Справа № 464/6021/17
пр.№ 2/464/1605/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.11.2017 року

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Теслюка Д.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Горбач О.І.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом в інтересах малолітньої ОСОБА_4, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь 2 260 грн. 07 коп. матеріальної шкоди, 12 000 грн. моральної шкоди та 5 000 грн. витрат на правову допомогу.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що постановою Сихівського районного суду м. Львова від 19.06.2017 року відповідача ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 51 грн. з конфіскацією собаки. Вказаною постановою встановлено, що 30.05.2017 року біля підїзду будинку №129 по пр. Червоної Калини у м. Львові ОСОБА_2 вигулювала собаку породи «Ротвейлер» без намордника, внаслідок чого собака покусала її доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді рваних ран та гематом лівого стегна. Після вказаної події відповідач поводила себе зухвало, своєї вини не визнавала та не проявляла бажання відшкодувати вартість лікування дитини, на неодноразові зауваження продовжувала вигулювати дану собаку без намордника, що спричинило доньці позивача душевні страждання, оскільки вона почала панічно боятись собак та виходити на вулицю, погіршився її сон. У звязку з наведеним була змушена звернутися до лікаря-психіатра, згідно з висновком якого дитина потребує психіатричної допомоги. За наведених обставин, просить стягнути з відповідача витрати, понесені на придбання ліків, у розмірі 2 260, 07 грн., а також моральну шкоду, розмір якої оцінює в сумі 12 000 грн. Окрім цього, з метою захисту прав та інтересів доньки, зверталася за правовою допомогою, вартість наданих послуг яких склала 5 000 грн., що підлягають стягненню з відповідача.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди уточнила, просила суд стягнути з відповідача 2 206 грн. 32 коп. витрат, понесених на лікування доньки, решту позовних вимог підтримала, просила суд такі задовольнити.

Відповідач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, відповідач не заперечила щодо стягнення суми матеріального відшкодування в розмірі 2 206 грн. 32 коп., при визначенні суми моральної шкоди покладається на розсуд суду. Щодо витрат на правову допомогу вказала, що заявлений позивачем розмір таких витрат є необґрунтованим, оскільки в повному розмірі не стосується розгляду вказаної цивільної справи, не заперечила щодо стягнення 2 000 грн., які становлять обсяг правової допомоги, наданої позивачу.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи у їх сукупності та з'ясувавши її дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивач ОСОБА_1 є матір'ю малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-СГ №160169 (а.с. 8).

Встановлено, що 30.05.2017 року о 14:30 год. в підїзді будинку №129 по пр. Червоної Калини у м. Львові відповідач ОСОБА_2 вигулювала свою собаку породи «Ротвейлер» без намордника, що призвело до того, що собака спричинила тілесні ушкодження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у вигляді кусаних ран та гематом лівого стегна.

Постановою Сихівського районного суду м. Львова від 19.06.2017 року, залишеною без змін постановою Апеляційного суду Львівської області від 27.07.2017 року, ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП, а саме за те, що вона не виконала вимоги п.п. 2.1.1, 2.1.2 п. 2.1, п.п. 5.1.2, 5.1.5 п. 5.1., п.п. 5.4.1, 5.4.2 п. 5.4, п.п. 5.9.1 п. 5.9 Правил утримання і поводження з тваринами у м. Львові, затверджених ухвалою Львівської міської ради № 262 від 17.03.2016 року, за що на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 51 грн. з конфіскацією собаки (а.с. 7, 6).

В ході розгляду справи встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_4 з 30.05.2017 року по 09.06.2017 року перебувала на амбулаторному лікуванні в Комунальній міській дитячій клінічної лікарні з діагнозом кусані рани та гематоми лівого стегна (а.с. 9, 10).

Окрім цього, згідно з наданими позивачем фіскальними чеками, на придбання лікарських засобів для лікування дитини нею витрачено 2 206 грн. 32 коп. (а.с. 11-15).

Відповідно до ст. ст. 60, 61 ЦПК України кожна особа зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дії особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанова суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до положень ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно з п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

Відповідно до абз. 1 п. 1 Порядку і правил проведення обовязкового страхування відповідальності власників собак за шкоду, яка може бути заподіяна третім особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №944 від 09.07.2002 року, власником собаки вважається юридична чи фізична особа, яка здійснює догляд за собакою, що належить їй на праві власності або на інших підставах, які не суперечать законодавству (договір оренди, доручення тощо).

