Справа № 390/884/17
Провадження № 2/390/461/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" листопада 2017 р. Кіровоградський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Пасічника Д. І.,

при секретарі Рац М.О.,

за участю:

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_4, про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ «Приват Банк» звернулися із позовом до ОСОБА_4, про стягнення заборгованості в сумі 33835,79 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 14.10.2010 року ОСОБА_4 отримав кредит на суму 5000 грн., шляхом встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. ПАТ КБ «Приват Банк» відкрили ОСОБА_4 картковий рахунок, випустили та надали платіжну картку, а також здійснювали її обслуговування. ОСОБА_4 зобовязався у строки здійснювати погашення заборгованості, проте через неналежне виконання умов договору виникла заборгованість на вказану суму, яку ПАТ КБ «Приват Банк» просять стягнути та судові витрати.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив їх задовольнити та надав пояснення, що Умови та Правила надання банківських послуг, а також Тарифи разом із підписаною анкетою-заявою про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку складають договір про надання банківських послуг. Оригінал вказаної заяви в архівах ПАТ КБ «Приват Банк» не знайдено, однак в матеріалах справи достатньо доказів, що підтверджують факт укладенняміж сторонами кредитного договору від 14.10.2010 року, а саме: виписка за основними банківськими картками відповідача; розрахунок заборгованості; памятка; копія анкети-заяви. Крім цього, ОСОБА_4 після укладення договору неодноразово здійснював погашення заборгованості до вересня 2014 року, що також є підтвердженням договірних правовідносин, які виникли між сторонами.

Представник відповідача заперечив проти задоволення позову, оскільки вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки їх не доведено належними та достатніми доказами, оскільки в матеріалах справи наявні лише копії документів. Стороною позивача не доведено, що 14.10.2010 року між сторонами було укладено кредитний договір через те, що оригіналу анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку до справи не долучено, кредитної справи по вказаному договору не надано. ОСОБА_4 жодних договорів з ПАТ КБ «Приват Банк» не укладав та не підписував, а тому позовні вимоги є безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.525, 526, 527, 530, 625 ЦК України одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається; зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України; боржник зобовязаний виконати свій обовязок; якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк; боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Статтею 1049 частиною 1 ЦК України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти, що передбачено ст.1054 ч.1 ЦК України.

Судом встановлено, що на підтвердження позовних вимог представником позивача надано суду копію анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, на підставі якої ПАТ КБ «Приват Банк» відкрили ОСОБА_4 картковий рахунок і випустили платіжну картку з встановленим кредитним лімітом, а також здійснювали її обслуговування, а ОСОБА_4 зобовязався сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, а також у строки здійснювати погашення заборгованості. Крім цього, ОСОБА_4 ознайомлено із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, які разом із підписаною заявою складають договір про надання банківських послуг.

Відповідно до наданого ПАТ КБ «Приват Банк» розрахунку станом на 31.03.2017 року ОСОБА_4 має заборгованість 33835,79 грн., яка складається з заборгованостей: за кредитом 3834,38 грн.; по відсоткам за користування кредитом 25013,99 грн.; пеня та комісія 2900 грн.; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина), 1587,42 грн. штраф (процентна складова).

Відповідно до виписки за основними банківськими картками ОСОБА_4 за період з 01.01.1999 року по 30.09.2017 року: баланс на початок періоду 0 грн.; кредитний ліміт 3840 грн.; усього прихід 19010 грн.; усього витрат 64161,05 грн.; баланс на кінець періоду дорівнює - 45151,05 грн. Згідно витягу з програмного комплексу ПАТ КБ «Приват Банк» 23.01.2015 року ОСОБА_4 встановлено кредитний ліміт на суму 3840 грн.

На виконання ухвали Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 18.09.2017 року, якою задоволено клопотання представника відповідача про витребування у позивача кредитної справи ОСОБА_4 за договором б/н від 14.10.2010 року, листом ПАТ КБ «Приват Банк» №1 від 09.10.2017 року повідомлено, що оригінал кредитної справи по договору б/н від 14.10.2010 року, укладеного між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_4 в архівах ПАТ КБ «Приват Банк» не знайдено.

Статтями 11, 60, 212 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як передбачено ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до вимог ч.1 та ч.2 ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Згідно ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

У відповідності до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми ; на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Представником позивача у якості підстави для стягнення заборгованості вказано, що між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір у виді анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, згідно якого ПАТ КБ «Приват Банк» відкрили ОСОБА_4 картковий рахунок і випустили платіжну картку з встановленим кредитним лімітом, а також здійснювали її обслуговування, а ОСОБА_4 зобовязався сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, а також у строки здійснювати погашення заборгованості. Крім цього, ОСОБА_4 ознайомлено із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, які разом із підписаною заявою складають договір про надання банківських послуг. У звязку із не належним виконанням відповідачем договірних зобовязань виникла заборгованості, яка станом на 31.03.2017 року складає 33835,79 грн., яку ПАТ КБ «Приват Банк» просять стягнути. Однак, на підтвердження вказаних обставин представником позивача не надано жодних належних та допустимих доказів, оскільки на виконання ухвали Кіровоградського районного у Кіровоградської області від 18.09.2017 року, якою задоволено клопотання представника відповідача про витребування у позивача кредитної справи ОСОБА_4 за договором б/н від 14.10.2010 року, відповідачем надано лист ПАТ КБ «Приват Банк» №1 від 09.10.2017 року, яким повідомлено, що оригінал кредитної справи по договору б/н від 14.10.2010 року, укладеного між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_4 в архівах ПАТ КБ «Приват Банк» не знайдено. Тому, суд оцінює критично копію анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, оскільки копія не має підтвердження відповідними оригіналами документів. Також копія анкети-заяви не містить оригіналу підпису ОСОБА_4 та мокрої печатки ПАТ КБ «Приват Банк».

Таким чином, зваживши у сукупності наведені вище обставини та докази, якими їх підтверджено, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не доведено належними та допустимими доказами, а тому позов необхідно залишити без задоволення.

Вирішуючи питання щодо судових витрат суд, враховуючи рішення прийняте по суті позовних вимог, вважає, що понесені позивачем судові витрати не підлягають стягненню з відповідача, що відповідає ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 525- 527, 530, 625, 638, 639, 1047, 1055, 1056 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 83, 88, 197, 209, 212- 215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_4, про стягнення заборгованості відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя