УХВАЛА

18 січня 2017 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючого-судді Тимощука О.Я.

при секретарі Корнійчук А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на дії державного виконавця,

В С Т А Н О В И В:

ПАТ «Родовід Банк» звернулося до суду зі скаргою, в якій просить визнати незаконними дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції старшого державного виконавця Токарець Тетяни Сергіївни про повернення виконавчого документа стягувачу від 24 травня 2016 року по виконавчому провадженні № 50034371, скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції ОСОБА_1 №50034371 від 24.05.2016 року про повернення виконавчого документа стягувачу.

В обґрунтування скарги покликається на те, що 08.02.2016 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції ОСОБА_1 було відкрито виконавче провадження №50034371 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Рівненським міським судом по справі №2-13455/2010 року за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 05.10.2016 року АТ «Родовід Банк» отримав постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 24.05.2016 року з підстав відсутності майна боржника, на яке можливо звернути стягнення. Вважає, що державний виконавець порушила вимоги ч.1 ст.6, ч.2 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», чим суттєво перешкодила процесу виконання судового рішення, оскільки не здійснила всі дії, які передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

В судове засідання представник заявника не зявився. У поданій до суду заяві просить справу розглянути у його відсутності.

Старший державний виконавець Рівненського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Рівненській області ОСОБА_1 до початку судового засідання подала письмові заперечення на скаргу, в яких просить відмовити в задоволенні скарги, мотивуючи тим, що у відділі державної виконавчої служби неодноразово перебувало виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-13455/2010 року від 14.12.2010 Рівненського міського суду про стягнення із ОСОБА_2, ОСОБА_3 солідарно на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованості по кредиту. 08.02.2016 року по виконавчому листу №2-13455/2010 від 14.12.2010 Рівненського міського суду було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Дане виконавче провадження було завершено 24.05.2016 року у звязку з відсутністю майна боржника, яке підлягає опису й арешту, внаслідок чого було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу згідно п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Суд, дослідивши представлені у справі докази, дійшов таких висновків.

Відповідно до ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Встановлено, що 08.02.2016 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції ОСОБА_1 було відкрито виконавче провадження №50034371 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Рівненським міським судом по справі №2-13455/2010 року за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 05.10.2016 року АТ «Родовід Банк» отримав постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 24.05.2016 року з підстав відсутності майна боржника, на яке можливо звернути стягнення.

Згідно з отриманими державним виконавцем відповідями ДПС України про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових уставах боржниками фізичними особами підприємцями: інформація по боржнику відсутня. Згідно інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24.05.2016 року нерухоме майно за боржником не зареєстроване. Згідно відповіді ПФ України від 09.02.2016 року: про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи та про осіб, що отримують пенсію інформацію не знайдено.

У свою чергу неодноразово державним виконавцем власноруч було доставлено повістку-виклик за адресою вказаною у виконавчому документів, в якій зазначено про обовязковість явки боржника у відділ ДВС РМУЮ для виявлення обставин щодо виконання рішення суду. Державним виконавцем було здійснено вихід за адресою вказаною у виконавчому листі для отримання пояснень від боржника щодо виконання рішення та виявлення майна належного боржникові, яке підлягає опису й арешту та наступній реалізації. В результаті чого було складено акт державного виконавця в присутності понятих.

24 травня 2016 року старший державний виконавець Токарець Т.С. винесла постанову про повернення виконавчого листа стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47 та ст.50 Закону України «Про виконавче провадження».

За змістом ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим законом.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися

безрезультатними.

Суд вважає, що рішення державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу є передчасним і підлягає скасуванню.

Главою 4 Закону України «Про виконавче провадження» визначено загальний порядок звернення стягнення на майно боржника. Згідно із ч.2, 5 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

З пояснень державного виконавця вбачається, що, встановивши що за боржником нерухоме майно не зареєстроване, ОСОБА_1 вважала за недоцільне вчиняти інші дії щодо відшукування іншого майна чи коштів боржника.

Суд вважає, що державним виконавцем не вжито всіх заходів, спрямованих на виконання рішення суду.

Суд також звертає увагу на те, що виконавче провадження було відкрито 08.02.2016 року, а постанова про повернення виконавчого документа винесена 24.05.2016 року, тобто виконавче провадження фактично тривало лише три місяці.

Виконання судових рішень - це заключна стадія цивільного процесу, заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав. Згідно із прецедентною практикою Європейського суду з прав людини для визначення розумного строку розгляду справи включається період з надходження до суду позовної заяви й закінчується виконанням рішення суду. Отже, завданням державного виконавця є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

Згідно із ч.2 ст.387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Таким чином, при розгляді скарги суд встановив, що старший державний виконавець при прийнятті оскаржуваного рішення про повернення виконавчого документа не виконала приписів положень ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» щодо вжиття усіх передбачених законом заходів.

Відповідно до ст.51 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду.

З огляду на викладене скарга підлягає до задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст.383-388 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на дії державного виконавця - задовольнити.

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Рівненській області ОСОБА_1 про повернення виконавчого документа стягувачу від 24 травня 2016 року по виконавчому провадженні № 50034371.

Скасувати постанову старшого державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Рівненській області ОСОБА_1 №50034371 від 24.05.2016 року про повернення виконавчого документа стягувачу.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення та протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує.

Суддя Рівненського міського суду Тимощук О.Я.