Справа № 359/8732/16-ц Головуючий у І інстанції Журавський В. В.
Провадження № 22-ц/780/4548/17 Доповідач у 2 інстанції Коцюрба О. П.
Категорія 26 23.11.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

23 листопада 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого - Коцюрби О.П.,

Суддів - Сержанюка А.С., Журби С.О.,

При секретарі - Дрозд Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 серпня 2017 року у справі за позовом Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" про визнання договору чинним.

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, пояснення сторін, вивчивши матеріали цивільної справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

Державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (далі ДП «МА «Бориспіль») звернулося до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з вказаним позовом, який обґрунтувало тим, що 30 грудня 2015 року, позивач уклав з ОСОБА_2 договір безвідсоткової позики №11-14/1-100 (поворотної фінансової допомоги), за яким зобов'язався надати ОСОБА_2 позику (поворотну фінансову допомогу) у розмірі 400 000 гривень. В свою чергу, ОСОБА_2 зобов'язалась до 31 грудня 2029 року повернути суму позики шляхом сплати щомісячних платежів у розмірі 2 580 гривень 65 копійок. Крім цього, у разі порушення строків повернення позики (її частини) ОСОБА_2 зобов'язалась сплачувати пеню у розмірі 0,1% від суми неповернутої своєчасно позики, але не більше подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діє на період нарахування пені за весь час прострочення, та додатково сплатити суму інфляційних втрат з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також 3% річних від простроченої суми за весь час прострочення.

Умовами укладеного між сторонами договору передбачено, що грошові кошти у розмірі 400 000 гривень надаються позичальнику для поліпшення його житлових умов, позичальнику забороняється використання позики не за її призначенням.

Проте, з наданих ОСОБА_2 документів вбачається, що договір купівлі-продажу квартири укладений 29 грудня 2015 року, тобто, квартира була придбана відповідачем до набрання чинності договором безвідсоткової позики, тому, позивач вважає, що використання позики здійснено не за призначенням та з порушенням умов договору.

У зв'язку з тим, що ОСОБА_2 неналежним чином виконувала свої зобов'язання за договором позики, тому, ДП «МА «Бориспіль» звернулось до суду з даним позовом, який просило задовольнити та стягнути з ОСОБА_2 залишок неповернутої суми позики у розмірі 374 190 гривень, інфляційні втрати у розмірі 6 751 гривень 44 копійок, 3% річних від простроченої суми у розмірі 1 571 гривень 22 копійки, а також штраф у розмірі 400 гривень.

Крім цього, ДП «МА «Бориспіль» в ході судового розгляду справи, подало заяву про збільшення позовних вимог, в якій просило суд стягнути з ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 408 499 гривень 88 копійок, що складається: з основного боргу - 356 124 гривень 05 копійок, інфляційних втрат - 44 628 гривень 57 копійок, 3% річних від простроченої суми - 7 347 гривень 26 копійок, штрафу за порушення строків надання документів - 400 гривень.

ОСОБА_2 звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з зустрічним позовом, який обґрунтувала тим, що вона як одинока матір виховує дитину віком до 18 років (сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1), а тому, відповідно до Положення про надання працівникам підприємства безвідсоткової строкової цільової позики (поворотної фінансової допомоги) для придбання та поліпшення житлових умов відноситься до малозахищеної категорії працівників. У двокімнатній квартирі, в якій ОСОБА_2 проживала на час звернення з заявою про надання позики, крім неї та малолітнього сина проживав також повнолітній син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. У зв'язку з цим, житлова площа на кожного члена сім'ї була меншою, ніж норма такої площі, встановлена житловим законодавством.

25 березня 2015 року вона подала на ім'я В.О. Генерального директора ДП «МА «Бориспіль» ОСОБА_6 заяву з проханням надати поворотну фінансову допомогу для придбання та поліпшення житлових умов у розмірі 400 000 гривень. До заяви були додані всі необхідні документи, які були направлені до комісії з вирішення соціально-економічних питань ДП «МА «Бориспіль».

До прийняття комісією рішення про надання позики, їй стало відомо про продаж трикімнатної квартири у сусідньому будинку за ціну значно нижчу ринкової - 519 290 гривень, що є еквівалентом 20 770 доларів США.

До кінця 2015 року продавець квартири повинна була погасити банківський кредит, тому квартиру вона продавала у терміновому порядку.

Зважаючи на те, що у березні 2015 року при зверненні з заявою про надання позики, вона розраховувала на придбання однокімнатної квартири, в той час, як трапилась можливість придбати трикімнатну квартиру за майже тією самою ціною.

