Справа № 188/1104/17
Провадження № 2/188/534/2017
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 листопада 2017 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі :
головуючого судді Полубан М.П. ,
при секретарі Лукіній Л.Г.
з участю представника позивача ( в режимі відеоконференції ) - Прудської А. О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петропавлівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про відшкодування моральної шкоди ,
В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача , в якому зазначає наступні обставини .
Він , ОСОБА_1 , 1964 року народження, проходив військову службу в складі діючої армії в період бойових дій, (в тому числі під час виконання інтернаціонального обов`язку) в республіці Афганістан в період з 22.06.1983 р. по 11.02.1985 р. У серпні місяці 1984 р. під час проходження служби в Афганістані при вибуху міни отримав осколкові поранення обличчя, лівій та правій верхній кінцівках, тулубу.
Відповідно до Витягу із протоколу №3397 від 05.08.2016 р. засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв: Поранення (контузія), захворювання, ТАК, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії. Також зазначено, що множинні вогнепальні осколкові поранення голови та кінцівок (контузія головного мозку 1984 р.) в подальшому призвели до розвитку захворювань, як наслідку перенесеної контузії: стійких залишкових явищ перенесеної ЗЧМТ, у вигляді післятравматичної та дисциркуляторної енцефалопатії 2-3 ст., прогресуючий кризовий перебіг, з вираженим церебростенічним синдромом, двобічною пірамідною симптоматикою, вегето-судинною дисфункцією, частими (2-3 рази на тиждень) судинними кризами змішаного характеру (лікворо-гіпертензивні, вертебро-базилярні), мнестичним зниженням, емоційно-вольовою нестійкістю. Післятравматичний церебральний арахноїдит з вираженим лікворно-гіпертензивним синдромом, вираженим вестибуло-атактичним синдромом-центральною вестибулярною дисфункцією 3 ст., астено-тривожно-невротичним синдромом, стійко-вираженим цефалгічним синдромом. ІХС. Атеросклеротичний кардіосклероз, - що підтверджується військово-обліковими та медичними документами.
При огляді МСЕК йому встановлена 3 група інвалідності з 05.12.2016 р., причина якої є поранення, контузія, захворювання пов`язане з участю у бойових діях на території іншої держави.
Окрім того, позивачу було встановлено обмеження щодо характеру та умов праці: протипоказана робота пов`язана зі значними фізичними та нервово-психічними навантаженнями. Рекомендовано лікування у невропатолога, терапевта, профпатолога, санаторно-курортне лікування.
Після встановлення групи інвалідності позивач неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні, зокрема:
24.05.2017-12.06.2017 рр. наслідки перенесеної ЧМТ 1984 р. ДРА, осколкове поранення голови, кінцівок, тіла з контузією головного мозку. Хронічна посттравматична енцефалопатія 2 ст. з стійкою цефалгією лікворно-гіпертензивного характеру, двосторонньою пірамідною недостатністю з акцентом праворуч, виражений астено-вегетативний синдром, кризовий перебіг, виражений астено-невратичний синдром з емоційно-вольовим та когнітивним зниженням.
01.03.2017-10.03.2017 рр. стійкі залишкові наслідки ЗЧМТ (1984 р. ДРА) у вигляді посттравматичної енцефалопатії зі стійкою цефалгією лікворно-гіпертензивного характеру, з двосторонньою пірамідною недостатністю, з вираженим астено-вегетативним синдромом, артеріальною гіпертензією.
31.07.2016-18.08.2016 рр., 09.09.2016-26.09.2016 рр., 24.10.2016-07.11.2016 рр. стійкі залишкові явища перенесеної ЗЧМТ (1984 р., контузія головного мозку) у вигляді післятравматичної та дисциркуляторної енцефалопатії 2-3 ст. прогресуючий кризовий перебіг з вираженим церебростенічним синдромом, двобічною пірамідною симптоматикою, вегето-судинною дисфункцією, частими (2-3 рази на тиждень) судинними кризами змішаного характеру (лікворо-гіпертензивні, вертебро-базилярні), мнестичним зниженням, емоційно-вольовою нестійкістю. Післятравматичний церебральний арахноїдит з вираженим лікворно-гіпертензивним синдромом, вираженим вестибуло-атактичним синдромом-центральною вестибулярною дисфункцією 3 ст., астено-тривожно-невротичним синдромом, стійко-вираженим цефалгічним синдромом.
