Провадження №2-н/428/1332/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2017 р. Суддя Сєвєродонецького міського суду Луганської області Юзефович І.О., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з заявою про видачу судового наказу щодо стягнення з Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке обєднання Азот» нарахованої, але не виплаченої заробітної плати.

Розглянувши матеріали заяви суддя вважає необхідним відмовити у прийнятті заяви про видачу судового наказу з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 96 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати.

Відповідно до абз. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №14 від 23.12.2011р. «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати (пункт 1 частини першої статті 96 ЦПК) ( 1618-15 ), судовий наказ може бути видано не лише на суму заборгованості із заробітної плати, а й на суму компенсації за порушення строків її виплати, оскільки вона входить до структури заробітної плати (Закон України від 24 березня 1995 року N 108/95-ВР (108/95-ВР ) "Про оплату праці", Закон України від 19 жовтня 2000 року N 2050-III ( 2050-14 ) "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати"). До заяви має бути додано докази перебування заявника у трудових відносинах із боржником, а підтвердженням суми, яка стягується, може бути будь-який належно оформлений документ, що вказує на розмір нарахованої заробітної плати та компенсації за порушення строків її виплати, зокрема, довідка бухгалтерії боржника, розрахунковий лист чи копія платіжної відомості тощо. Не допускається розгляд вимог про стягнення заробітної плати у разі наявності спору щодо розміру заборгованості чи права на її отримання. При цьому частиною другою статті 233 Кодексу законів про працю України (322-08) визначено, що працівник має право звернутися до суду з вимогою про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

З матеріалів заяви вбачається, що заявник просить стягнути суму заборгованості по заробітній платі в розмірі 4058,67грн., проте з доданої заявником до матеріалів заяви довідки про розмір заборгованості по заробітній платі №3601 від 17.10.2017р. вбачається, що сума заборгованості по заробітній платі на час звільнення становить 5092,08грн., а тому у даному випадку вбачається спір про право.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.100 ЦПК України, суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

Відповідно ч. 4 ст. 100 ЦПК України, про відмову у прийнятті заяви суддя постановляє ухвалу.

Таким чином, у прийнятті заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке обєднання Азот» нарахованої, але не виплаченої заробітної плати слід відмовити, оскільки із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

Керуючись ст.ст. 3, 99, 100, 122, 210 , 293 ЦПК України, суддя

ухвалив:

Відмовити у прийнятті заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке обєднання Азот» нарахованої, але не виплаченої заробітної плати.

Розяснити заявнику його право на звернення до суду з тих же обставин на загальних підставах в порядку позовного провадження.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Луганської області через Сєвєродонецький міський шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу суду протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя