Номер провадження: 22-ц/785/4454/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Кравець Ю. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді Кравця Ю.І.,

суддів: Журавльова О.Г., Комлевої О.С.,

з участю секретаря судового засідання Ліснік Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на дітей та дружину, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 23.03.2017 року,

встановила:

29.11.2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_3 аліменти утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частини усіх доходів на кожну дитину, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожного, щомісячно, починаючи із дня звернення до суду та до досягнення дітьми повноліття; стягнути з відповідача аліменти на утримання її, як дружини, у розмірі 1/3 частини усіх доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, трьохрічного віку, а саме до 08.12.2017 року. Позовні вимоги мотивувала тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням суду. Від шлюбу у сторін народилося троє дітей, які проживають та перебувають на утриманні позивача. Так як відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, позивач змушена звернутися до суду із позовом..

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 23.03.2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Вирішено стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі у розмірі 1 000,00 грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 29.11.2016 року та до досягнення повноліття синами ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, а саме до 05.01.2027 року. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 500,00 грн., починаючи з 29.11.2016 року і до досягнення ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, трьохрічного віку, а саме до 08.12.2017 року. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись із рішенням суду, позивач ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій з посиланням на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи порушення судом норм процесуального та неправильне застосування матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким визначити розмір аліментів на утримання дітей в твердій грошовій сумі у розмірі 18000,00 грн. щомісячно, на кожну дитину до їх повноліття та визначити розмір аліменти на її утримання до досягнення дитиною повноліття у твердій грошовій сумі у розмірі 2700,00 грн.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при визначення розміру аліментів не те, що відповідач є моряком, постійно ходить у рейси та працює за кордоном, що підтверджується копією контракту та поясненнями відповідача, наданими у судовому засіданні. ОСОБА_2 зазначає, що районний суд не встановив, яку заробітну плату та дохід отримує відповідач за кордоном, тоді як відповідно до контракту вона становить близько 5000 доларів США за місяць. Зазначений дохід відповідача підтверджується також випискою з особового рахунку, відкритому у банківській установі, на який перераховується заробітна плата відповідача. Також ОСОБА_2 звертає увагу, що між сторонами існувала усна домовленість про добровільну сплату відповідачем аліментів на дітей та дружину у розмірі 1000 доларів США та відповідач сплачував до подання позову аліменти на особовий рахунок позивача. Крім того ОСОБА_2 вважає, що суд першої інстанції дійшов невірного висновку про тяжкий матеріальний стан відповідача, оскільки це не підтверджено доказами та спростовується виписками з особового рахунку. Також зазначає, що суд у резолютивній частині рішення не встановив строк, до якого необхідно стягувати аліменти на утримання доньки ОСОБА_4.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із Законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Зазначеним вимогам судове рішення районного суду в повній мірі не відповідає.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції встановив наступні обставини та дійшов таких висновків.

Як встановлено у судовому засіданні, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 04.11.2005 року, який розірвано рішенням Київського районного суду м. Одеси від 25.02.2016 року по справі № 520/17503/15-ц. Рішення набрало законної сили 07.03.2016 року (а.с. 3).

Від шлюбу у сторін народилися діти: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що вбачається із відповідних свідоцтв про народження, батьками у яких вказані сторони по справі (а.с. 4-6).

Згідно довідки № 79 від 09.02.2017 року ОСОБА_2, разом із дітьми проживає у ІНФОРМАЦІЯ_3.

Таким чином, судом встановлено, що малолітні ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_4, знаходяться на утриманні позивача.

У ході розгляду справи сторона позивача пояснювала, що відповідач ОСОБА_3 працює моряком та отримує систематично заробітну плату, у звязку із чим позивач просить стягнути аліменти у частині від доходів відповідача.

Як на підтвердження свої позовних вимог ОСОБА_2 посилається на лист Одеського міського центру зайнятості від 27.02.2017 року, з якого слідує, що ОСОБА_3 не перебував на обліку як безробітний у період з 29.11.2016 року по 20.02.2017 року, та не перебуває на обліку і на теперішній час.

Сторона відповідача у ході розгляду справи пояснювала, що відповідач, дійсно, має свідоцтво моряка та раніше ходив у рейси, про що суду надано свідоцтво № 1991/2013 та свідоцтво № 00015/2014/03, сертифікат № 0115001, посвідчення особи моряка.

Судом досліджено направлення на працевлаштування ОСОБА_3, видане Одеським міським центром зайнятості, та журнал відвідування центру зайнятості. У звязку із чим, доводи позивача з посиланням на лист Одеського міського центру зайнятості від 27.02.2017 року спростовуються дослідженими матеріалами справи, та судом встановлено, що ОСОБА_3 наданий час офіційно не працевлаштований та перебуває на обліку в Одеському міському центрі зайнятості.

Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування та найважливішим обов'язком батьків.

Статтею 27 Конвенції про права дитини регламентовано, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Положеннями ст.183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Таким чином, у звязку із встановленими обставинами щодо не працевлаштування відповідача, суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів в порядку ч. 1 ст. 184 СК України.

У ході розгляду справи представник відповідача пояснювала, що відповідач згодний сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі 930,00 грн., оскільки він систематично надає кошти на утримання дітей, хоча його дохід є нестабільним та мінливим. На підтвердження вказаних обставин судом досліджено надані стороною відповідача квитанції та чеки.

Суд першої інстанції враховав встановлений ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» , прожитковий мінімум у 2017 році на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень. Тому сума аліментів на дитину сторін має узгоджуватись з вказаною сумою.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши встановлені обставини, та враховуючи часткове визнання відповідачем позову, районний суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню, так як частково обґрунтовані та доведені, а саме суд вважав, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання дітей у розмірі 1000,00 грн. щомісячно на кожного. При цьому суд зазначав, що такий розмір стягуваних аліментів є розумним та не суперечитиме чинному законодавству, інтересам позивача, відповідача та неповнолітніх дітей.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення аліментів на її утримання як дружини, суд зазначив наступне.

Згідно ч. 2 ст. 91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої-четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.

Стаття 84 СК України зазначає, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріалу допомогу.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов до висновку, що позивач у розумінні ст. 84 СК України має право на її утримання, у зв'язку із чим, позовні вимоги ОСОБА_2 у цій частині підлягають задоволенню.

При цьому суд зазначив, що у звязку із мінливістю та нестабільністю доходу відповідача, аліменти підлягають стягненню у твердій грошовій сумі, а саме у розмірі 500,00 грн.

Проаналізувавши встановлені обставини, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню, так як частково обґрунтовані та доведені.

Колегія суду погоджується з такими висновками районного суду. Оскільки, суд першої інстанції, зясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів та обставин справи, яким судом дана належна правова оцінка.

Позивач не надала належних та допустимих доказів, що відповідач постійно ходить у рейси та працює за кордоном та те, що відповідач отримує заробітну плату у розмірі 5000 доларів США за місяць.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного рішення.

Разом з тим, в оскаржуваному рішенні у резолютивній частині не встановлено строк, до якого необхідно стягувати аліменти на утримання доньки ОСОБА_4, а тому в цій частині рішення необхідно змінити.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 23.03.2017 року в частині встановлення строку стягнення аліментів змінити, зазначивши строк стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення нею повноліття, а саме до 08.12.2032 року.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржене у касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Ю.І.Кравець

Судді: О.Г.Журавльов

ОСОБА_7