У зв`язку з інвалідністю позивач відчуває глибокі моральні переживання та страждання, що зумовлені ушкодженням його здоров`я. Звичні життєві зв`язки позивача порушені, адже, відтепер він вимушений багато часу витрачати на амбулаторне та стаціонарне лікування. Негативні наслідки травми (контузії) та пов`язаних з ним захворювань позивач буде відчувати усе своє подальше життя.
Він постійно відчуває душевний дискомфорт, оскільки не може у звичному для нього режимі спілкуватися з родиною та друзями, він вимушений займатися реабілітацією тоді як бажав би приділяти свій час близьким людям, як наслідок, рівень взаєморозуміння між членами його сім`ї значно знизився.
У зв`язку зі зниженням його працездатності та встановленням обмежень щодо умов і характеру праці, він не може продовжувати трудову діяльність на раніше встановленому рівні. У колі повністю працездатних чоловіків у нього загострюється почуття власної неповноцінності, що в свою чергу позначається на відносинах з оточуючими людьми, колегами.
Через свою інвалідність він вже не може вести активне громадське життя, підтримувати бажаний рівень стосунків з оточуючими і забезпечувати себе та свою сім`ю матеріальними та нематеріальними благами на гідному рівні.
Моральну шкоду спричинену , не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевних переживань та страждань. Будь-яка компенсація моральної школи не може бути адекватною його дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати лише суто умовний вираз.
Враховуючи зазначене, позивач оцінює моральну шкоду, що йому спричинено, у розмірі 100 000,00 грн. (сто тисяч гривень) та вважає зазначену суму справедливою та адекватною глибині його душевних страждань.
В судовому засіданні ( в режимі відеоконференції ) представник позивача підтримала позов свого довірителя , дала пояснення щодо фактичних обставин справи і дані пояснення є аналогічними до вищевказаного .
Представник відповідача в судове засідання двічі не з"явився. Про час та місце слухання справи був належним чином повідомлений . За таких обставин , суд дійшов висновку про можливість проведення судового засідання без участі представника відповідача та прийняти заочне рішення у відповідності до ст. 224 ЦПК України.
Вислухавши представника позивача , вивчивши матеріали справи , суд вважає , що позов підлягає частковому задоволенню .
Судом встановлено , що позивач з 1982 по 1985 рр. проходив строкову військову службу у лавах радянської армії, що підтверджується копією військового квитка позивача серії НОМЕР_2 , виданого 18.09.1982 р. Петропавлівським РВК Дніпропетровської області.
В період часу з 22.06.1983 р. по 11.02.1985 р. ( у серпні 1984 р. ) при виконанні обов`язків військової служби, в країнах, де велися бойові дії - у Республіці Афганістан, отримав бойову травму від вибуху міни - осколкові порання обличчя , лівій та праві верхніх кінцівок.
Витягом із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв"язку захворювань , поранень , контузій , травм , каліцтва ( Протокол № 3397 від 05.08.2016 р. ) зазначається , що порання ( контузії ) і захворювання ОСОБА_1 , ТАК , пов"язані з виконанням обов"язків військової служби при перебуванні в країнах , де велись бойові дії .
Довідкою Обласної МСЕК № 5 № 072683 від 04.01.2017 р. позивачу встановлена 3 група інвалідності з 05.12.2016 р. , де зазначено , що причиною інвалідності є порання , контузія , захворювання , пов"язане з участю в бойових діях та перебування на території інших держав .
