Справа № 161/7959/17
Провадження № 2/161/2722/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого - судді Подзірова А.О., при секретарі судових засідань ОСОБА_1, за участю представника позивача - ОСОБА_2, третіх осіб ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до Буянівської сільської ради Луцького району Волинської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7 про визнання права власності на спадкове майно,-

в с т а н о в и в :

22 травня 2017 року ОСОБА_6 (далі позивач, ОСОБА_6М.) звернувся в суд з позовом до Буянівської сільської ради Луцького району Волинської області (далі відповідач, Буянівська сільська рада), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_3 , ОСОБА_4, ОСОБА_7 (далі треті особи) про визнання права власності на спадкове майно, а саме:

1) житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, що знаходиться за адресою Волинська область, Луцький район, село Буяни, вул. Мира, буд.4;

2) земельний пай розміром 3,14 га, що знаходиться на території Буянівської сільської ради.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14 листопада 2010 року помер його дід ОСОБА_8. Після його смерті відкрилися спадщина у вигляді спірного будинку та земельного паю.

Всі спадкоємці першої та другої черги відмовилася від спадщини на користь позивача.

Після смерті спадкодавця позивач вчасно звернувся з заявою про прийняття спадщини до Луцької районної державної нотаріальної контори. Однак державний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів.

Посилаючи на вищенаведені обставини позивач просить суд визнати право власності на спірний будинок та спірний земельний пай (а.с.3).

Ухвалою судді від 15 червня 2017 року позовну заяву повернуто в частині позовних вимог про визнання права власності на земельний пай, у звязку з несплатою позивачем судовому збору за цю вимогу (а.с.16).

У заяві від 27 червня 2017 року позивач збільшив позовні вимоги та знову заявив позовну вимогу про визнання права власності на земельний пай, яку належним чином сплатив судовим збором (а.с.23-24).

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Відповідач у листі від 03 липня 2017 року №91/01.14/2-17 просить суд розглядати справу за відсутності його представника, а позовні вимоги задовольнити (а.с.22).

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримав, просив їх задовольнити.

Треті особи у судовому засіданні позовні вимоги визнали та просили суд їх задовольнити, зазначили, що дійсно ОСОБА_6 є онуком ОСОБА_8 та всі спадкоємці відмовилися від прийняття спадини на його користь.

Заслухавши пояснення представника позивача та третіх осіб, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14 листопада 2010 року помер громадянин ОСОБА_8 (а.с.5). Після смерті останнього відкрилася спадщина, яка складається з:

1) житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями, що знаходиться за адресою Волинська область, Луцький район, село Буяни, вул. Мира, буд.4 (а.с.11);

2) земельний пай розміром 3,14 га, що знаходиться на території Буянівської сільської ради (а.с.10).

За свого життя померлий склав заповіт від 21 липня 2009 року, у якому розпорядився все своє майно, в тому числі спірний будинок та земельний пай, заповісти внучці ОСОБА_7. Заповіт зареєстрований у спадковому реєстрі (а.с.37-38).

З матеріалів спадкової справи слідує, що спадкоємець за заповітом, ОСОБА_7, відмовилася від свого права на спадщину в користь позивача (а.с.35 зворот).

Матеріалами справи підтверджується, що до кола спадкоємців першої черги за законом входять:

1)дружина померлого ОСОБА_3 (третя особа-1) (а.с.34 зворот);

2)дочка померлого ОСОБА_4 (третя особа-2) (а.с.35);

3)внучка померлого ОСОБА_7, за правом представленням після смерті її батька (сина померлого) ОСОБА_9, який помер 07 вересня 1995 року (третя особа-3) (а.с.35 зворот);

4)внук померлого ОСОБА_6, за правом представленням після смерті його батька (сина померлого) ОСОБА_9, який помер 07 вересня 1995 року (позивач) (а.с.36).

Всі інші спадкоємця першої черги за законом, крім позивача, відмовилися від належної їм частки спадщини, про що зробили відповідні заяви (а.с.34 зворот 35).

Натомість, позивач у строк встановлений законом прийняв спадщину, про що зробив відповідну заяву 18 квітня 2011 року (а.с.36).

Частиною першою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частиною першою статті 1273 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Оскільки ОСОБА_7 у встановленому порядку відмовилася від прийняття спадщини за заповітом на користь позивача, а інші спадкоємці першої черги за законом, крім позивача, також відмовилися від прийняття спадщини, суд дійшов висновку, що наразі єдиним спадкоємцем всього майна ОСОБА_8 є позивач - ОСОБА_6.

Матеріалами справи підтверджено, що постановою Державного нотаріуса Луцької районної державної нотаріальної контори від 10 лютого 2017 року №164/02-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спірний будинок та спірну земельну ділянку.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як слідує з матеріалів справи, оригінали правовстановлюючих документів на спірний будинок відсутні, оригінал державного акту на земельний пай є, однак право власності на землю у встановленому порядку не реєструвалося.

Проте, право власності спадкодавця на будинок підтверджується іншими документами у справі, зокрема:

1) оригіналом виписки з погосподарської книги Буянівської сільської ради від 28 листопада 2016 року №606 (а.с.11);

2) оригіналом довідки Буянівської сільської ради від 12 травня 2011 року №340 (а.с.38).

Право власності спадкодавця на земельний пай підтверджується:

1) оригіналом державного акту на право приватної власності на землю бланк серія І-ВЛ №018296, який виданий Буянівською сільською радою 22 жовтня 2001 року та зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №98 (а.с.40).

На думку суду, вказаних документів в своїй сукупності достатньо для висновку про те, що ОСОБА_8 дійсно на час смерті належали житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, що знаходиться за адресою Волинська область, Луцький район, с. Буяни, вул. Миру, 4 та земельний пай розміром 3,14 га, що знаходиться на території Буянівської сільської ради, а отже права спадкоємця останнього, ОСОБА_6 підлягають захисту шляхом визнання права власності на це майно. З наведених мотивів та підстав суд задовольняє позовні вимоги у повному обсязі.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 88, 213, 214, 215, 226 ЦПК України, на підставі статей 392, 1296 Цивільного кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати за ОСОБА_6 право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_8 в порядку спадкування за законом, а саме на житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, що знаходиться за адресою Волинська область, Луцький район, с. Буяни, вул. Миру, 4 та земельний пай розміром 3,14 га, що знаходиться на території Буянівської сільської ради.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Повний текст рішення складений та підписаний 09.08.2017 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області ОСОБА_10