Справа № 502/1686/17
23 листопада 2017 року м. Кілія
Кілійський районний суд Одеської області
головуючого судді - Масленикова О.А.
секретаря судового засідання Скрипкіної А.Ю.
розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом
Вилківської міської ради Кілійського району Одеської області
про визнання права власності на спадщину
Позивач ОСОБА_1 звернулась до Кілійського районного суду Одеської області 13.09.2017 року з позовною заявою до Вилківської міської ради та просила суд:
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що 1 березня 2012 помер її батько ОСОБА_2. Після смерті залишилося спадкове майно, у вигляді житлового будинку в м. Вилкове, вул. Горького, 100, спадкоємцем якого була його дружина ОСОБА_3, яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав. ОСОБА_3 померла 26.06.2013 р. 31.07.2014 р. позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, яке складається з житлового будинку, розташованого в м. Вилкове, вул. Горького, 100. Однак до вищезазначеного свідоцтва на спадщину, не було включено земельну ділянку, що належала померлим ОСОБА_2 та ОСОБА_3, оскільки в державних актах на земельні ділянки відсутні відбитки гербових печаток Кілійського районного відділу земельних ресурсів, тобто правовстановлюючий документ виданий з порушенням вимог чинного на час видачі державного акта законодавства. Оскільки право на земельну ділянку зареєстровано за померлими з помилками, позивач не має можливості зареєструвати дану земельну ділянку на себе та вимушений звертатися до суду за захистом своїх прав.
Позивач в судове засідання не зявилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Представник відповідача, Вилківської міської ради, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, повторно в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення судового засідання або проведення розгляду справи за його відсутності, суду не надав.
На підставі письмової заяви позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без фіксації ходу судового засідання звукозаписувальним технічним пристроєм, що відповідає положенням ст. ст. 169, 197, 224 ЦПК України.
Дослідивши позовну заяву та докази по справі, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини:
Відповідно до свідоцтва про народження, виданого міськбюро ЗАГС Ізмаїльської області м. Вилкове, запис акта про народження № 9, - рос. «Кутас Иван Иванович» та рос. «Кутас Ирина Лукинична», записані батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1
Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ЖД № 200738, ОСОБА_5 та ОСОБА_4, зареєстрували шлюб 1травня 1973 року у Виконавчому комітеті Вилківської міської ради Кілійського районуОдеської області, про що зроблено актовий запис за № 38. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище «Єфимова».
Як вказано в свідоцтві про смерть серії 1-ЖД № 283361, виданого Виконавчим комітетом Вилківської міської ради Кілійського районуОдеської області, актовий запис № 21, ОСОБА_2, помер 01.03.2012 року.
Як вказано в свідоцтві про смерть серії І-ЖД № 341923, виданого Виконавчим комітетом Вилківської міської ради Кілійського районуОдеської області, актовий запис № 73, ОСОБА_3, померла 26.06.2013 року.
Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом серії НАВ 144422 виданого державним нотаріусом Кілійської районної державної нотаріальної контори від 21.07.2014 р., спадщина, яка була видана ОСОБА_6 складається з житлового будинку в м. Вилкове, вул. Горького, 100.
Як вбачається з відповіді Відділу Держземагенства у Кілійському районі Одеської області Головного управління Держземагенства в Одеській області № Є-20/0-23/6-15 від 08.04.2015 року на заяву ОСОБА_1, у звязку з набранням чинності з 01.01.2013 року Законом України «Про державний земельний кадастр», постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру», з 01.01.2013 року органи Держземагенства позбавлені повноважень щодо реєстрації права власності та користування земельною ділянкою.
З інформаційного листа Кілійської районної державної нотаріальної контори за вих. № 727/02-14 від 21.07.2014 року вбачається, що ОСОБА_1 рекомендовано звернутись до суду з позовом про визнання права власності, оскільки в державних актах на земельні ділянки відсутні штампи гербових печаток відповідного територіального органу із земельних ресурсів.
При ухваленні рішення суд керувався наступними правовими нормами:
Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.
У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Стосовно встановлення факту належності правовстановлюючого документу, суд виходить з наступного:
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 256 ЦПК України та роз'яснень, що містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.95 N 5, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення.
Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», виникнення права власності на нерухоме майно підтверджується свідоцтвом про право власності і видається, зокрема, фізичним чи юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування.
На підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 9 вересня 2013 року № 537 втратила чинність Інструкція про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затверджена наказом Державного комітету із земельних ресурсів від 22 червня 2009 року № 325, якою було врегульовано, серед іншого, питання видачі нового державного акта взамін зіпсованого.
Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зважаючи на встановлені з досліджених доказів обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, беручи до уваги, що в позасудовому порядку неможливо встановити відповідний юридичний факт, задовольняє зазначену вимогу.
Стосовно визнання права власності на земельні ділянки за ОСОБА_1, суд виходить з наступного:
Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).
Згідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Судом встановлено, що позивач, у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, який помер 01.03.2012 року та після смерті ОСОБА_3, яка померла 26.06.2013 року, фактично прийняла спадщину, позбавлена можливості інакше ніж у судовому порядку оформити свої спадкові права, в звязку з чим її право на спадщину підлягає судовому захисту шляхом його визнання на підставі ст. 16 ЦК України, а позовні вимоги підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст.10, 11, 209, 212-215, 224-226, 256 ЦПК, ст. ст. 16, 1261 ЦК України, суд
Позов задовольнити повністю.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд Одеської області в шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Згідно ст. 228 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_7