Справа № 369/7548/17
Провадження № 2/369/3254/17
РІШЕННЯ

Іменем України

17.11.2017 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Дубас Т.В.,

при секретарі Яцевич В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Служба у справах дітей та сім'ї Києво-Святошинської РДА про усунення перешкод у користуванні житловим будинком та земельною ділянкою шляхом виселення та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_4 звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим, що відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.02.2005 року (ВСА №196246) та Свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.12.2008 року (ВМА №928758) позивач має на праві приватної власності будинок АДРЕСА_3

Даний будинок розташований на земельній ділянці площею 0,1665 га, який також належить позивачу відповідно до Свідоцтва про право власності від 26.09.2013 року (НОМЕР_1).

ОСОБА_2, відповідач по справі, являється племінником позивача, тобто не являється членом його сім'ї. Приблизно у 2012 відповідач розлучився із першою дружиною та попросився пожити деякий, не тривалий, час у належному позивачу будинку, так як там ніхто не проживав, а він хотів побути на самоті. Позивач йому це дозволила, так як у квартирі де він зареєстрований та проживає (АДРЕСА_1) крім нього живе його батько.

Приблизно у 2014 році відповідач повторно одружився. У цьому ж році у нього народилася дитина.

Будь-яких офіційних договорів про можливість проживання відповідача, а тим більше із його сім'єю, сторони не укладали. Єдина домовленість була та, що при першій вимозі він залишить будинок.

Усі витрати по утриманню будинку, сплата за комунальні послуги (світло, газ), сплата земельного податку здійснюється позивачем.

Уже тривалий час, майже пів року, позивач просить ОСОБА_2 залишити будинок та земельну ділянку, так як хоче житло привести до належного стану та розпорядитись на свій розсуд.

Однак, відповідач добровільно не бажає цього робити та всіляко перешкоджає в користуванні як житлом так і землею.

Тому позивач просила усунути перешкоди у користуванні житловим будинком та земельною ділянкою АДРЕСА_3 шляхом виселення ОСОБА_2 із даного житлового будинку та земельної ділянки.

В подальшому позивачем уточнені позовні вимоги, згідно яких вона просила усунути перешкоди у користуванні житловим будинком, надвірними будівлями і спорудами та земельною ділянкою АДРЕСА_3 шляхом виселення ОСОБА_2 із його сім'єю - дружиною, ОСОБА_3, та сином, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 з даного будинковолодіння та земельної ділянки.

Не погоджуючись із вимогами первісного позову, відповідачем ОСОБА_2 було подано до суду зустрічну позовну заяву, яка була обґрунтована тим, що спірний будинок належав його бабі, і після її смерті спадкоємцями за законом були: позивач, його дядько та мати ОСОБА_6.

На той час мати позивача хворіла на алкоголізм. Батько ОСОБА_2 всіляко намагався вилікувати її. Звертався до правоохоронних органів, до відповідних медичних установ, при цьому забезпечуючи неповнолітніх брата та сестру та всіляко допомагаючи ОСОБА_2 віднайти свій шлях у житті. Одного дня позивач прийшла до них та повідомила, що оформлює бабину спадщину, на наше запитання, що мати має отримати також свою частку, що у зв'язку зі хворобою матері га з метою захисту наших інтересів спадщину вона оформить на себе та на дядька, а потім подарує нам 1/3 частину будинку на, яку має право мати у порядку спадкування. У 2003 році моя мати також померла. Після смерті дядька його частина будинку у порядку спадкування також перейшла до позивача.

Прийшов час у сестри брата та позивача за зустрічним позовом з'явилися сім'ї. Квартира АДРЕСА_2 складається з однієї кімнати площею. Не могла вмістити усіх. Тому ОСОБА_2 був змушений звернутися до моєї тітки з проханням виконати свою обіцянку та нарешті вирішити питання щодо дарування 1/3 частину будинку на, яку мала право мати позивача за зустрічним позовом у порядку спадкування після баби. Позивач повідомила, що поки зробити цього не може потрібно приватизувати земельну ділянку, аж потім вона подарує частину також земельної ділянки, враховуючи вказане між ними було укладено усну угоду за якою позивач дозволяє відповідачу здійснити будівництво на місці гаражу, а в подальшому буде вирішене питання щодо розподілу земельної ділянки.

