АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/4488/2016-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/525/К/17 суддя Чайкін І.Б.
Категорія - 26 ( І ) Суддя-доповідач - Зубакова В.П.
УХВАЛА

Іменем України

07 лютого 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

за участю секретаря - Чубіної А.В

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача Приватного акціонерного товариства «ЄВРАЗ Суха Балка» на рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 05 грудня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «ЄВРАЗ Суха Балка» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я на виробництві.

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

представник відповідача Приватного акціонерного товариства «ЄВРАЗ Суха Балка» - Павлова Наталія Федорівна, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «ЄВРАЗ Суха Балка» (надалі - ПрАТ «ЄВРАЗ Суха Балка») про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я на виробництві, посилаючись на отримання ним професійного захворювання внаслідок праці протягом тривалого часу в шкідливих умовах праці. Висновком МСЕК у 2013 році йому було первинно встановлено втрату професійної працездатності в загальному розмірі 35% та визнано інвалідом третьої групи, які при наступних переоглядах залишено незмінними.

Вважаючи причиною отримання професійного захворювання тривалу роботу в шкідливих умовах праці, просив суд: стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 275 600,00 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 05 грудня 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «ЄВРАЗ Суха Балка» на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди 30 000 грн. без утримання податку з доходу фізичних осіб.

Стягнуто з ПрАТ «ЄВРАЗ Суха Балка» на користь держави судові витрати у розмірі 551,20 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник відповідача ПрАТ «ЄВРАЗ Суха Балка» ставить питання про скасування рішення суду і ухвалення нового рішення про відмову позивачу в задоволенні позову, посилаючись на те, що судом помилково до врегулювання спірних правовідносин застосовано положення загальних норм діючого законодавства ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України замість спеціального Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»; ПрАТ «ЄВРАЗ Суха Балка» є неналежним відповідачем по даній справі; факт заподіяння моральних страждань не підтверджений достовірними доказами; розмір моральної шкоди необґрунтований.

Крім того, наявність шкідливих факторів є особливістю виробничого процесу на підприємстві, які не можуть бути усунуті роботодавцем у повному обсязі. ПрАТ «ЄВРАЗ Суха Балка» забезпечив працівника засобами колективного та індивідуального захисту і скоротив час дії шкідливих факторів, тобто протиправні дії відповідача, які призвели до виникнення у позивача професійного захворювання, відсутні.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_7 зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, відхиливши апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача ПрАТ «ЄВРАЗ Суха Балка» - Павлову Н.Ф., яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги та письмових заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4, працюючи впродовж тривалого часу (17 років) в умовах важкої праці в параметрах, що перевищували гранично допустимі, із яких: з 11 квітня 1995 року по 31 січня 1996 року на посаді підземного гірника шахти імені «Фрунзе» РУ «Суха Балка», з 31січня 1996 року по 23 травня 2013 року - підземним кріпильником на ВАТ «Суха Балка», правонаступником яких є ПрАТ «ЄВРАЗ Суха Балка» (а.с. 4-5), отримав професійне захворювання.

Рішенням ЛЕК НДІ Промислової медицини від 25 грудня 2012 року у ОСОБА_4 встановлена наявність професійного захворювання з діагнозом -радикулопатія попереково-крижова та шийна переважно справа з вираженими порушеннями біомеханіки хребта та м'язово-тонічним синдромом, нейродистрофією у вигляді деформуючого остеоартрозу колінних суглобів, ліктьових (з пері артрозами) суглобів та двобічнього плечолопаткового пері артрозу, стійкий больовий синдром.

Актом розслідування хронічного професійного захворювання від 21 березня 2013 року встановлена причина зазначеного професійного захворювання - робота в умовах важкої праці в параметрах, що перевищували гранично допустимі, із яких: важкість праці - маса вантажу, що підіймається та переміщується вручну (в кг), підіймання та переміщення (разове) вантажів, чергуючи з іншою роботою (до 2 разів на годину) - до 40 при гранично допустимій до 30; робоча поза у похилому положенні до 30°/понад 30° - до 33/2 при гранично допустимій до 25/0; нахили корпусу (вимушені, більше 30°), кількість на зміну: до 140 при гранично допустимих до 100; умови праці підземного кріпильника за важкістю праці відносяться до 3 класу 3 ступеня шкідливості.

Висновком МСЕК від 17 травня 2013 року ОСОБА_4 первинно встановлено 35% втрати професійної працездатності та третя група інвалідності, які при повторному переогляді 10.04.2014 року залишено незмінними з наступним переоглядом 01.04.2017 року. ( а.с. 9-10).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції вірно встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійне захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обов'язків і пов'язане з виробництвом, і наявності у зв'язку з цим підстав, передбачених ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Статтею 153 КЗпП України та статтею 13 Закону України «Про охорону праці» передбачений обов'язок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Порушення відповідачем положень ч. 2 ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці» встановлено актом розслідування хронічного професійного захворювання від 21 березня 2013 року (а.с. 7-8), а тому доводи відповідача про відсутність його вини у спричиненні моральної шкоди позивачу безпідставні.

Спростовуються доводи відповідача щодо недоведення позивачем позовних вимог, оскільки, факт заподіяння такої шкоди у зв'язку з отриманим ним професійним захворюванням встановлений в судовому засіданні. Так, позивач час від часу змушений проходити амбулаторний та стаціонарний курс лікування, переносить фізичні страждання, позбавлений нормальних життєвих зв'язків, що вимагає додаткових зусиль для організації його життя.

Крім того, згідно рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Посилання представника відповідача ПрАТ «ЄВРАЗ Суха Балка» в апеляційній скарзі на те, що відповідач забезпечував позивача засобами колективного та індивідуального захисту і скорочував час дії шкідливих факторів виробництва відповідно до норм законодавства, не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки здійснення відповідачем заходів для забезпечення працівникам безпечних умов праці, які не усунули впливу негативних факторів, не впливають на право позивача на відшкодування завданої моральної шкоди за умови доведеності такої шкоди.

Доводи представника відповідача про відсутність обов'язку ПрАТ «ЄВРАЗ Суха Балка» відшкодовувати моральну шкоду, завдану позивачу з тих підстав, що останній є суб'єктом страхування від нещасного випадку на виробництві, суперечать нормам діючого законодавства, оскільки Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV в редакції, що діяла на час встановлення позивачеві вперше стійкої втрати працездатності, не передбачає у 2013 році відшкодування застрахованим і членам їх сімей моральної (немайнової) шкоди, отриманої внаслідок ушкодження здоров'я Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Отже, враховуючи викладене й те, що, право на відшкодування моральної шкоди у зв'язку з ушкодженням здоров'я ОСОБА_4 пов'язаного з виконанням трудових обов'язків, виникло у позивача з квітня 2013 року, тобто з моменту встановлення йому стійкої втрати професійної працездатності, питання про відшкодування працівнику такої шкоди слід вирішувати на загальних підставах, передбачених нормами КЗпП України та Закону України «Про охорону праці», а не відповідно до положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», норми якого є спеціальними.

Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховано характер отриманих професійних захворювань, стаж роботи позивача в умовах впливу шкідливих факторів, відсоток втрати ним професійної працездатності, стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану та можливості такого відновлення.

У зв'язку з чим доводи апеляційної скарги відповідача про необґрунтованість розміру моральної шкоди колегія суддів вважає безпідставними.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ЄВРАЗ Суха Балка» відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 05 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: