20 вересня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Євтушенко О.І., КарпенкоС.О., Кузнєцова В.О.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом Маловисківського районного центру зайнятості до ОСОБА_4 про стягнення виплаченого майнового забезпечення,
за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 10 листопада 2016 року та рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 31 січня 2017 року,
в с т а н о в и л а:
У квітні 2016 року Маловисківський районний центр зайнятості звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4 про стягнення виплаченого майнового забезпечення.
На обґрунтування позовних вимог зазначав, що ОСОБА_4 зверталася до Маловисківського центру зайнятості за сприянням у працевлаштуванні в періоди 03 лютого 2005 року по 19 травня 2006 року та 12 березня 2008 року по 11 січня 2010 року на підставі особистих заяв та відповідно до ст. 2 Закону України «Про зайнятість населення»отримала статус безробітного, в ці періоди їй призначалась виплата допомоги по безробіттю.
В заявах ОСОБА_4 вказала, що не зареєстрована як субʼєкт підприємницької діяльності, трудовою діяльністю не займається.
Актом від 03 червня 2014 року № 72 зафіксовано, що 25 квітня
2002 року ОСОБА_4 зареєстрована як фізична особа-підприємець і закрита лише 07 травня 2012 року.
Маловисківський районний центр зайнятості вважав, що
ОСОБА_4 умисно повідомила неправдиву інформацію та незаконно отримала допомогу по безробіттю в розмірі 9 205 грн 57 коп..
Ураховуючи наведене, Маловисківський районний центр зайнятості просив стягнути з ОСОБА_4 на свою користь 9 205 грн 57 коп. виплаченого матеріального забезпечення та вирішити питання про розподіл судових витрат.
Рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 10 листопада 2016 рок в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 31 січня

2017 року рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 10 листопада 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Маловисківського районного центру зайнятості 9 205 грн 57 коп. безпідставно отриманих коштів. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 10 листопада 2016 року та рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 31 січня 2017 року та постановити ухвалу, якою закрити провадження у спарві, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У звʼязку із цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що у ОСОБА_4 був відсутній умисел на невиконання та зловживання нею своїми обовʼязками щодо своєчасного подання відомостей про обставини, що впливають на умови її забезпечення.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив із доведеності заявлених позовних вимог.

Рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 10 листопада 2016 року скасоване рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 31 січня 2017 року, а тому судом касаційної інстанції не перевіряється.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 10 лютого 2005 року ОСОБА_4 подала до Маловисківського районного центру зайнятості заяву з проханням надати їй статус безробітного з виплатою допомоги по безробіттю, в якій зазначила, що вона не зареєстрована як субʼєкт підприємницької діяльності.

19 березня 2008 року ОСОБА_4 знову подала заяву до Маловисківського районного центру зайнятості з проханням надати їй статус безробітного з виплатою допомоги по безробіттю. В цій заяві вона також зазначила, що вона не зареєстрована як субʼєкт підприємницької діяльності.

За час перебування на обліку в Маловисківському районному центрі зайнятості з 10 лютого 2005 року по 19 травня 2006 року та з 19 березня

2008 року по 11 січня 2010 року ОСОБА_4 отримала допомогу по безробіттю на загальну суму 9 205 грн 57 коп.

Актом розслідування від 03 червня 2014 року № 72, складеного заступником директора Маловисківського районного центру зайнятості встановлено, що ОСОБА_4 перебувала на обліку як безробітна, отримуюча допомогу по безробіттю та була зареєстрована як фізична особа-підприємець.

Відповідно до Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення безробітним, затвердженого Наказом Мінпраці та соціальної політики України від

13 лютого 2009 року у разі встановлення центром зайнятості належності безробітної особи до категорії зайнятих, така особа знімається з обліку як безробітна та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення.

Відповідно до п. б) ч. 3 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» від 01 березня 1991 року № 803-Х11 в Україні до зайнятого населення належать громадяни, що проживають на території держави на законних підставах, зокрема громадяни, які самостійно забезпечують себе роботою, включаючи підприємців.

Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (станом на 15 серпня 2016 року) ОСОБА_4 була зареєстрована як фізична особа-підприємець 25 квітня 2002 року, державна реєстрація припинення підприємницької діяльності ОСОБА_4 здійснена 07 травня 2012 року, номер запису 20022120 за заявою ОСОБА_4

За змістом ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообовʼязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообовʼязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Ураховуючи наведене, суд апеляційної інстанції на підставі належним чином оцінених доказів (ст. 212 ЦПК України) встановив, що ОСОБА_4 в заявах про виплату їй допомоги по безробіттю в 2005 та в 2008 роках умисно зазначила недостовірні відомості про те, що вона не зареєстрована як субʼєкт підприємницької діяльності, за таких обставин дійшов обґрунтованого висновку про те, що в порушення вимог п. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообовʼязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» ОСОБА_4 незаконно отримала допомогу по безробіттю в загальній сумі 9 205 грн 57 коп.

Разом з тим, судом апеляційної інстанції встановлено, що всі записи здійснені реєстратором ОСОБА_6, Маловисківська районна державна адміністрація Кіровоградської області. ОСОБА_4 підтвердила апеляційному суду, що вона дійсно зверталася в лютому

2012 року до реєстратора ОСОБА_6 та підписувала відповідні документи для внесення зазначених відомостей до Єдиного реєстру, а дій реєстратора не оскаржувала.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 31 січня 2017 року, яким скасовано рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 10 листопада 2016 року, тому що судове рішення законне та обґрунтоване.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 31 січня

2017 року, яким скасовано рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 10 листопада 2016 року, в справі за позовом Маловисківського районного центру зайнятості до ОСОБА_4 про стягнення виплаченого майнового забезпечення залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко С.О. Карпенко В.О. Кузнєцов