У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-1518/11

провадження № 6/0285/143/17

28 листопада 2017 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Михайловської А.В., за участю секретаря судового засідання Ковальової З.С.

сторони по справі : заявник - ОСОБА_1, головний державний виконавець Новоград-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу

за поданням державного виконавця Новоград-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області

про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України,

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець 28.11.2017 року звернулась до суду з поданням, в якому просить тимчасово обмежити боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_2 до виконання зобов"зань, покладених на нього виконавчим написом № 2048, виданим 03.04.2017 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" боргу в сумі 512145, 26 грн.

Своє подання обґрунтовує тим, що у виконавчій службі знаходиться на виконанні виконавчий лист суду про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 512145,26 грн. Вказує, що рішення суду не виконано, боржник ухиляється від виконання, не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна і доходів, що змушує державного виконавця звернутися з даним поданням.

Державний виконавець в судове засідання не прибула, в письмовій заяві до суду просила розглянути подання без її участі, підтримала його та просила задовольнити.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Як слідує з облікової картки у Новоград-Волинському міськрайонному ВДВС Головного територіального управління юстиції у Житомирській області знаходиться на виконанні зведене виконавче провадження № 51237563 про стягнення грошових коштів з божника ОСОБА_2, всього на суму 725535 грн. 13 коп., в тому числі, за виконавчим написом № 2048 від 03.04.2017 року - 563359,79 грн.

Згідно з ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Крім того, відповідно до п. 18 ч. 3. ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України визначено, що питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів

(посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Виконавче провадження відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені заходи примусового виконання рішень, якими є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, обєкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обовязку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012р. № 512/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.04.2012р. за № 489/20802 затверджено Інструкцію з організації примусового виконання рішень (далі - Інструкція).

Відповідно до норми п. 1 розділу ХІІІ Інструкції у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, державний виконавець може звернутися з поданням до суду за місцезнаходженням органу ДВС щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.

Подання повинно містити, зокрема, обґрунтування ухилення боржника від виконання своїх зобовязань.

Приписами п. 5 ч. 1 ст. ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» визначено, що підставою для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон є ухилення громадянина від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов'язань. Частиною 2 цієї статті передбачено, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті.

Разом з тим, частиною 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлений обов'язок державного зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 58. ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України, таке подання розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування. Особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом визначеного строку, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

Крім того, до подання додано копії інформаційної довідки ТСЦ №1844, згідно якої боржник ОСОБА_2 є власником семи транспортних засобів, які оголошені в розшук, один з яких затримано.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що державним виконавцем не наведено обставин на підтвердження дій або бездіяльності боржника, що виразилися в ухиленні від погашення боргу, у поданні відсутні посилання на будь-які свідомі діяння боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов"язку у виконавчому провадженні, а тому суд відмовляє у задоволенні подання, оскільки вважає не доведеним факт ухилення боржника від виконання рішення.

Керуючись ст.ст. 209-210, 377-1 ЦПК України, ст. 33 Конституції України, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзд в Україну громадян України» № 3857-Х11 від 21.01.1994 року, суд,

УХВАЛИВ :

У задоволенні подання старшого державного виконавця Новоград-Волинського міськрайонного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України для виїзду кордон - відмовити.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області протягом п'яти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом пяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Головуюча : А.В.Михайловська