ОСОБА_2 вказує на те, що їй було відомо, що рішення за поданою нею заявою повинно бути прийняте комісією не пізніше кінця 2015 року. Крім цього, вона постійно цікавилася ходом розгляду заяви та їй було відомо, що шанси на прийняття позитивного рішення були значні.

Враховуючи ці обставини, 25 грудня 2015 року ОСОБА_2 оформила з продавцем квартири ОСОБА_7 попередній договір купівлі-продажу нерухомості, предметом якого є квартира АДРЕСА_1, та в той самий день сплатила завдаток у розмірі 25 000 гривень.

29 грудня 2015 року вона та ОСОБА_7 уклали основний договір купівлі-продажу вказаної квартири.

22 січня 2016 року приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Дідок В.В. була посвідчена заява ОСОБА_7 про отримання від неї грошових коштів за придбання квартири у повному обсязі наступними частинами: 25 грудня 2015 року - 25 000 гривень, 29 грудня 2015 року - 94 290 гривень, 06 січня 2016 року - 150 000 гривень, 11 січня 2016 року - 150 000 гривень, 12 січня 2016 року - 100 000 гривень. Попередній договір від 25 грудня 2015 року та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вона надала комісії в день засідання, тобто 29 грудня 2015 року.

ОСОБА_2 стверджує, що комісії та її членам, в день засідання комісії було відомо про те, що вона вже придбала квартиру для поліпшення своїх житлових умов.

В межах 10-денного строку, передбаченого договором, ОСОБА_2 наддала позикодавцю нотаріально завірену копію договору купівлі-продажу квартири, нотаріально завірену заяву ОСОБА_7 від 22 січня 2016 року та копію витягу з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно, оригінал довідки АБ «Укргазбанк» від 18 лютого 2016 року про закриття банківського рахунку, який відкривався для перерахування суми позики.

Зважаючи на те, що згідно умов укладеного між сторонами договору, ОСОБА_2 повинна була сплатити грошові кошти за квартиру у повному обсязі в день його підписання, тому, як вказує ОСОБА_2, відповідач за зустрічним позовом вважає, що нею не підтверджено факт цільового використання позики. На цій підставі ДП «МА «Бориспіль» направив ОСОБА_2 письмове повідомлення про розірвання договору. Таким чином, ДП «МА «Бориспіль» не визнає право ОСОБА_2 на отримання позики, передбаченої договором.

На підставі вказаних обставин, ОСОБА_2 вважає, що вона належним чином виконала умови договору, а тому його розірвання є необґрунтованим.

У зв'язку з цим, ОСОБА_2 просила визнати чинним договір безвідсоткової позики від 30 грудня 2015 року №11-14/1-100, укладений між нею та ДП «МА «Бориспіль».

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 серпня 2017 року позовні вимоги ДП «МА «Бориспіль» задоволено, а в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просила, скасувати рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 серпня 2017 року, ухвалити у справі нове рішення про відмову ДП «МА «Бориспіль» в задоволенні позовних вимог, а її зустрічний позов задовольнити, так як вважає, що рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 серпня 2017 року підлягає скасуванню через недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими та невідповідності висновків суду обставинам справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 серпня 2017 року суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 серпня 2017 року скасуванню в частині задоволення позовних вимог ДП «МА «Бориспіль» з ухваленням у справі нового рішення про відмову ДП «МА «Бориспіль» в задоволенні позовних вимог, та залишенні без змін рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 серпня 2017 року в частині відмови в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30 грудня 2015 року ДП «МА «Бориспіль» та ОСОБА_2 уклали договір безвідсоткової позики №11-14/1-100 (поворотної фінансової допомоги). За цим договором, ДП «МА «Бориспіль» передав у власність ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 400 000 гривень для поліпшення житлових умов, а ОСОБА_2 зобов'язалася повернути суму позики до 31 грудня 2029 року включно, шляхом сплати щомісячних платежів у розмірі не меншому ніж 2 580 гривень 65 копійок. Крім цього, ОСОБА_2 зобов'язалася у разі порушення строків повернення позики (її частини) сплатити пеню у розмірі 0,1% від суми неповернутої своєчасно позики, але не більше подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діє на період нарахування пені за весь час прострочення, а також додатково сплатити суму інфляційних втрат з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми за весь час прострочення.

Факт одержання грошових коштів ОСОБА_2 підтверджується копією платіжного доручення №348 від 31 грудня 2015 року.

