Справа № 541/1147/17
Провадження №2/541/699/2017
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18 серпня 2017 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді Куцин В. М.,

з участю секретарі Євдокимової Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миргороді справу за позовом Миргородської районної державної адміністрації, як органу опіки та піклування в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів та встановлення опіки, третя особа: ОСОБА_3,

В С Т А Н О В И В:

Миргородська районна державна адміністрація, як орган опіки та піклування звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо його малолітньої дочки ОСОБА_1.

Обґрунтовуючи позовні вимоги вказує, що ОСОБА_2 має малолітню дочку ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач ОСОБА_2 утриманням та вихованням своєї дочки ОСОБА_1 не займається, її життям, станом її здоров'я, духовним та моральним розвитком не цікавиться, своїх батьківських обов'язків не виконує, самоусунувся від їх виконання. За адресою АДРЕСА_1, де проживав раніше, не проживає з 2011 року, свою дочку не відвідує з того часу, матеріально не утримує. Характеризується ОСОБА_2 негативно, зареєстрований за адресою АДРЕСА_2

Мати ОСОБА_1 - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 рішенням Миргородського міськрайонного суду від 15 листопада 2004 року внаслідок хвороби визнана недієздатною, опікуном над нею рішенням суду від 24 лютого 2016 року призначена ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, проживає АДРЕСА_3. На даний час ОСОБА_4 та її дочка ОСОБА_1, проживають в будинку ОСОБА_3, знаходяться під її опікою, вихованням та утриманням ОСОБА_1 займається ОСОБА_3

Всі вищевикладені аргументи є свідченням того, що батько ОСОБА_2 остаточно втратив бажання виховувати та утримувати свою дочку ОСОБА_1 самоусунувся від її утримання та виховання.

Така поведінка громадянина ОСОБА_2 порушує статті 150, 152, 155, 157 Сімейного кодексу України, статті 3, 19, 27, 28, 29, 37 Конвенції ООН про права дитини, статтю 12 Закону України "Про охорону дитинства".

ОСОБА_2 не виконує батьківські обов'язки відносно своєї малолітньої дочки, що є само по собі підставою для позбавлення його батьківських прав, згідно зі ст. 164 Сімейного Кодексу України, в зв'язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом та просили позбавити батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до його малолітньої дочки ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1; стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення нею повноліття; призначити опікуном над малолітньою ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 громадянку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, проживає АДРЕСА_3.

В судовому засіданні представник позивача, що діє на підставі довіреності ОСОБА_5 (а.с. 49) позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав викладених у позові. Суду пояснив, що ОСОБА_2 не виконує своїх батьківських обов'язків по відношенню до своєї малолітньої дитини, виїхав з с. Лещенки, ще до народження дитини в 2012 році. Жодного разу не відвідував її, не цікавиться її життям, станом її здоров'я, духовним та моральним розвитком не цікавиться, своїх батьківських обов'язків не виконує, самоусунувся від їх виконання. Тому просив позбавити відповідача батьківських прав, призначити опікуном ОСОБА_3 та стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення нею повноліття.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином відповідно до вимог ст.ст. 74,76 ЦПК України за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 43, 47).

Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні просила призначити її опікуном малолітньої ОСОБА_1, оскільки дитина проживає разом з матір'ю ОСОБА_4 в її будинку, де є всі умови для належного проживання, виховання дитини і не потрібно розділяти матір із дочкою, які на даний час проживають разом.

Свідок ОСОБА_6суду пояснив, що він проживає із ОСОБА_3, за адресою АДРЕСА_3. яка є опікуном та здійснює догляд за ОСОБА_4 не заперечував проти призначення ОСОБА_3 опікуном малолітньої ОСОБА_7 Повідомив, що середньомісячний дохід сімьї становить близько 5000 гривень.

Допитаний в судовому засіданні лікар-психіатр ОСОБА_8 пояснив, що недієздатна ОСОБА_4 перебуває на обліку у лікаря-психіатра, але вона перебуває у стані ремісії і не становить небезпеки для своєї дитини ОСОБА_1, яка проживає з нею в одній кімнаті. Тобто вони і надалі можуть проживати в одній кімнаті.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

У ст. 3 Конвенції про права дитини зазначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Верховний Суд України в ч. 2 п.16 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який записаний згідно ст.122 Сімейного кодексу України, що підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_1. НОМЕР_1 видане 13 листопада 2012 року виконкомом Біликівської сільської ради Миргородського району Полтавської області (а.с. 5).

