Справа №: 671/1835/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2017 року м. Волочиськ

Волочиський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої судді Павлової А.С.,

за участі: секретаря Козак Г.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Волочиськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Волочиської міської обєднаної територіальної громади в особі Волочиської міської ради про визнання права власності на нерухоме спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

03 листопада 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Волочиської міської обєднаної територіальної громади в особі Волочиської міської ради про визнання права власності на нерухоме спадкове майно.

Позов мотивувала тим, що 08.12.2007 померла її мати ОСОБА_2, яка за життя склала заповіт на належну їй частку (пай) та майновий пай на її (позивача) імя та імя ОСОБА_3. ОСОБА_3 відмовився від своєї частки на її користь. Разом з тим, після смерті матері відкрилась спадщина до якої, в тому числі, належить житловий будинок, що розташований за адресою: вул. Жовтнева, 66 в с. Рябіївка Волочиського району Хмельницької області. Вона єдиний спадкоємець за законом, яка прийняла спадщину, постійно проживаючи разом з матірю до її смерті.

Однак отримати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок позивач не в змозі, оскільки правовстановлюючих документів на житловий будинок за життя спадкодавця не видавалося. Оскільки іншого способу захисту своїх прав позивач не має, тому вона звернулася до суду з даним позовом.

В судове засідання ОСОБА_1 не зявилась. Від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує і просить задоволити.

Представник відповідача - Волочиської міської обєднаної територіальної громади в особі Волочиської міської ради в судове засідання не зявився, надіслав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, у вирішенні справи покладається на розсуд суду.

Враховуючи те, що сторони скористались своїм правом, врегульованим ч. 2 ст. 158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, давши оцінку зібраним доказам, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав.

Судом встановлено, що 08.12.2007 в с. Рябіївка Волочиського району Хмельницької області померла ОСОБА_2 (а.с. 7).

При житті, 13 січня 2002 року ОСОБА_2 склала заповіт, згідно належне їй право на земельну частку та право власності на майновий пай, заповіла в рівних частинах ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с. 9). Разом з тим, інше майно, яке належало спадкодавцеві, заповітом не охоплене.

Зокрема, після смерті ОСОБА_2 залишилось спадкове майно, до складу якого входить також житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по вул. Жовтнева, 66 в с. Рябіївка Волочиського району Хмельницької області. Вартість даного будинку становить 180416 гривень.

Факт належності житлового будинку та його вартість підтверджується, технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок (а.с. 12-18), довідкою Волочиської міської ОТГ сіл Рябіївка, Гонорівка № 230 від 02.10.2017 (а.с. 21).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб - спадкоємців.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Судом враховано, що спірний житловий будинок заповітом не охоплений.

Таким чином, свідоцтвом про смерть ОСОБА_2 (а.с. 7), свідоцтвом про народження позивача (а.с. 5), свідоцтвом про укладення шлюбу позивача (а.с. 6) стверджується, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_2, яка має право на спадкування належного останній житлового будинку.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Як вбачається з довідки старости сіл Рябіївка, Гонорівка Волочиської міської обєднаної територіальної громади № 203 від 11.09.2017 (а.с. 20) на день смерті ОСОБА_2, яка померла 08.12.2007, була зареєстрована і постійно проживала в с. Рябіївка. Разом з нею проживала позивач.

З копії матеріалів спадкової справи № 570/2008, заведеної щодо майна померлої ОСОБА_2 (а.с. 31-43) слідує, що позивач єдиний спадкоємець за законом щодо майна не охопленого заповітом, яка прийняла спадщину після смерті матері.

Разом з тим, 19 вересня 2017 року нотаріусом ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, у звязку з відсутністю необхідних правовстановлюючих документів (а.с. 19).

Верховний Суд України у своєму рішенні № 6-137цс13 від 18.12.2013 висловив правову позицію, згідно з якої право власності на житловий будинок набувається у порядку, який був чинним на час завершення його будівництва. У 1957 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків" і прийнятою відповідно до цього Указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків", які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Отже, за вказаними Указом та Постановою підставою виникнення у громадянина права власності на житловий будинок був сам факт збудування ним цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства та прийняття будинку в експлуатацію. Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Як вбачається з характеристики виробничих будівель та споруд (а.с. 19) господарські будівлі та споруди, які є предметом розгляду у даній справі, були побудовані з 1965 року по 1989 рік.

Таким чином, факт будівництва житлового будинку у той час був підставою виникнення права власності на нього.

Крім того, за змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністерства юстиції УРСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

З положень постанови Ради міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР, Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженого Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

З довідки Волочиської міської ОТГ, виданої старостою сіл Рябіївка, Гонорівка № 230 від 02.10.2017 на підставі виписок з погосподарської книги, слідує, що житловий будинок з по господарськими будівлями, який знаходиться по вул. Жовтнева, 66, с. Рябіївка Волочиського району належав ОСОБА_2.

З довідки Волочиського районного бюро технічної інвентаризації № 878 від 20.09.2017 (а.с. 11) вбачається, що на вказаний житловий будинок свідоцтво про право власності не видавалось, реєстрація не проводилась.

Земельна ділянка під вказаним житловим будинком була надана в користування ОСОБА_2, що доводиться довідкою старости сіл Рябіївка, Гонорівка № 230 від 02.10.2017 (а.с. 21).

Враховуючи вищевикладені докази, а також обставину, що відповідач не заперечує проти задоволення даного позову, і при його задоволенні не будуть порушені права, свободи та інтереси третіх осіб, суд прийшов до висновку, що за позивачем слід визнати в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами після смерті ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 328, 392, 1216, 1223, 1268-1269, 1273 ЦК України, ст.ст. 3, 57, 174 ч. 4, 212, 213, 215, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: вул. Жовтнева, 66 в с. Рябіївка Волочиського району Хмельницької області, в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_2, яка померла 08 грудня 2007 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення апеляційному суду Хмельницької області через Волочиський районний суд Хмельницької області.

Суддя Павлова А.С.