Справа № 344/6726/17
Провадження № 2/344/2694/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2017 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1,

секретаря Бухвак І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу, мотивував тим, що 24.12.2015 року відповідач позичив у нього 3000 Євро, що підтверджується квитанцією грошового переказу Money Express E.P., S.A. № 84318113. Таким чином між сторонами було укладено договір позики. За умовами договору позики відповідач зобовязувався повернути позивачу гроші по вимозі позивача. ОСОБА_2 неодноразово розмовляв з відповідачем про повернення суми боргу в добровільному порядку. ОСОБА_3 наголошував про те, що грошей немає, та коли в нього вони будуть то віддасть. На даний час відповідач уникає зустрічей з позивачем, на телефонні дзвінки не відповідає, борг повертати відмовляється. 10.05.2017 року на адресу відповідача позивачем направлено письмову вимогу про повернення боргу в десятиденний строк, відповіді на яку не отримано.

На момент подачі позовної заяви курс Євро до гривні дорівнює 28,70грн., таким чином борг відповідача складає 86100грн. Також з метою захисту порушених прав позивачем укладено договір про надання послуг з адвокатом, згідно якого сплачено 3840грн., що підтверджується копією квитанції від 20.04.2017 року. У зв'язку з наведеним просив суд стягнути з відповідача вказану суму боргу, витрати на правову допомогу та судові витрати.

Представник позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав з мотивів, викладених в позовній заяві, просив позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_5М в судовому засіданні позов заперечив, посилаючись на письмове заперечення (а.с.27-28), зазначив, що дійсно 24.12.2015 року позивачем було пепераховано відповідачу грошові кошти, однак дані кошти були перераховані у якості завдатку за придбання майна, а саме будинку який мав намір відчужити батько відповідача ОСОБА_6 Ніяких договорів позики між сторонами не укладалось. Посилання позивача на квитанцію грошового переказу жодним чином не підтверджує факт реального укладення між сторонами договору позики та не містить інформації про істотні умови договору позики, зі змісту данного документа не вбачається відомості щодо сторін договору, дати укладення, відсутня фіксація факту передачі грошових коштів від позивача відповідачу у якості позики із зобов'язанням наступного їх повернення у визначений строк. Тому позивачем жодним чином не доведено наявності між сторонами правовідносин за договором позики, та відповідно право вимагати від відповідача виконання боргового зобов'язання. Просив в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши представника позивача, представника відповідача, свідків, дослідивши та оцінивши докази у справі, вважає, що позов не доведений, не обґрунтований, та відповідно не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до копії квитанції грошового переказу Money Express E.P., S.A. № 84318113, ОСОБА_2 перерахував ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 3000 Євро (а.с.5).

Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Форма договору позики згідно ст.1047 ЦК України є письмова, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Таким чином договір позики між сторонами по справі, повинний бути оформлений тільки в письмовій формі.

Ст. 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Ч. 2 ст.1047 ЦК України визначено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У Постанові Верховного Суду України від 02.07.2014 року у справі № 6-79цс 14 визначено, що у разі предявлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобовязання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

Свідок ОСОБА_7 дав суду показання про те, що він проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1. Його сусідами є родина ОСОБА_3 Влітку 2015 року родина ОСОБА_7 продавала будинок та декілька разів приїздили 2 чоловіків дивитися будинок. Зі слів ОСОБА_7 йому відомо, що покупець залишав завдаток за будинок, оскільки працював в Іспанії.

Свідок ОСОБА_8 дала суду показання, що відповідач є її сином, а вона власником будинку в с.Нижнів Тлумацького району Івано-Франківської області, який вони мали намір продати. Чоловік вів переговори від її імені щодо продажу будинку. В грудні 2015 року покупець на прізвище Сенів дав завдаток, так як хотів придбати будинок, оскільки загальна сума вартості будинку була 15000 євро, завдаток становив 5000євро, які були відправлені 2 грошовими переказами з Іспанії. З ОСОБА_2 домовленості про продаж будинку не було, як відомо свідку ОСОБА_2 відправляв грошові кошти на прохання Сеніва.

З наданої позивачем копії квитанції грошового переказу Money Express E.P., S.A. № 84318113 не можливо встановити факту укладення договору позики між сторонами, та вона не містить інформації про істотні умови договору позики.

Згідно ст. 1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом було роз»яснено представнику позивача вимоги ст.10 ч.4 ЦПК України та запропоновано надати докази на підтвердження укладення між сторонами саме договору позики, однак представником позивача належних та допустимих доказів на укладення договору суду надано не було.

З огляду на викладене, суд вважає, що позивач не довів про наявність укладення такого договору, у звязку з чим позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 202, 207, 1046-1049, ЦК України, ст.ст. 4, 10-11, 16, 20, 57-64, 88, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги до апеляційного суду Івано-Франківської області через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області.

Суддя О.А. Татарінова