У відповідності до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно з ч. 2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

За правилами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В п. 3.1 та п. 3.2 вказаного договору вказано, що позика (поворотна фінансова допомога) надається ОСОБА_2 з метою поліпшення житлових умов, а саме: придбання житла після введення його в експлуатацію; розширення нормативної площі проживання (придбання житла більшої площі після введення його в експлуатацію). Забороняється використання позики не за її призначенням.

З копії договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_2, посвідченого приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Київської області Дідок В.В., з реєстровим №1223, також встановлено, що даний договір укладений 29 грудня 2015 року.

За змістом договору купівлі-продажу квартири, зокрема п. 3, за домовленістю сторін, продаж проводиться за 519290 гривень, які продавець отримала від покупця повністю до підписання цього договору.

Матеріалами справи також встановлено, і це не оспорюється ДП «МА «Бориспіль», що звертаючись до ДП «МА «Бориспіль» з проханням надати безвідсоткову позику, ОСОБА_2 відносилась до працівників, які потребують поліпшення житлових умов.

В період березня 2015 року - звернення з заявою про надання позики, і по 29 грудня 2015 року перелік документів, які вимагались ДП «МА «Бориспіль» від працівників - заявників, змінювались.

Так, п. 2 порядку денного, викладеного в протоколі від 24 грудня 2015 року № 11-27/4-34 спільного засідання комісії з вирішення соціально-екномічних питань та профспілкових комітетів на підприємстві, вказаний перелік документів, які необхідно витребувати у заявників для можливості прийняття позитивного рішення щодо надання позики, вказано п»ять документів, серед них - оригінал укладеного в простій формі попереднього договору купівлі-продажу, а також два витяги з Держреєстру речових прав на підтвердження наявності/відсутності нерухомого майна у заявника та членів його сім»ї, та наявності /відсутності обтяжень.

Цим же пунктом протоколу встановлено, що повний пакет заявники повинні подати комісії до 13 00 год., 29 грудня 2015 року.

25 грудня 2015 року комісія з вирішення соціально-екномічних питань, провела новее засідання, про що був складений відповідний протокол від 25 грудня 2015 року № 11-27/4-35.

Пунктом 2 порядку денного цього засідання, встановлений новий перелік документів, які необхідно подати комісії для отримання позики, який складався вже з восьми документів. Вказані у протоколі від 24 грудня 2015 року попередній договір та витяги вимагались і за цим протоколом..

На виконання вказаних вимог, ОСОБА_2 уклала в простій письмовій формі попередній договір купівлі-продажу нерухомості від 25 грудня 2015 року, предметом якого є квартира АДРЕСА_1, а також, 26 грудня 2015 року нотаріус сформувала інформаційну довідку про те, що відомості про право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження щодо ОСОБА_2 відсутні.

29 грудня 2015 року ОСОБА_2 уклала договір купілі-продажу і отримала витяг з Держреєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. У цьому витязі, в розділі відомості про об»єкт нерухомого майна вказано. що їй на праві власності належить квартира АДРЕСА_1, що зазначена в попередньому договорі купівлі-продажу нерухомості від 25 грудня 2015 року.

Вказані документи, разом з іншими документами, за переліком, встановленим протоколом від 25 грудня 2015 року, ОСОБА_2 подала комісії з вирішення соціально-екномічних питань 29 грудня 2015 року.

За результатами засідання комісії, її членами було одноголосно прийняте рішення про надання ОСОБА_2 позики.

Відповідно до п. 3.4 Договору безвідсоткової позики від 30 грудня 2015 року № 11-14/1-100 (далі Договір) укладеного між сторонами, позичальник протягом десяти календарних днів з дати використання позики надає позикодавцю документи, які підтверджують цей факт.

За правилами ч. 1 та ч. 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Частиною 2 ст. 59 ЦПК України встанвлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з положенням ч.1 та ч. 2 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження у відповідності до ст. 60 ЦПК України обставини, на які сторонни посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень.

Тому, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 серпня 2017 року в частині задоволення позовних вимог Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» та стягнення судових витрат з ОСОБА_2 необхідно скасувати, ухвалити в цій части нове рішення. про відмову в задоволенні позову ДП «МА «Бориспіль» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та судових витрат.

В іншій частині, рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 серпня 2017 року залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 серпня 2017 року в частині задоволення позовних вимог Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» та стягнення судових витрат з ОСОБА_2 скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення про відмову в задоволенні позову Державному підприємству «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та судових витрат.

В іншій частині, рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 серпня 2017 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сил из моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду україни з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: