Справа 431/2859/13-ц
Провадження 6/431/96/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2017 року Старобільський районний суд Луганської області

у складі судді Олійник С.В.,

за участі секретаря Набоки І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Старобільську Луганської області подання старшого державного виконавця Старобільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України,

встановив:

Старший державний виконавець Старобільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_1 звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_2 за межі України.

В обґрунтування подання старший державний виконавець посилається на те, що у ВДВС на виконанні знаходиться виконавче провадження № 41810311 від 31.01.2014 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментних платежів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, щомісячно в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень починаючи з 23 вересня 2013 року до закінчення навчання, тобто до 28 червня 2014 року, але не довше ніж до досягнення донькою 23 років. 31.01.2014 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Державним виконавцем неодноразово скеровувалися виклики боржнику простою та рекомендованою кореспонденцією, проте боржник на них не зявлявся. Станом на червень 2017 р. заборгованість по аліментах ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 становить 42199 грн. 99 коп. Приймаючи до уваги великий розмір заборгованості та можливість в будь-який момент виїхати за межі України, що може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення, просить суд тимчасово обмежити ОСОБА_2 право виїзду за межі України без вилучення паспортного документа шляхом заборони перетинати державний кордон до виконання своїх зобовязань покладених на нього.

Старший державний виконавець Старобільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву про підтримання подання та про розгляд справи у його відсутності.

Розглянувши подання, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Заочним рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 20.11.2013 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментні платежі на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, щомісячно в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень починаючи з 23 вересня 2013 року до закінчення навчання, тобто до 28 червня 2014 року, але не довше ніж до досягнення донькою 23 років та судовий збір у розмірі 229 гривень 40 копійок.

З виконавчого листа № 2/431/1159/13, виданого Старобільським районним судом Луганської обалсті 09.01.2014 р. вбачається, що з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліментні платежі на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, щомісячно в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень починаючи з 23 вересня 2013 року до закінчення навчання, тобто до 28 червня 2014 року, але не довше ніж до досягнення донькою 23 років.

31.01.2014 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2/431/1159/13, виданого Старобільським районним судом Луганської обалсті 09.01.2014 р.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власну. На здійснення цих прав не встановлюються жодні обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для охорони здоров'я або моралі чи з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Згідно ст. 13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України».

Положеннями ст. 6 цього Закону встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у таких випадках: - якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання до виконання зобов'язань або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України (п. 2); - якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань (п. 5); якщо щодо нього подано цивільний позов до суду - до закінчення провадження у справі (п. 8).

Частиною 5 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції на час відкриття виконавчого провадження, передбачено, що копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі- документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Однак, матеріали справи не містять відомостей про належне виконання державним виконавцем положень ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження», а саме направлення боржнику ОСОБА_2 копії постанови про відкриття виконавчого провадження рекомендованим листом з повідомленням про вручення, відсутні докази отримання постанови про відкриття виконавчого провадження боржником.

На підставі зазначеного суд вважає, що державним виконавцем при зверненні до суду із поданням, не надано доказів того, що ОСОБА_2М.у визначеному законом порядку повідомлений про відкриття виконавчого провадження за вказаним вище виконавчим листом, як передбачено ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції на час відкриття виконавчого провадження, державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Згідно зі ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Із системного аналізу зазначених норм права вбачається, що задоволення подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання. Тобто, предметом доказування є саме факт (факти) умисних винних дій, спрямованих на ухилення боржника від виконання зобов'язань, за умови об'єктивної спроможності божника виконувати зобов'язання, відсутності перешкод для цього.

Оскільки, відповідно до частини 2 статті 377-1 ЦПК України, зазначене подання розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування.

Отже, на момент звернення до суду з поданням, факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та підтверджуватися матеріалами виконавчого провадження.

Документи, які надані державним виконавцем не підтверджують саме факт ухилення боржника від виконання зобов'язань. Державним виконавцем як при зверненні до суду із поданням, так і під час розгляду судом першої інстанції подання не надано доказів вжиття усіх передбачених Законом України „Про виконавче провадження заходів примусового виконання виконавчого листа № 2/431/1159/13 від 09.01.2014 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментних платежів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, щомісячно в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень починаючи з 23 вересня 2013 року до закінчення навчання, тобто до 28 червня 2014 року, але не довше ніж до досягнення донькою 23 років.

Отже, державним виконавцем на момент звернення до суду з поданням, не надано доказів на підтвердження факту свідомого ухилення боржника ОСОБА_2 від виконання рішення суду за виконавчим листом № 2/431/1159/13 від 09.01.2014 року та відсутні відомості про обізнаність боржника з наявності відкритого виконавчого провадження, а тому суд вважає, що підстави для застосування тимчасового обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України відсутні, а тому в задоволенні подання старшого державного виконавця ВДВС слід відмовити.

На підставі викладеного і ст.33 Конституції України, ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», керуючись ч.8 ст.8, ст. 3771 ЦПК України, суд

ухвалив:

В задоволенні подання старшого державного виконавця Старобільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Луганської області через Старобільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя С.В. Олійник