до дядька, ОСОБА_7 говорив, що познайомився з жінкою, однак сімейні стосунки ні з ким не підтримував.

Представник Черкаської міської ради до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами цивільного та сімейного законодавства.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією чоловіка та жінки без шлюбу.

Суд також враховує конституційні положення про ґрунтування шлюбу на вільній згоді жінки і чоловіка, про рівні права і обов'язки кожного із подружжя у шлюбі та сім'ї (стаття 51 Конституції України).

Відповідно до частини 2 статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Пунктом 6 рішення Конституційного ОСОБА_8 України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім'ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв'язках.

У п. 21 постанови Пленуму Верховного ОСОБА_8 України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз'яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК Україникожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановленихстаттею 61 цього Кодексу.

Встановлено, що 01 січня 2017р. ОСОБА_5 помер, після смерті якого відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_2.

З матеріалів спадкової справи вбачається, що за заявами про прийняття спадщини звернулись ОСОБА_4 та ОСОБА_3, інших спадкоємців немає.

В судовому засіданні не знайшли підтвердження обєктивними переконливими доказами доводи позивача про існування між позивачкою та ОСОБА_7 з 2009 року взаємних усталених відносин, які притаманні подружжю та ведення в цей період спільного господарства. До такого висновку суд приходить, виходячи з наступного.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 дали покази про те, що позивачка піклувалась про ОСОБА_13, прала йому одяг, готувала їжу, спільно купували продукти, допомагала в період хвороби. Разом з тим, дані покази свідчать про існування особистих стосунків, проте з достовірністю не підтверджують, що вказані стосунки мали характер сімейних, зокрема щодо існування спільного бюджету та взаємних прав та обов'язків. До того ж, жоден зі свідків не вказав чітко, коли мав місце початок стосунків між позивачкою та ОСОБА_7 розпочались, щодо даної обставини свідки зазначили приблизно 8 чи 9 років до смерті останнього. Надані позивачкою докази - квитанції про сплату комунальних послуг не підтверджують з достовірністю, що позивачкою оплачувались відповідні кошти саме за рахунок спільного бюджету, а не власних доходів, також суд враховує, що позивачка не була зареєстрована за місцем реєстрації ОСОБА_14 та зберігала право постійного проживання за іншою адресою.

Також ОСОБА_7 не перебував на обліку в територіальному центрі надання соціальних послуг, що підтверджується довідкою від 23.06.2017р. № 264/19.

До того ж , на день своєї смерті ОСОБА_13 отримував пенсію та за станом здоров'я не потребував сторонньої допомоги чи догляду

Таким чином, оцінюючи зібрані у справі докази в сукупності, суд приходить до висновку про недоведеність у ОСОБА_13 за життя стійкого волевиявлення, спрямованого на підтримання з позивачкою відносин, притаманних подружжю, тобто що позивач та ОСОБА_13 проживали як одна родина, в яких було спільне господарство та взаємні права і обов'язки чоловіка та дружини, тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову про встановлення фактів проживання однією сім"єю.

Положеннями ст.79 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст.79 ЦПК України витрати на правову допомогу належать до витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно із ч. 1 та 2 ст.86 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом.

Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Відповідно до ст. 88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати.

Статтею 1 Закону України Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Із наведеного випливає, що компенсація витрат на правову допомогу в цивільних справах здійснюється виходячи із часу, протягом якого така допомога надавалась у судовому засіданні, під час вчинення окремої процесуальної дії чи ознайомлення з матеріалами справи в суді.

При цьому, суд відзначає, що склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Документи, які не відповідають встановленим вимогам є недопустимими.

З матеріалів справи вбачається, що правову допомогу ОСОБА_4 у даній адміністративній справі надавав адвокат ОСОБА_15 на підставі договору про надання правової допомоги від 04.07.2017р.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» установлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня 3200 гривень.

Разом із тим, відповідно до п. 3 роз. II «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VIII (набрав чинності з 1 січня 2017 року) мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600 гривень.

Як вбачається з розрахунку оплати послуг по наданню правової допомоги за Договором від 04.07.2017, кількість фактично витрачених годин на надання правової допомоги 12 годин, загальна вартість послуг склала 11560 грн. на 1) вивчення матеріалів в суді - 2 год. (1360 грн.); 2) підготовка до судового засідання та збір доказів - 3 год. (2040 грн.) 3) ведення справи в суді 4 год. (2720 грн.), 4) підготовка до судових дебатів 3 год (2040) грн.

Квитанцією від 04.07.2017р. підтверджується сплата адвокату коштів у розмірі 12000 грн.

Суд бере до уваги, що за змістом ст. 1 Закону України Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах компенсації у адміністративних справах підлягають не будь-які витрати на правову допомогу, а лише ті, які стосуються надання такої допомоги у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.

Враховуючи наведені правові норми, суд приходить до висновку, що не підлягають компенсації витрати підготовка до судового засіданні та судових дебатів, оскільки зазначені дії не є процесуальними діями (як то: складення та подання заяв, скарг, клопотань, заперечень тощо), а також не стосуються надання правової допомоги у судовому засіданні чи ознайомлення з матеріалами справи.

В іншій частині щодо компенсації витрат на правову допомогу вимоги позивачки є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню в сумі 1600 грн. з урахуванням передбаченого законом граничного розміру компенсації 40% від 1600 грн. за 1 годину та виходячи з тривалості участі адвоката в судових засіданнях (2 год.) та ознайомленні з матеріалами справи (0,5 год): 2,5*640 = 1600 грн.

Керуючись ст.3 СК України, ст.256 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 про встановлення факту проживання сім"єю з ОСОБА_5, який помер 01 січня 2017 року, з 2009р. до 01 січня 2017р.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судові витрати по оплаті правової допомоги в сумі 1600 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ: