АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого - Шахової О.В.

суддів: Вербової І.М., Поливач Л.Д.

при секретарі - Пащенко О.П.

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», поданою його представником СидоренкоНаталією Миколаївною, на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 23 червня 2015 року

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 23 червня 2015 року позовну заяву ПАТ «Дельта Банк» залишено без розгляду на підставі ч. 3 ст. 207 ЦПК України. Не погодившись з ухвалою суду, представник ПАТ «Дельта Банк» - Сидоренко Н.М. подала апеляційну скаргу в якій просила її скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. У скарзі посилалася на те, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права. Зазначала, що у суду першої інстанції не було законних підстав залишити позов без розгляду, оскільки за наказом № 25 від 03.03.2015 року «Про скасування довіреностей» у зв'язку із запровадженням в АТ «Дельта Банк» тимчасової адміністрації та призначенням УО ФГВФО на тимчасову адміністрацію в банку Кадирова В.В. було прийнято рішення скасувати з 03.03.2015 року всі та будь-які довіреності на представництво АТ «Дельта Банк» та/або вчинення правочинів від його імені. Особи, які беруть участь у справі про місце та час розгляду справи за законом повідомлялись належно, проте в судове засідання не з'явилися і причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК неявка сторін, або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи в апеляційному суді. Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню. Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд виходив з того, що представник позивача у судові засідання, призначені на 23.04.2017 року та 23.06.2015 року не з'явився, про день, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяву про розгляд справи у його відсутність не направляв. Висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону. Як убачається з матеріалів справи, 23 квітня 2015 року у судове засідання представник позивача, повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи (ас. 91), не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Заяв та клопотань про розгляд справи у відсутність представника не подавав. 23 червня 2015 року, повідомлений належним чином представник позивача (ас. 103) повторно не з'явився в судове засідання. Відповідно до ч.3 ст.169, п.3 ч.1 ст.207 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду. Системний аналіз п.3 частини першої ст. 207 ЦПК України та положень ст. 169 цього Кодексу свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності явки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто не вказує на врахування судом поважності причин при повторній неявці позивача до суду. Це пов'язано із дією принципу цивільного судочинства - диспозитивністю, відповідно до якого, кожний учасник процесу самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами. Таким чином, законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не з'явився в судове засідання (незалежно від причин неявки), так і відповідача, який у зв'язку з такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти. Згідно з вимогами ЦПК України суд не повинен з'ясовувати причини повторної неявки належним чином повідомленого позивача в судове засідання і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді. (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р., (Judgementof ECHR of 16 December 1992 DeGeouffredelaPradelle v. France // Series A N 253- В). З цього приводу прецедентними є також рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про залишення позовної заяви без розгляду. Доводи апеляційної скарги про те, що неявка 23 червня 2015 року у судове засідання зумовлена поважними причинами, а саме видачею наказу № 25 від 03.03.2015 року «Про скасування довіреностей», відповідно до якого було прийнято рішення скасувати з 03.03.2015 року всі та будь-які довіреності на представництво АТ «Дельта Банк» та/або вчинення правочинів від його імені, на правильність оскаржуваної ухвали не впливає, оскільки при повторній неявці в судове засідання поважність причин неявки не має жодного правового значення. Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК Україниособи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Згідно ст. 157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі. Справа у провадженні суду першої інстанції перебувала з 7 жовтня 2014 року, а відтак - посилання в апеляційній скарзі на те, що ухвала, порушує конституційні права заявника щодо судового захисту, колегія суддів не приймає, так як суд першої інстанції неодноразово призначав справу до розгляду, разом з тим позивач недобросовісно користуючись своїми процесуальними правами не з'являвся в судові засідання. У зв'язку з наведеним, залишення судом першої інстанції заяви без розгляду відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України не є порушенням права на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду. Зміст оскаржуваної ухвали не дає жодних підстав для висновку про те, що судом першої інстанції було допущено порушення норм процесуального права. Ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону, а тому відповідно до ст. 312 ЦПК Україниколегія суддів відхиляє апеляційну скаргу. Також, колегія роз'яснює позивачу, що відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦПК України, особа заяву якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно. Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», поданою його представником Сидоренко НаталієюМиколаївною, відхилити. Ухвалу судді Святошинськогорайонного суду м. Києва від 23червня2015року залишити без змін. Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді: