Справа № 204/2989/17
Провадження № 2/204/1167/17
РІШЕННЯ

Іменем України

05 вересня 2017 року м.Дніпро

Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючої судді Тітової І.В.

за участю секретаря Олішевської К.Й.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа відділ формування та ведення реєстру територіальної громади Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

18 травня 2017 року до суду надійшов вищевказаний цивільний позов, у якому позивач просить визнати ОСОБА_3, 31.12.1968р.н., і/н НОМЕР_1, таким, що втратив право користуватися квартирою 96 в будинку 66 по вул.Кедріна в м.Дніпрі.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що на підставі ордеру ВО ПМЗ ім. О.М. Макарова №179 серії 1 позивач (основний наймач) з сім'єю із трьох осіб отримала право користування жилим приміщенням, а саме: квартирою 96 в будинку 66 по вулиці Кедрина в м.Дніпрі. У звязку із включенням до ордеру від 25.12.1998р. №179 серії 1, право користування квартирою виникло у членів її сімї: доньки ОСОБА_4, 13.07.1993р.н., актовий запис №1239, а також чоловіка ОСОБА_3, шлюб зареєстровано 20.02.1993р., актовий запис №152. Тобто, саме статус "члена сімї" став підставою для включення відповідача до ордеру від 25.12.1998р. №179 серії 1, і, як наслідок, - виникнення в нього права користування квартирою. Однак, рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 24.03.2017р. у справі №204/400/17, яке набрало законної сили 04.04.2017р., шлюб між сторонами зареєстрований 20.02.1993р. Шевченківським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №152 розірвано. За таких обставин, станом на момент подання цієї позовної заяви ОСОБА_3 не є членом сімї позивача, а тому фактично відпали обставини, за яких останній отримав право користування квартирою. Чинне цивільне законодавство не передбачає збереження права користування жилим приміщенням за громадянами, які хоча і правомірно отримали право користування ним, але на час розгляду справи не є членом сімї наймача. Разом з тим, рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 24.03.2017р. у справі №204/400/17 встановлено, що сторони разом не проживають з липня 2000 року, спільного господарства не ведуть. У свою чергу, рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 24.03.2017р. у справі №204/400/17 зазначено, що ОСОБА_3 має двох малолітніх дітей від фактичних шлюбних відносин з іншою жінкою, що підтверджується копіями відповідних свідоцтв про народження дітей, тобто Красногвардійським районним судом м.Дніпропетровська підтверджено факт утворення відповідачем сім'ї в іншому місці. Таким чином, враховуючи доведеність рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 24.03.2017р. у справі №204/400/17 тривалої відсутності відповідача (понад 15 років) в квартирі, що зумовило відсутність його особистих речей, спального місця та інших ознак проживання в ній, матеріалами справи підтверджується той факт, що ОСОБА_3 втратив право користування квартирою. Відповідач не приймав участі в утриманні квартири, здійсненні оплати за користування нею, за комунальні послуги тощо. Так, плату за користування квартирою, комунальні послуги та її утримання здійснюється позивачем на підставі укладених договорів з постачальниками послуг (договір №701051 про надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, укладений, з КП "ТПТЕ ТЕПЛОТРАНС"; договір №376 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, укладений з КЖЕП "ПІВДЕННЕ"; договір №9621109 про користування електричною енергією для побутових споживачів Дніпропетровської області, укладений з ВАТ "Енергопостачальна компанія "Дніпрообленерго" та ін), що стверджується випискою з особового рахунку муніципальної картки №1418530. Станом на 01.03.2017р. заборгованість з утримання квартири відсутня, що підтверджується довідкою КП "ЖИЛСЕРВІС-1" ДМР від 28.03.2017 року №б/н.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити позов посилаючись на обставини викладені у позові.

Відповідач у судові засідання двічі підряд не з'явився. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлена належним чином, заяв про розгляд справи за її відсутності не подавала. За таких обставин, у порядку передбаченому ч.1 ст.224 ЦПК України, суд за згодою позивача вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у ній доказів, з ухваленням заочного рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, свідків, суд встановив такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

ОСОБА_2 на підставі ордеру на житлове приміщення № 179 серії 1 від 25 грудня 1998 року, виданого заступником генерального директора ДП «ВО ЮМЗ ім. А.М. Макарова, є основним користувачем квартири АДРЕСА_1 (а.с.7).

У звязку із включенням до ордеру від 25.12.1998р. №179 серії 1, право користування квартирою виникло у членів її сімї: доньки ОСОБА_4, 13.07.1993р.н., актовий запис №1239, а також чоловіка ОСОБА_3

Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 24 березня 2017 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 зареєстрований 20 лютого 1993 року Шевченківським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровські області, актовий запис №152 розірвано (а.с.9).

Таким чином, станом на момент подання цієї позовної заяви ОСОБА_3 не є членом сімї позивача, а тому фактично відпали обставини, за яких останній отримав право користування квартирою.

Окрім того, рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 24.03.2017р. у справі №204/400/17 встановлено, що сторони разом не проживають з липня 2000 року, спільного господарства не ведуть, а також у рішенні Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 24.03.2017р. у справі №204/400/17 зазначено, що ОСОБА_3 має двох малолітніх дітей від фактичних шлюбних відносин з іншою жінкою, тобто Красногвардійським районним судом м.Дніпропетровська підтверджено факт утворення відповідачем сім'ї в іншому місці.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно з актом про не проживання та відсутності зайвих речей від 04.09.2017р., підписаний мешканцями будинку № 66, за адресою: АДРЕСА_2, та завірений в.о. директора КП «Жилсервіс 1» ОСОБА_6, ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 не проживає з 2000р. по теперішній час (а.с.48).

Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у судовому засіданні показала, що вони проживають у ІНФОРМАЦІЯ_1 з 2000 року і відповідача не бачили там.

Відповідно до ч.1 ст.64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Статтею 71 ЖК України встановлено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Згідно з ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно з ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, в тому числі на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.

Таким чином, оскільки позивачами було доведено факт відсутності відповідача понад 15 років за вищезазначеною адресою, домовленостей щодо збереження за ним права на користування житлом у разі його відсутності не укладалося, суд доходить висновку про наявність підстав для визнання відповідача, таким, що втратив право користування житловим приміщенням за вищезазначеною адресою.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір, тому відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача.

Керуючись ст.ст.88, 209, 212-215, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України,

в и р і ш и в:

Цивільний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 третя особа відділ формування та ведення реєстру територіальної громади Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_3, 31 грудня 1968р.н., таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою № 96 в будинку № 66 по вул.Кедріна в м.Дніпрі.

Стягнути із ОСОБА_3, 31 грудня 1968р.н., на користь ОСОБА_2, 20 листопада 1968р.н. судові витрати у розмірі 640 (шістсот сорок)грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Повний текст рішення складено 11 вересня 2017 року.

Суддя І.В. Тітова