Ухвала

іменем україни

08 листопада 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Фаловської І.М., Висоцької В.С., Гримич М.К.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ЛТД» про визнання договору про внесення змін та доповнень до договору оренди землі недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Київської області від 02 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що їй на праві власності належить земельна ділянка площею 2,867 га, яка розташована на території Тарганської сільської ради Володарського району Київської області. 28 липня 2009 року між сторонами укладено договір оренди землі строком на 5 років. У жовтні 2014 року позивач звернулася до товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ЛТД» (далі - ТОВ «ФК ЛТД») з вимогою повернути належну їй земельну ділянку у зв'язку із закінченням строку оренди, однак їй повідомлено, що строк дії договору оренди землі збільшено до 15 років. Вказувала, що у 2012 році до договору оренди були внесені зміни щодо орендної плати, а строк дії договору не змінювався. Таким чином, у позивача не було волевиявлення на збільшення строку дії договору оренди.

Враховуючи викладене, ОСОБА_4 просила визнати недійсним п. 3 договору про внесення змін та доповнень від 15 листопада 2012 року до договору оренди землі від 28 липня 2009 року, укладеного між сторонами щодо земельної ділянки площею 2,867 га, розташованої на території Тарганської сільської ради Володарського району Київської області, в частині визначення строку дії договору - 15 років, визнавши строк дії договору - 5 років.

Рішенням Володарського районного суду Київської області від 25 листопада 2016 року позов задоволено. Визнано п. 3 договору про внесення змін та доповнень від 15 листопада 2012 року до договору оренди землі від 28 липня 2009 року, укладеному між ОСОБА_4 та ТОВ «ФК ЛТД» щодо земельної ділянки площею 2,867 га, розташованої на території Тарганської сільської ради Володарського району Київської області, в частині строку дії договору у 15 років недійсним, визнавши строк дії договору у 5 років. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 02 лютого 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року (далі - ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 2,867 га із цільовим призначенням для ведення сільськогосподарського товарного виробництва, яка розташована на території Тарганської сільської ради Володарського району Київської області.

28 липня 2009 року між ОСОБА_4, як орендодавцем, і ТОВ «ФК «ЛТД», як орендарем, укладено договір оренди землі строком на 5 років з моменту підписання та державної реєстрації, яка була проведена 26 жовтня 2009 року.

Встановлено, що 15 листопада 2012 року між сторонами укладено договір про внесення змін та доповнень до договору оренди землі від 28 липня 2009 року, зареєстрований у відділі Держкомзему у Володарському районі Київської області 28 грудня 2012 року.

ОСОБА_4 власноруч підписала оспорюваний договір про внесення змін та доповнень від 15 листопада 2012 року до договору оренди землі від 28 липня 2009 року.

Вказаним договором від 15 листопада 2012 року змінено пункти 5, 8, 9 укладеного між сторонами 28 липня 2009 року договору оренди землі, зокрема в частині нормативної грошової оцінки, строку договору оренди та розміру орендної плати.

Відповідно до висновку проведеної по справі судово-технічної експертизи від 14 квітня 2016 року встановити, який рукописний текст було виконано раніше: підпис орендодавця у графі «Орендодавець» розділу «Реквізити сторін», чи рукописна цифра «1» складової цифри «15» у п. 3 договорів, що стосується змін у рядку «8. Договір укладено на 15 років» у договорі про внесення змін та доповнень до договору оренди землі від 28 липня 2009 року, укладеному між ОСОБА_4 та ТОВ «ФК ЛТД» (примірник ТОВ «ФК ЛТД»), датованому 15 листопада 2012 року - об'єкті № 2, не є можливим.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч. 3 ст. 203 ЦК України).

За змістом ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов.

Згідно з ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін.

Зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін (ч. 1 ст. 30 Закону України «Про оренду землі»).

Тобто, учасники правочину, дійшовши взаємної згоди щодо усіх істотних умов договору про внесення змін та доповнень до договору оренди землі, складають і підписують відповідний письмовий документ, надаючи згоді встановленої форми.

За змістом статей 10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Доказів, які б підтвердили той факт, що цифра «1» була дописана у договорі про внесення змін та доповнень від 15 листопада 2012 року після його підписання сторонами, суду надано не було.

За змістом статей 525, 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позову, апеляційний суд, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, обґрунтовано виходив із того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами заявлених вимог, зокрема відсутність волевиявлення орендодавця на збільшення строку дії договору оренди землі та факт зазначення у спірному правочині строку його дії після підписання сторонами такого договору.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судом апеляційної інстанції, а при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків апеляційного суду не впливають та їх не спростовують.

Керуючись статтями 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської області від 02 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: І.М. Фаловська

В.С. Висоцька

М.К.Гримич