Справа № 316/762/17
Провадження № 2/316/646/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" жовтня 2017 р. м.Енергодар

Енергодарський міський суд Запорізької області, у складі:

головуючого судді: Капустинського М.В.,

секретаря судового засідання: Терещенко О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Енергодарі Запорізької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення заборгованості за розпискою,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за розпискою та процентів за користування коштами.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 01.04.2012 р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений договір позики у формі розписки про надання грошових коштів під відсоток, відповідно до якого вона позичила відповідачу 130000,00 доларів США з метою забудови житлового будинку в місті Бердянськ, Запорізької області по вулиці Берегова, будинок 10.

За користування коштами, згідно договору позики від 01.04.2012р., позика надається під відсоток, що складає - 5% річних в еквіваленті доларів США.

Строк повернення коштів відповідачем згідно розписки складає 5 (пять) років, тобто грошові кошти згідно розписки повинні бути повернуті позивачеві 01.01.2017р. Однак взятих на себе зобовязань, щодо повернення у зазначений строк грошових коштів відповідач не виконав, грошові кошти за розпискою від 01.04.2012р. позивачеві не повернуті.

На підтвердження укладення даного договору позики у формі розписки про надання грошових коштів від 01.04.2012р. та його умов між сторонами було укладено в письмовій формі факт передання позивачем та отримання відповідачем грошових коштів, підписаним власноручно відповідачем в присутності свідків.

Відповідач до суду не зявився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає просить їх задовольнити.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази вважає, що позов слід задовольнити з наступних на те підстав.

Як встановлено в судовому засіданні згідно розписки від 01.04.2012р. ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 130000,00 доларів США, що на день подачі позивної заяви згідно з офіційним курсом Національного Банку України, станом на 29.05.2017р. - за 1 долар США - 26,28 грн., становить - 3415971,00 грн. (три мільйони чотириста пятнадцять тисяч девятсот сімдесят одна гривня 00 копійок), що були передані 01.04.2012р. за адресою: Запорізька обл., Камянсько-Дніпровський р-н, с. Нововодяне, вул. Леніна (Миру), буд. 58.

Судом встановлено, що грошові кошти за договором позики у формі розписки від 01.04.2012р. були надані відповідачеві для забудови житлового будинку в місті Бердянськ, Запорізької області по вулиці Берегова, будинок 10.

Згідно договору позики у формі розписки від 01.04.2012р. позику було надано відповідачеві строком до 01.01.2017р.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вимогами договору. Невиконання відповідачами умов договору, щодо повернення коштів у встановлений договором термін, надає право позивачу вимагати від них вчинення цих дій у судовому порядку.

Згідно із ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатить грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України(ст.1050 ЦК).

Згідно взятих відповідачем грошових зобовязань, щодо повернення грошових коштів у встановлений термін не виконано, грошові кошти у строк до 01.01.2017р. позивачеві не повернуто.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За користування коштами, згідно договору позики від 01.04.2012р., позика надається під відсоток, що складає - 5% річних в еквіваленті доларів США.

Судом встановлено, що грошові кошти надавалися терміном з 01.04.2012 по 01.01.2017, що становить 5 років. Таким чином, відповідачем повинні бути сплачені за 5 років 5% річних в еквіваленті доларів США від суми наданої позики.

Згідно акту виконаних зобовязань (а.с. 12) відповідач сплатив 01.01.2013 року 6500 доларів США процентів за користування коштами.

Таким чином, сума процентів за користування коштами за період з 01.04.2012р. - 01.04.2017р., складає 26000,00 доларів США, що на день подачі позивної заяви згідно з офіційним курсом НБУ 683280,00 гривень.

Судом встановлено, що розписка написана ним добровільно, без тиску зі сторони позивача і в здоровому глузді, що підтверджується ним особисто в тексті розписки.

Згідно з ч.3 ст.545 ЦК України наявність боргового документу у боржника підтверджує виконання ним свого обовязку. Відповідно наявність розписки у кредитора дану обставину спростовує.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обовязки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобовязаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобовязання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобовязанням її повернення та дати отримання коштів.

Вказана правова позиція щодо застосування вказаних норм права, висловлена Верховним Судом України в постанові від 11 листопада 2015 року у справі №6-1967цс15, та, в силу вимог ст. 306-7 ЦПК України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Вирішуючи справу суд враховує, що позивач на підтвердження своїх вимог надав відповідний оригінал розписки, складений відповідачем про те, що він отримав в борг грошові кошти та зобов'язався їх повернути у визначений строк.

Оскільки сторони дійшли обопільної згоди про те, що такі кошти будуть перебувати у користуванні відповідача певний час і визначили строк повернення грошей про що склали відповідну розписку, зазначене підтверджує факт укладення договору позики між ними та його умови.

Таким чином, відповідач взяв на себе зобов'язання повернути кошти, які мають виконуватись належним чином у встановлений строк, відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

На час пред'явлення позову борговий документ - розписка знаходилася у позивача. Оригінал цієї розписки приєднано судом до матеріалів справи. Знаходження розписки у позивача свідчить про невиконання відповідачем свого обов'язку про повернення боргу, а тому наявні підстави для стягнення боргу.

Враховуючи, що вказана розписка містить умови отримання позичальником від позикодавця в борг визначеної грошової суми із зобовязанням її повернення у визначений строк, вона є документом, що підтверджує боргове зобовязання та доказом укладання договору позики та отримання коштів відповідачем від позивача.

Відповідно до передбаченого ст.11 ЦПК України принципу диспозитивності цивільного судочинства суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ч.1 ст.60 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що взяті на себе зобов'язання відповідач не виконав в повному обсязі, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сума основного боргу у розмірі - 3415971,00 грн. та 5% річних у розмірі 683280,00 гривень.

На день подачі позивачем позову було подано клопотання про відстрочення сплати судового збору та сплачено судовий збір у розмірі - 1600,00 грн.

Таким чином, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору у розмірі - 1600,00 грн., а не доплачену різницю судового збору за подання позову майнового характеру від ціни позову стягнути з відповідача на користь держави у розмірі - 6400,00 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 526, 527, 530, 533, 1046, 1047 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 196, 212-215, 218, 292, 294, 296 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення заборгованості за розпискою - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2, суму основного боргу за договором позики у формі розписки від 01.04.2012 року у розмірі 3415971,00 грн. (три мільйони чотириста пятнадцять тисяч девятсот сімдесят одна гривня 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2, 5% річних за договором позики у формі розписки від 01.04.2012 року у розмірі 683280,00 грн. (шістсот вісімдесят три тисячі двісті вісімдесят гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2, судові витрати у розмірі - 1600,00 грн.(одна тисяча шістсот гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь держави суму судового збору у розмірі - 6400,00 грн.(шість тисяч чотириста гривень 00 копійок).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Запорізької області через Енергодарський міський суд Запорізької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: М. В. Капустинський