РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/356/17

пр. № 2/759/2190/17

21 листопада 2017 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ул'яновської О.В.,

секретаря Чернишук К.О.,

за участю: представника позивача Кравченка Р.С.,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовними вимогами Приватного Акціонерного Товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_2 про стягнення заборговності,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2017 р. позивач звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 13426 грн 59 коп., та сплачену суму судового збору у розмірі 1378 грн 00 коп., посилаючись на ті підстави, що 02.12.2015 трапилася дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів «Honda» номерні знаки НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та «Renault» номерні знаки НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 Постановою Подільського районного суду м. Києва відповідача визнано винною за ст. 124 КУпАП та притягнено до адміністративної відповідальності. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована на підставі полісу АІ/2162748 12.02.2005, однак в результаті ДТП автомобіль потерпілого отримав механічні пошкодження, вартість відновлювального ремонту якого склала 13426 грн 59 коп., вказану суму позивач виплати потерпілій особі, внаслідок чого у нього виникло право регресної вимоги до відповідача.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити у повному обсязі, зазначивши, що дійсно представник виїжджав в той день коли трапилася ДТП, однак відповідачем не було подано заяву у письмовому вигляді.

Відповідач у судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог, вважає їх безпідставними та такими, що суперечать вимогам чинного законодавства, просила відмовити у повному обсязі.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні підтвердив той факт, що дійсно в день ДТП 02.12.2015 на місце події приїжджав працівник ПрАТ «СК «Українська страхова група» та правоохоронні органи, які зафіксували механічні пошкодження транспортного засобу, а також було складено протокол про адміністративне правопорушення з боку відповідача.

Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підст аву своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 02.12.2015 о 10 год. 20 хв. по вул. Володимирський узвіз, 11/17 у м. Києві трапилася дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів Honda» номерні знаки НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та «Renault» номерні знаки НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 (а.с. 6).

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 21.12.2015 ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнено до адміністративної відповідальності (а.с. 34).

Відповідно до п. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Станом на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у при використанні транспортного засобу Honda» номерні знаки НОМЕР_1 полісом №АІ2162748 від 12.02.2015 у ПАТ «СК «Українська страхова група» (а.с. 5).

Закон України від 07.03.96 N85/96-BP «Про страхування» регулює відносини у сфері страхування та в пункті 6 ч. 4 ст. 6 відносить страхування наземного транспорту до добровільного страхування.

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються згідно вимог цього Закону. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про страхування» конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. Договори страхування укладаються відповідно до правил страхування.

02.12.2015 ОСОБА_3 подав до ПАТ «СК «Українська страхова група» заяву про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, внаслідок пошкодження транспортного засобу «Renault» номерні знаки НОМЕР_2 (а.с. 8, 14-20).

Згідно із вимогами ст. 25 Закону України «Про страхування» виплата страхового відшкодування здійснюється на підставі висновку про розслідування страхового випадку.

Згідно платіжного доручення №2126 від 09.02.2016 позивач виплатив ОСОБА_3 страхове відшкодування у розмірі 13426 грн 59 коп. (а.с. 21).

Позивач 12.04.2016 №533 УСГ/АГ направив на адресу відповідача лист з вимогою сплатити суму страхового відшкодування (а.с. 22).

Відповідачем було надано відповідь на лист вимогу позивача в якій вона зазначила, що в даній ситуації для стягнення суми страхового випадку по регресу не має підстав, оскільки для оформлення факту ДТП нею було повідомлено працівників відповідного підрозділу Національної поліції та представника ПАТ «СК «Українська страхова група», який на місці ДТП зафіксував та оглянув місце події, що дало змогу визначити розмірі заподіяних збитків. Також відповідач повідомив позивача про те, що в період з 02.12.2015 по 05.12.2015 вона перебувала у відрядженні у м. Луцьку підтвердженням чого є посвідчення про відрядження №КУ-0000003 від 02.12.2015, внаслідок чого у неї не було можливості письмово повідомити страхову компанію про дане ДТП (а.с. 51, 52).

За змістом ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно зі ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого.

Страхові виплати за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність яких застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов'язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

У підпункті «ґ» підпункту 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) зазначено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 п. 33.1 ст. 33 цього Закону.

Із внесенням Законом України від 17.02.2011 №3045-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» змін у ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було розширено перелік обовязків учасників ДТП, у зв'язку з чим обов'язок вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів повідомлення страховика про настання ДТП був викладений уже в підпункті 33.1.4 п. 33.1 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Проте вказані зміни, що стосуються нумерації зазначеного підпункту, до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у якому міститься відсилання на відповідні номери пунктів та підпунктів ст. 33 цього Закону щодо строків та умов обов'язкового повідомлення страховика про настання ДТП, внесені не були.

Згідно з підпунктом 33.1.4 п. 33.1 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - Моторне (транспортне) страхове бюро України), повідомлення про ДТП установленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, судова практика повинна відповідати наведеному рішенню Верховного Суду України.

Суд, оцінивши докази у їх сукупності, прийшов до висновку, що вимоги позивача є такими, що не обґрунтовані на законі, не доведені матеріалами справі та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки наведеними правовими нормами встановлено обов'язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов'язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами й запобігти необґрунтованим виплатам. У даному випадку факт настання страхового випадку ніким не оспорюється. Він зафіксований правоохоронними органами та представником ПрАТ «СК «Українська страхова група» відповідач, як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності. Сам позивач його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування. Тому сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі мусить базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків.

На підставі викладеного, керуючись п.28.1.3. Договору страхування, п. З ч.1 ст. 991, ч. 2 ст. 991 ЦКУ, п.3 ч.1 ст. 26. ч.2. ст. 26 Закону України «Про страхування» ст.ст. 10, 11, 30, 57-61, 88, 179, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У позовних вимогах Приватного Акціонерного Товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_2 про стягнення заборговності відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні протягом десяти днів з дня отримання рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: