Єдиний унікальний номер 741/1399/17
Провадження № 2/741/562/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 24 листопада 2017 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Киреєва О.В.,

з участю секретаря Жирка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Носівської міської ради Чернігівської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом, зазначивши, що житловий будинок № 86 по вул. Шевченка в с. Володькова Дівиця (колишня назва ОСОБА_2) Носівського району Чернігівської області відносився до типу колгоспних дворів, станом на 15 квітня 1991 року в ньому проживала її (позивача) мати ОСОБА_3, яка померла 13 грудня 2014 року. Вона (позивач) прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3, отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки. Нотаріус відмовив їй (позивачу) у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищезазначений житловий будинок.

ОСОБА_1 просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок № 86 по вул. Шевченка в с. Володькова Дівиця Носівського району Чернігівської області з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3Н,, яка померла 13 грудня 2014 року.

У судове засідання позивач не зявилася, подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила їх задовольнити, розгляд справи проводити без її участі.

У судове засідання представник Носівської міської ради Чернігівської області не з'явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що міська рада не заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1, просив розгляд справи проводити без їх участі за наявними у справі матеріалами.

Суд розглядає справу у відсутності сторін за наявними у справі доказами.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок № 86 по вул. Шевченка в с. Володькова Дівиця Носівського району Чернігівської області відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому була зареєстрована ОСОБА_3, що підтверджується копією довідки Носівської міської ради № 14-36/101 від 14 вересня 2017 року (а.с. 14) та копією свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 20 червня 1989 року (а.с. 18).

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

За таких обставин ОСОБА_3 належав у цілому житловий будинок № 86 по вул. Шевченка в с. Володькова Дівиця Носівського району Чернігівської області, як єдиному члену колишнього колгоспного двору.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 за життя не зареєструвала у встановленому порядку право власності на належний їй житловий будинок.

13 грудня 2014 року померла ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 7).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 за життя заповіту не складала, а тому спадкування після її смерті здійснюється за законом.

З матеріалів справи вбачається, що спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняла її дочка ОСОБА_1, на імя якої 22 вересня 2015 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, що підтверджується копією відповідно свідоцтва (а.с. 19).

Таким чином, ОСОБА_1 успадкувала після смерті ОСОБА_3 належний їй житловий будинок № 86 по вул. Шевченка в с. Володькова Дівиця Носівського району Чернігівської області.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищезазначений житловий будинок у звязку із відсутністю на нього чинного правовстановлюючого документа, що підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 2088/02-31 від 27 вересня 2017 року (а.с. 17).

З матеріалів справи вбачається, що на житловий будинок № 86 по вул. Шевченка в с. Володькова Дівиця Носівського району Чернігівської області виготовлена технічна документація (а.с. 8-12).

За встановлених обставин суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 120, 123 ЦК УРСР, ст.ст. 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 213, 215 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, право власності на житловий будинок № 86 по вул. Шевченка в с. Володькова Дівиця Носівського району Чернігівської області, загальною площею 60,9 кв. м., житловою площею 28,8 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, яка померла 13 грудня 2014 року.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя О.В.Киреєв