Згідно з додатком 1 цього Порядку власники собак породи «Ротвейлер» є субєктами обовязкового страхування за шкоду, яка може бути заподіяна третім особам.

З огляду на викладене, утримання такої собаки є джерелом підвищеної небезпеки та породжує обовязок відшкодування матеріальної та моральної шкоди незалежно від вини фізичної особи у разі ушкодження здоровя третіх осіб.

Таким чином, позивач як законний представник малолітньої ОСОБА_4, потерпілої від адміністративного правопорушення, має право вимоги на відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 2 206 грн. 32 коп., понесених на придбання лікарських засобів для лікування доньки згідно з наявними в матеріалах справи копіями фіскальних чеків, розмір яких відповідачем визнається в повному обсязі.

Статтею 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно з п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості, а також майнового стану цивільного відповідача.

Враховуючи вищевикладене, у звязку із спричиненням шкоди здоровю малолітньої доньки позивача, в результаті дії джерела підвищеної небезпеки, їй завдано моральної шкоди, відповідальність за яку несе відповідач. При визначенні розміру відшкодування судом враховується, те що ОСОБА_4 перенесла фізичні та душевні страждання в результаті отриманих тілесних ушкоджень, був порушений звичний уклад життя, як дитини, яка проходила курс лікування, так і її матері, яка здійснювала догляд за нею. Окрім цього, вказані наслідки призвели до необхідності звернення за психоневрологічною допомогою, згідно з висновком обстеження лікаря-психіатра від 14.06.2017 р. дитина потребує курсу психотерапії (а.с. 45). Разом з тим, суд враховує характер та обсяг таких моральних страждань, їх тривалість, ступінь вини відповідача та інші обставини справи, а також виходить із засад розумності, виваженості, справедливості та приходить до переконання, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 12 000 грн. моральної шкоди.

Що стосується відшкодування витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу (п. 2 ч. 3 ст. 79 цього Кодексу).

Так, згідно з ч.1 ст. 56 цього ж Кодексу правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право надавати таку допомогу.

Положення ст. 84 ЦПК України покладають на сторони витрати, пов'язані із оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, та вказують, що граничний розмір компенсації на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 р. розмір такої компенсації не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір-доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

У п.п. 47, 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судам роз'яснено, що розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в п. 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем до матеріалів справи додано договір-доручення про надання правової допомоги № 1 від 06.06.2017 р., укладений між адвокатським обєднанням «Лемеха та Партнери» та ОСОБА_1, та витяг з такого договору (а.с. 22, 23), ордери на надання правової допомоги серії ЛВ №091147, №091148 адвокатами ОСОБА_5, ОСОБА_6 та копії свідоцтв останніх про право на зайняття адвокатською діяльності (а.с. 23, 24, 27, 28), квитанцію від 27.07.2017 року про сплату коштів за надання правової допомоги в розмірі 5 000 грн. (а.с. 26).

Відповідно до акту виконаних робіт №1 згідно з договором-дорученням №1 від 06.06.2017 р. розмір оплати за надану правову допомогу складає 5 000 грн., вартість однієї години роботи 500 грн., затрачений час становить 10 год (а.с. 25).

Разом з тим, на виконання робіт з надання правової допомоги позивачу (правовий аналіз та підготовка правової позиції по справі про відшкодування матеріальної та моральної шкоди від 21.07.2017 р. та підготовка позовної заяви про відшкодування матеріальної та моральної шкоди з додатками від 25.07.2017 р.) виконавцем затрачено 4 години та обсяг такої допомоги становить 2 000 грн. Інші надані адвокатським обєднанням «Лемеха та Партери» послуги не стосуються розгляду даної цивільної справи.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 2 000 грн.

Окрім цього, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, що становить 3 600 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2 206 грн. 32 коп. матеріальної шкоди та 12 000 грн. моральної шкоди, а всього 14 206 (чотирнадцять тисяч двісті шість) грн. 32 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3 600 (три тисячі шістсот) грн. судових витрат.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги через Сихівський районний суд м.Львова протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Д.Ю. Теслюк