1Справа № 335/5166/17 2/335/1230/2017
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н ЕМ У К Р А Ї Н И
21 серпня 2017 року місто Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Бойка О.Ю., при секретарі Гончаренко М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Вознесенівський районний відділ у місті Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області, про надання дозволу на виїзд дитини за кордон на постійне місце проживання без згоди батька,
До Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2, третя особа: Вознесенівський районний відділ у місті Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області, про надання дозволу на виїзд дитини за кордон на постійне місце проживання без згоди батька, вказавши, що Відповідач, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин Сірійської Арабської Республіки, є батьком її дочки ОСОБА_13, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 р. в м. Запоріжжі. Зазначає, що вони з Відповідачем не проживають разом, він мало спілкується з дитиною, не піклується про її здоров'я, фізичний та духовний розвиток. 17 лютого 2016 р. позивачка вийшла заміж за громадянина Республіки Польща, проживає там постійно та бажає проживати разом з дочкою, проте батько дитини не вчиняє дії про надання дозволу на виїзд дитини за кордон на постійне місце проживання. Тому позивачка просить надати дозвіл на оформлення документів для виїзду за кордон на постійне проживання до Республіки Польща без згоди батька ОСОБА_2 (ОСОБА_2), громадянина Сірійської Арабської Республіки.
Позов розглядається судом за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання відповідача у порядку ч.9 ст.110 ГПК України.
Представник позивача у судове засідання не з'явилась, направила до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача на підставі наданих доказів.
Відповідач та його представник у судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся в установленому порядку судовою повісткою, направленою за останнім відомим його місцем проживання.
Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся в установленому порядку судовою повісткою, про причини неявки суду не повідомив.
Керуючись ст. 224 ЦПК України, суд розглянув справу заочно.
При дослідженні матеріалів справи встановлено.
Позивачка, ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянка України, та відповідач ОСОБА_2, громадянин Сірійської Арабської Республіки, є батьками ОСОБА_13, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 р. в м. Запоріжжі, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1, виданим Запорізькім міським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції 08.06.2005 р.
Відповідач є громадянином Сірійської Арабської Республіки, проте відповідно до інформації Дніпровського районного відділу у м. Запоріжжі Управління Державної міграційної служби України у Запорізькій області від 19.07.2017 р. № 2313/3412 був документований посвідкою на постійне проживання від 16.11.2012 р. та станом на 19.07.2017 р. дозвіл на імміграцію в Україну громадянину Сірійської Арабської Республіки ОСОБА_2 не скасовано.
Також встановлено, що після початку війни в Сирії, ОСОБА_2 набув статус біженця Республіки Туреччини (посвідчення серія НОМЕР_2), тому в Україну приїжджає рідко.
17 лютого 2016 р. Відповідачка вийшла заміж за ОСОБА_1 ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, який є громадянином Республіки Польща, та змінила на прізвище чоловіка - Гожалчинська, що підтверджує свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3, видане Залізничним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції 17.02.2016 р. Після реєстрації шлюбу позивачка переїхала жити до чоловіка у м. Лодзь, Республіка Польща, 29.04.2016 р. отримала Карту побуту RP 6298838, яка надає право проживати на території Республіки Польща до 17.04.2019 р., знайшла роботу й легально працює за Договором доручення від 19.04.2016 р. Разом з чоловіком бажає виховувати разом дочку, проте до теперішнього часу не може проживати разом з дочкою в Республіки Польща, тому що батько дитини не вчиняє дії про надання дозволу на виїзд дитини за кордон на постійне місце проживання.
Відповідно до Довідки № 249, виданої ВГІРФО УМВС України в Запорізькій області 23.08.2006 р., їх дочка ОСОБА_13 зареєстрована громадянкою України з 23.08.2006 р. відповідно до ст. 14 Закону України «Про громадянство України».
На теперішній час ОСОБА_13 фактично проживає разом з матір'ю позивачки ОСОБА_11, яка є пенсіонером за віком з 11.12.2007 р., за адресою: с. Топила Томаківського р-ну Дніпропетровської області, та навчається в Настасівській ЗОШ 1-3 ступеня Томаківського р-ну Дніпропетровської області.
Стаття 150 Сімейного Кодексу України передбачає, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відповідно до ст.151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини; батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.
Згідно до ст.ст. 153, 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності; батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Відповідно до ст.10 «Конвенції про права дитини», прийнятої резолюцією 44/25 Генеральної асамблеї від 20 листопада 1989 року, держави-сторони поважають право дитини та її батьків залишати будь-яку країну, включаючи власну, і повертатися в свою країну.
Згідно до ст.13 «Загальної декларації прав людини», прийнятої і проголошеної резолюцією 217А (ІІІ) Генеральної асамблеї від 10 грудня 1948 року кожна людина має право свободи пересування і обрання собі місця проживання в межах кордонів кожної держави; кожна людина має право залишити будь-яку країну, включаючи також і власну, і повертатися до своєї країни.
Відповідно до ст.8 Сімейного кодексу України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім'ї та родичами не врегульовано цим кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК, якщо не суперечать суті сімейних відносин.
Особисте немайнове право на свободу пересування фізичної особи, закріплене у ст.313 ЦК України. Фізична особа, якам не досягла 14 років, має право пересуватися по території України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними (ч. 2 ст. 313 ЦК). За частинами 3, 4 даної статті, фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.
Згідно із ч.4 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла 10-ти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.
Стаття 4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» передбачає, що оформлення документів для виїзду громадян України за кордон на постійне проживання здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів. Провадження за заявами про оформлення документів для виїзду громадян України за кордон на постійне проживання здійснюється в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.
Відповідно до пп.7 п.4 Розділу ІІ Порядку заявник разом з заявою подає серед інших документів нотаріально засвідчену згоду законних представників, які залишаються в Україні, на виїзд за кордон на постійне проживання особи, законними представниками якої вони є (або копію свідоцтва про смерть чи рішення суду про позбавлення батьківських прав, про визнання особи обмежено дієздатною, або недієздатною, або безвісно відсутньою, або оголошення її померлою). Письмова згода законних представників, які залишаються в Україні, може бути надана ними особисто під час подання заявником заяви щодо особи, законними представниками якої вони є.
Підпункт 9 п.4 Розділу ІІ Порядку встановлює, що за відсутності згоди одного із законних представників на виїзд за кордон на постійне проживання особи, яка не досягла 16-річного віку, або особи, яка визнана судом обмежено дієздатною або недієздатною, надається копія рішення суду, завірена в установленому порядку.
При ухвалені рішення суд зазначає, що принцип 6 Декларації прав дитини проголошені Генеральною Асамблеєю Організацій об'єднаних націй 20 листопада 1959 року, встановлює, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю.
З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.
Таким чином, враховуючи, що весь час ОСОБА_13 постійно проживала разом з позивачкою, яка належним чином виховує, утримує, навчає дитину, як встановлено в судовому засіданні її батько не займався піклуванням та вихованням дитини, в інтересах дитини позов слід задовольнити.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Вознесенівський районний відділ у місті Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області, про надання дозволу на виїзд дитини за кордон на постійне місце проживання без згоди батька - задовольнити.
Надати дозвіл на оформлення документів для виїзду за кордон на постійне проживання до Республіки Польща без згоди батька ОСОБА_2 (ОСОБА_2), громадянина Сірійської Арабської Республіки, громадянки України ОСОБА_13, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 р. в м. Запоріжжя, разом з матір'ю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі неподання заяви про перегляд рішення набирає законної сили в загальному порядку.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання скарги до Апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було ухвалено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О.Ю.Бойко