В подальшому позивач проти здійснення будівельних робіт не заперечувала. Після закінчення будівництва, протягом чотирьох з половиною років, позивач та його сім'я дотепер проживає у пристосованому для житла самочинно збудованому приміщенні на території земельної ділянки за адресою АДРЕСА_3

Здійснення особою самочинного будівництва на земельній ділянці що не була їй відведена регламентовано відповідними статтями цивільного кодексу України.

Тому позивач за зустрічним позовом просив визнати за ОСОБА_2 право власності на збудовану ним будівлю, яка знаходиться на території земельної ділянки за адресою АДРЕСА_3 помічена на плані земельної ділянки «гараж».

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги первісного позову підтримали та просили позов задоволити, у вимогах зустрічного позову просили відмовити.

Відповідачі за первісним позовом та їх представник проти вимог позову заперечувала, вимоги зустрічного позову просили задоволити у повному обсязі.

Третя особа Служба у справах дітей та сім'ї Києво-Святошинської РДА направила до суду письмові пояснення, згідно яких просила розгляд справи провести у відсутності їх представника та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства.

Суд, заслухавши пояснення сторін по справі та покази свідків, перевіришви матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку що позовні вимоги за первісним та зустрічним позовами не підлягають до задоволення виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом року є власником житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_3 що підтверджується витягами про реєстрацію права власності на нерухоме майно

Також, на підставі свідоцтва про право власності ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,1665 га, кадастровий номер НОМЕР_2, що розташована за адресою АДРЕСА_3.

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 14.07.2017 р. вбачається ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їх дитина ОСОБА_5 проживають в гаражному приміщенні, яке облаштувано під житло за адресою: АДРЕСА_3

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим примушенням інакше, як з підстав і порядку передбачених законом.

Виселення із займаного житлового приміщення допускається лише з підстав, встановлених законом (ст. 109 ЖК УРСР), добровільно або в судовому порядку. Підстави і порядок виселення з житлового приміщення встановлюються Житловим кодексом УРСР.

Виселення є категорією житлового законодавства, тому при розгляді даної справи необхідне застосування передбачених ЖК Української РСР підстав для позбавлення права на житло.

Стаття 16 ЦПК України визначає що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

За змістом вказаної норми особа, яка вважає, що її право порушене, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права, який, як правило, визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 та ст. 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З наведеного вище, суд приходить до висновку про необґрунтованість вимог позивач за первісним позовом ОСОБА_1, оскільки виселення осіб можливе лише із займаного житлового приміщення, в той же час як було встановлено в судовому засіданні відповідачі за первісним позовом проживають в нежитловому приміщенні (гаражне приміщення), що унеможливлює здійснення виселення даних осіб з будинковолодіння та земельної ділянки.

Також, не підлягає до задоволення зустрічний позов ОСОБА_2 оскільки даний позов є необґрунтованим, поданий без належних та допустимих письмових доказів, та відповідно заявлені вимоги суперечать цивільному законодавству щодо порядку набуття у власність відповідного майна.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність відмови у вимогах первісного та зустрічного позовів.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 317, 321, 391 Цивільного кодексу України, ст. 9, 109 Житлового кодексу УРСР, та ст.ст. 10, 57-59, 60, 209, 213-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Служба у справах дітей та сім'ї Києво-Святошинської РДА про усунення перешкод у користуванні житловим будинком та земельною ділянкою шляхом виселення та в зустрічному позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області протягом десяти днів з дня його оголошення.

Суддя: Дубас Т.В.