Актом судово-медичного дослідження ( обстеження ) № 73і виданого 29.03.2016 р. КЗ " Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи " ДОР при обстежені позивача встановлено , що виявлені у нього рубці в області обличчя , тулубу та верхніх кінцівок , які є наслідками загоєння вогнепальних поранень , спричинених від дії осколкових зарядів вогнепальної зброї. Осколкові поранення в області обличчя зазвичай супроводжуються контузією головного мозку. Давність отриманих поранень може відповідати періоду проходження військової служби приймаючі участь у бойових діях , виконуючі інтернаціональний обов"язок в Демократичній республіці Афганістан в складі в/ч 2099 з 22.06.1983 р. по 11.02.1985 р.
Випискою із медичної картки амбулаторного ( стаціонарного ) хворого ОСОБА_1 ( позивач по справі ) № 1599 від 12.06.2017 р. підтверджується факт отримання вищевказаних поранень та підтверджується факт продовження лікування від наслідків поранення. В даному документі зазначається , що ОСОБА_1 поступив зі скаргами на головний біль , запаморочення , шуми в голові , шаткість при ходінні , приступообразні посилення головного болю та підвищення АД , біль у хребті , онеміння верхній кінцівок , слабкість в них , труднощі у пересуванні. Рекомендовано перебувати під наглядом невропатолога , гастроентерлога , сімейного лікаря за місцем проживання. Рекомедовано продовжити примати ліки ( найменування ліків зазначається ) .
Випискою Епікризу № 66 також підтверджується стійкої хвороби , яка є наслідком ЗЧМТ ( 1984- ДРА ) у виді посттравматичної енцефалопатії з зазначенням переліку захворювань . Також в даному документі рекомендовано санаторно-курортне лікування в період ремісії , курси реабілітаційної терапії 2 рази на рік. Продовжити приймання медичних препаратів ( найменування зазначається ) .
Довідкою на МСЕК виданою поліклінічним відділенням Національної Академії Медичних наук України ( інститут нейрохірургії ім. акад.А.П. Ромаданова ) підтверджуються вищезазначені поранення та встановлено Діагноз - стійкі наслідки важкої ЧМТ , контузії головного мозку ( 1984 ). Посттравматичний церебральний арахноїдит з лікворо-динамічними кризами та ін. Лікування під контролем .
Крім того , факт перебування позивача на стаціонарному лікуванні , пов"язаного з отриманням вищевказаних поранень підтверджується :
- випискою із медичної картки стаціонарного хворого № 2573 ( знаходився на стацлікуванні з 31.07.2016 р. по 18.08.2016 р. в Українському госпіталі для воїнів-інтернаціоналістів " Лісова Поляна ) ;
- випискою № 2814 ( знаходився на стацлікуванні у КЗ " Дніпропетровський обласний госпіталь ветеранів війни ) ;
Приймаючи рішення про часткове задоволення позову суд виходить з наступного .
Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Аналогічним чином питання обов`язків доказування і подання доказів регулює ст. 60 ЦПК України , за якою кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом також встановлено , що на характер спірних правовідносин розповсюджується дія ЗУ " Про соціальний і правий захист військовослужбовців та членій їх сімей " щодо відшкодування заподіяної позивачу моральної шкоди і такий обов`язок держави відшкодувати позивачу завдану моральну шкоду покладається на Міністерство оборони України, як на уповноважений орган державного управління.
Статтею 17 ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей " № 2011 від 20.12.1991 р. визначено, що відшкодування військовослужбовцям заподіяної моральної і матеріальної шкоди проводиться в установленому законодавством порядку.
Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Відповідно до норм ст. ст. 23 , 1167 ЦК України така ( моральна ) шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини .
Як зазначалося вище позивачу встановлено третю групу інвалідності, яка є наслідком захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, а тому суд дійшов висновку , що у позивача виникло право вимагати відшкодування моральної шкоди.
Відповідно до вимог статті 3 Закону України № 875 від 21.03.1991 року «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» інвалідність як міра втрати здоров`я визначається шляхом експертного обстеження в органах медико-соціальної експертизи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.
Згідно з пунктом 11 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 р. № 1317, саме медико-соціальні експертні комісії визначають ступінь обмеження життєдіяльності осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі, реабілітації, реабілітаційний потенціал, групу інвалідності, причину і час її настання, професію, з якою пов`язане ушкодження здоров`я, а також ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) працівників, які одержали ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням ними трудових обов`язків.
Як вказують пункти 12, 13 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 р. № 1317, причинний зв`язок інвалідності колишніх військовослужбовців з перебуванням на фронті або з виконанням ними інших обов`язків військової служби встановлюється на підставі документів, виданих військово-лікувальними закладами, а також інших документів, що підтверджують факт отримання поранення (захворювання).
Отже , з огляду на чинне законодавство, виключно медико-соціальною експертною комісією встановлюється причина і час настання інвалідності, а отже МСЕК в межах своєї компетенції зробила висновок щодо пов`язаності хвороби з проходженням позивачем військової служби.
Як зазначалося вище висновком Обласної МСЕК № 5 від 04.01.2017 р. позивачу встановлена третя група інвалідності з 05.12.2016 р. і причина інвалідностя є поранення , контузії , захворювання , пов"язані з участю у бойових діях та перебуванням на території інших держав .
Статтею 170 ЦК України передбачено, що держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.
Відповідно до ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.
Статтею 3 Закону України «Про Збройні Сили України» передбачено, що Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України.
Пунктом 1 Положення про Міністерство оборони України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 р. № 671, яке діє на час вирішення судом спору, встановлено, що Міністерство оборони України (Міноборони) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.
Міноборони є органом військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили та є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику з питань національної безпеки у воєнній сфері, сфері оборони і військового будівництва у мирний час та особливий період.
До повноважень Міністерства оборони України підпунктами 81, 82 пункту 4 Положення віднесено здійснення заходів, спрямованих на реалізацію соціально-економічних і правових гарантій військовослужбовцям, членам їх сімей та працівникам Збройних Сил, особам, звільненим у запас або відставку, а також членам сімей військовослужбовців, які загинули (померли), пропали безвісти, стали інвалідами під час проходження військової служби або потрапили в полон у ході бойових дій (війни) чи під час участі в міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки; здійснення відповідно до законодавства правового і соціального захисту військовослужбовців, резервістів Збройних Сил, військовозобов`язаних, призваних на збори, членів їх сімей та працівників Збройних Сил;
Тому суд дійшов висновку , що в даній конкретній ситуації , що обов`язок держави відшкодувати позивачу завдану моральну шкоду покладається на Міністерство оборони України , як на уповноважений орган державного управління.
Позивачем заявлено позов про відшкодування шкоди у розмірі 100000 ( сто тисяч ) .
Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Вирішуючи дане питання , суд бере до уваги фактичні обставини справи (позивач отримав інвалідність Ш групи), бере до увагу ту обставини , що у позивача погіршується стан здоров"я , в результаті поранення настали зміни звичайного укладу його життя , довгий час відчуває душевний дискомфорт .
В той же час , приймаючи до уваги вищезазначені обставини , при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди,суд керується засадами розумності і справедливості .
З огляду на вищезазначене, розмір моральної шкоди підлягає зменшенню з 100 00 ( сто тисяч ) грн. до 30 000 ( тридцять тисяч ) грн.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує з відповідача судовий збір , від сплати якого звільнено позивача , на користь держави.
На підставі викладеного , керуючись ст. ст. 56,64 Конституції України , ст. ст. 22-23 , 1167,1187 ЦК України , ст.ст. 3 , 11 , 57, 88 , 212-214, 224 ЦПК України , суд -
В И Р І Ш И В :
Позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково .
В задоволенні іншої вимоги відмовити .
Відповідачу , представник якого не з"явився в судове засідання , направити рекомендованим листом із повідомленням копію заочного рішення не пізніше 3 днів з дня його проголошення .
Заочне рішення може бути переглянуте судом , що його ухвалив , за письмовою заявою відповідача .
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії .
Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого цим Кодексом.
Повний текст рішення виготовлено 23.11.2017 р.
Суддя М. П. Полубан