Справа №333/5702/17
Пр. № 2/333/2565/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21.11.2017 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Боровікової А.І., при секретарі Носаченко О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Відділ по Комунарському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради про розірвання шлюбу, визначення місця проживання малолітніх дітей та стягнення аліментів, -
28.09.2017 р. позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що з 18.10.2008 р. вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2, від шлюбу мають неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через втрату почуття взаємної любові та поваги, несумісністю поглядів на спільне життя та сімейні відносини.
Також, позивач зазначає, що відповідач страждає приступами підвищеної емоційної збудженості та агресії, зловживає спиртними напоями, не контролює свою поведінку, погрожує позивачу та їх спільним дітям, лякає їх, що негативно позначається на вихованні та психічному стані дітей.
Також, зазначає, що відповідач у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, не бере жодної участі в моральному та духовному піклуванні синів.
Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив.
Суд, керуючись ст.ст.169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав:
Судом встановлено, що сторони з 18.10.2008 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, зареєстрованим 18.10.2008 р. Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №1157.
Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується Свідоцтвом про народження від 07.06.2001 року, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Комунарського районного управління юстиції, актовий запис №367, та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується Свідоцтвом про народження від 12.02.2009 року, виданого Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №155.
Фактично шлюбні відносини між сторонами припинені через втрату почуття взаємної любові та поваги, несумісністю поглядів на спільне життя та сімейні відносини. Бажання до примирення у сторін відсутнє. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливо. Спору щодо нажитого в шлюбі майна немає.
Згідно ст. 111 СК України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, сторони вважають неможливим з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобовязати їх прийняти заходи до примирення.
Відповідно до статті 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами не може бути збережений, оскільки факти, встановлені по справі, свідчать про те, що шлюб між сторонами фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сім'ї стало неможливим, його формальне існування обмежує особисту свободу позивача та порушує його особисті інтереси, що мають істотне значення.
Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
Згідно ч.2 ст.157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.
Згідно ч.3 ст.157 СК України той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Згідно ч.1 ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.
Згідно ч.3 ст.160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.
Згідно ч.1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.
Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.
На підставі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно зі ст. 182 ч 2 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ст. 183 ч. 1 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню у повному обсязі, починаючи з 28.09.2017 року, до досягнення дітьми повноліття.
Керуючись ст.ст. 111, 112 СК України, ст.ст. 212-214, 224 ЦПК України, суд
Позовні вимоги задовольнити.
Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 18.10.2008 р. Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №1157 - розірвати.
ОСОБА_1 залишити прізвище «Троян», яке було змінене під час державної реєстрації шлюбу між сторонами.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 2/3 частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 28.09.2017 року, до досягнення старшою дитиною повноліття. Після досягнення старшою дитиною повноліття, стягнути на утримання молодшої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення нею повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави витрати, пов'язані зі сплатою судового збору у розмірі 640 грн.
Рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, є документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів після отримання його копії.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя А.І. Боровікова