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 перебували у шлюбі з 23 грудня 2011 року до 24 липня 2012 року. Шлюб між подружжям розірваний рішенням Миргородського міськрайонного суду 07.07.2012 року (а.с. 7).

Мати ОСОБА_1 - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 рішенням Миргородського міськрайонного суду від 15 листопада 2004 року внаслідок хвороби визнана недієздатною, опікуном над нею рішенням суду від 24 лютого 2016 року призначена ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, проживає АДРЕСА_3, що підтверджується копіями рішень суду (а.с. 9-11).

На даний час ОСОБА_4 та її дочка ОСОБА_1, проживають в будинку ОСОБА_3, вихованням та утриманням ОСОБА_1 займається ОСОБА_3

Малолітня ОСОБА_1 взята на облік як дитина, яка перебуває у складних життєвих обставинах, що підтверджується наказом №11 служби у справах дітей від 23.03.2016 року.

Відповідно по повідомлення Біликівської сільської ради ОСОБА_2 проживав без реєстрації з грудня 2011 року за адресою АДРЕСА_1. В 2012 році він залишив сімю до народження дитини. Коли народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 дочка ОСОБА_10 її вихованням займалася бабуся ОСОБА_11, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с.17,24).

Оскільки судом встановлено, що ОСОБА_2 не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї дочки, її навчанням, підготовкою до самостійного життя: не забезпечує необхідного харчування, що негативно впливає на її фізичний розвиток; не спілкується з нею в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, свідомо нехтуючи своїми обов'язками, тому суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню в інтересах малолітньої дитини.

Органом опіки та піклування Миргородської районної державної адміністрації прийнято висновок про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, відносно малолітньої дочки ОСОБА_1 та стягнення аліментів на користь малолітньої дитини (а.с. 19).

Згідно з ч. 3 ст. 60 Цивільного кодексу України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування Миргородської районної державної адміністрації звернувся до суду з поданням про призначення ОСОБА_3, малолітньої ОСОБА_1.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, проживає АДРЕСА_3, характеризується позитивно, яка призначена опікуном над матір'юдитини ОСОБА_4 На даний час ОСОБА_4 та її дочка ОСОБА_1, проживають в будинку ОСОБА_3, вихованням та утриманням ОСОБА_1 займається ОСОБА_3 (а.с. 13-14,25,27). За станом здоров'я може бути опікуном. Згідно довідки управління інформаційного забезпечення ГУНП в Полтавській області не судима та в розшуку не перебуває, має своє житло (а.с. 15, 60,61).

Відповідно до вимог ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина 2 статті 182 Сімейного кодексу України, в редакції чинній на момент звернення до суду передбачає розмір аліментів, який в будь-якому разі не може бути менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд вважає, що відповідач працездатна і спроможний надавати допомогу на утримання дочки, тому підлягають стягненню із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_10, на користь ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_11 аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_12, з урахування принципу диспозитивності в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 29 травня 2017 року, щомісячно, до досягнення дитиною повнолітнього віку.

Відповідно до ч.1 п.1 ст. 367 ЦПК України рішення у межах суми платежу за один місяць необхідно допустити до негайного виконання.

За таких обставин суд вважає, що вимоги позивача ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до статті 5 Закону України від 08.07.2011 року „Про судовий збір " від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.

Відповідно до частини 2 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли.

В зв'язку з вищенаведеним підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь держави 1280 гривень 00 копійок судового збору, від сплати якого був звільнений позивач.

Керуючись ст.ст.164, 166 СК України, ст. 60 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 81, 88, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 223, 294 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Миргородської районної державної адміністрації, як органу опіки та піклування задовольнити.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_10, уроженця рп Політвідділ Уманського району Черкаської області, позбавити батьківських прав відносно малолітньої дочки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_12, уродженки села Лещенки Миргородського району Полтавської області.

Встановити опіку над малолітньою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_12, призначивши опікуном ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_11 уродженку міста Миргород Полтавської області.

Стягувати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_10, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_11 аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_12 в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 29 травня 2017 року, щомісячно, до досягнення дитиною повнолітнього віку.

Стягнути із ОСОБА_2, на користь держави 1280 (одну тисячу двісті вісімдесят) гривень 00 копійок судових витрат.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного судуПолтавської області, через Миргородський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: В. М. Куцин