Справа № 305/764/17
У Х В А Л А

Іменем України

28 листопада 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючої: Готри Т.Ю.,

суддів: Бисаги Т.Ю., Собослоя Г.Г.,

з участю секретаря: Терпай С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 21 вересня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної поширенням завідомо неправдивих відомостей, що ганьблять честь, гідність та ділову репутацію,-

в с т а н о в и л а :

Позивач ОСОБА_1 оскаржив в апеляційному порядку рішення Рахівського районного суду від 21 вересня 2017 року, яким у задоволенні його позову до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної поширенням завідомо неправдивих відомостей, що ганьблять честь, гідність та ділову репутацію - відмовлено.

В апеляційній скарзі просить скасувати зазначені рішення, як постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права, і ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити.

Сторони у судове засідання не з»явилися, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином (під розписку), а тому їх неявка згідно ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі.

Конституцією України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань (ст.34).

Разом з тим, відповідно до ст.68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність людей.

Згідно ч. 1 ст. 275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичний або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Позивач ОСОБА_1 у позовній заяві просив суд стягнути з відповідачки ОСОБА_2 на його користь моральну шкоду в розмірі 5000 грн., посилаючись на те, що внаслідок поширення відповідачкою про нього неправдивих відомостей, що порочать його честь, гідність і ділову репутацію, спричинила йому моральну шкоду. Вказував на те, що відповідачка систематично приходить до нього додому і веде постійне відеоспостереження за його приватним життям. При цьому починає кричати, ображати його нецензурними виразами, висловлює на його адресу образливі, грубі слова, обмовляє його та поширює завідомо неправдиві відомості щодо нього. Також займається провокаціями, систематично викликає до нього додому поліцію і надає щодо нього неправдиву інформацію працівникам поліції, які декілька разів приходили до нього додому.

Як роз'яснено у п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичних осіб, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 року №1 (далі Постанова), при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин : а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-якій спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти : опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, в також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Згідно з положеннями статті 277 ЦК і статті 10 ЦПК обов»язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права (п.18 Постанови).

Оскільки позивач у відповідності до вимог статей 10, 60 ЦПК України не довів і не подав суду доказів на підтвердження того, що відповідачкою поширено щодо нього недостовірну інформацію, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права, тому суд першої інстанції правильно дійшов висновку про відмову у позові.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції у відповідності до ст.308 ЦПК України підлягає залишенню без зміни, а апеляційна скарга позивача відхиленню, оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.307, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 21 вересня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена на протязі двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча Судді