Справа № 295/7669/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2017 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі

головуючого судді Чішман Л.М.,

при секретарі Савіній Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за позовом ПАТ Альфа-Банк до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору №490042808 від 05.07.2007 року 22 802,36 доларів США із визначенням гривневого еквіваленту за курсом Національного банку України станом на дату ухвалення рішення суду, а саме: заборгованість за кредитом 16 949, 18 доларів США та заборгованість по відсотках 5 853, 18 доларів США, а також стягнути з відповідача понесені судові витрати.

В обґрунтування позову зазначив, що на забезпечення виконання зобовязань позичальником, що випливають з кредитного договору №490042808 від 05.07.2007 року, укладеного між ЗАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_2, 05.07.2007 року було укладено договір поруки №490042808-П між ЗАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_3 Зважаючи на невиконання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зобовязання стосовно умов повернення кредиту, позивач вимагає стягнути заборгованість по кредиту та відсоткам. Крім того, позивач зазначив, що на виконання умов договору боржнику та відповідачу була направлена вимога про дострокове повернення кредиту, проте на дату подання позовної заяви дана вимога не була виконана.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити.

Представник відповідача просила відмовити в задоволенні позову, при цьому посилалась на те, що договір поруки є припиненим.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши й дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 05.07.2007 року між ЗАТ «Альфа-Банк», згідно свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 №306405, змінено назву на «ПАТ «Альфа-Банк», та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 490042808 за яким банк зобовязувався надати боржнику кредит у сумі 23 906,73 доларів США. В свою чергу, відповідно до п. 7.1. боржник зобовязувався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом частинами у терміни, що визначені відповідно до цього договору, а також належним чином виконати інші зобовязання, викладені в цьому договорі. (а.с. 4-7)

05.07.2007 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_3, яка відповідно до свідоцтва про шлюб серії 1-БК №114829 змінила прізвище з «Тодорчик» на «Семьонова» було укладено договір поруки №490042808-П. Відповідно до п. 2.1. вказаного договору ОСОБА_1 поручається за виконання боржником обовязків, що виникали на підставі основного договору або можуть виникнути на підставі нього в майбутньому, а саме: а). обовязок повертати заставодержателю кредит рівними частинами, у терміни, визначені в графіку повернення, який наведено у додатку №1 до Основного договору, але в будь-якому випадку не пізніше 05.07.2013 року; б). обовязок щомісяця сплачувати заставодержателю проценти за користування кредитом у терміни, визначені графіком повернення, та на інших умовах, передбачених основним договором; в). обовязок, у випадках, передбачених основним договором або законодавством України, у строк не пізніше 10 (десяти) днів з дати предявлення відповідної вимоги достроково (до настання термінів або строків повернення/сплати, зазначених вище у цьому пункті), повернути заставодержателю кредит, сплатити проценти за користування ним і виконати інші обовязки, що виникають і з основного договору; г). обовязок сплатити заставодержателю неустойку (пеню, штрафи) та понад суму неустойки (пені, штрафів) відшкодувати збитки, заподіяні заставодержателю невиконанням або неналежним виконанням заставодавцем своїх зобовязань за основним договором.

Пункт 3.1 ст. 3 договору поруки передбачає, що боржник та поручитель відповідає перед банком за порушення обовязків, перелічених в статті 2 цього договору, як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед банком в тому ж обсязі, що і боржник.

Згідно пункту 5.3., зазначений договір поруки набуває чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печаткою банку і діє до повного виконання зобовязань боржника за основним договором.

Стаття 526 ЦК України визначає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) відповідно до вимог ст. 530 ЦК України.

Частини перша-третя ст. 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є одностороннім, якщо одна сторона бере на себе обов'язок перед другою стороною вчинити певні дії або утриматися від них, а друга сторона наділяється лише правом вимоги, без виникнення зустрічного обов'язку щодо першої сторони. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Свобода договору передбачається частиною першою статті 627 ЦК України, так, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

З метою забезпечення належного виконання зобовязання та захисту майнових інтересів кредитора на випадок порушення зобовязання боржником закон передбачає спеціальні заходи визначає окремі види забезпечення виконання зобовязання: неустойку, поруку, гарантію, заставу, притримання, завдаток або інші види, встановлені договором або законом (ст. 546 ЦК).

Статтями 553, 554 ЦК України визначено поняття договору поруки. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування субєктивного права кредитора й субєктивного обовязку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом предявлення позову), кредитор вчиняти не може.

Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобовязання за договором повинно бути предявлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобовязання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобовязання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 17.09.2014 року у справі № 6-53цс14.

У постанові Верховного Суду України від 29.06.2016 року по справі №6-272цс16 викладена правова позиція, згідно з якою, у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Крім цього, Верховним Судом України у постанові від 23.05.2012 року по справі № 6-33цс12 висловлено правову позицію про те, що умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобовязань боржника, не свідчать про те, що договором встановлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251, ч. 4 ст. 559 ЦК України, тому у цьому випадку підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя, а оскільки банком відповідно до умов кредитного договору змінений строк виконання основного зобовязання, то відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України вимоги до поручителів могли бути заявлені у межах шести місяців від дня настання цього строку.

Відповідно до ст. 360-7 ЦПК України зазначені правові позиції є обов'язковими для усіх судів України.

Графіком платежів та розрахунком сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості усіх супутніх послуг, який є додатком №1 до договору №490042808 від 05.07.2007 року, визначено, зокрема, дати та суми платежів. Так, передбачено внесення останнього платежу 05.07.2013 року. Вказаний строк зазначено і в підпункті а). п. 2.1. Договору поруки №490042808-П від 05.07.2007 року, як крайній для повернення заставодержателю кредиту рівними частинами.

Враховуючи, що за умовами договору позичальник зобовязувався повернути кредит частинами та у терміни, що визначені договором та додатком до нього слід вважати, що строк виконання основного зобовязання настав саме 05.07.2013 року, а кредитор мав право звернутись з вимогою до поручителя протягом шести місяців від даного строку.

Проте, в матеріалах справи міститься вимога ПАТ «Альфа-Банк» №31689-105 б/б від 15.04.2014 року до боржника та відповідача про дострокове повернення кредиту, яка згідно реєстру №234 рекомендованих поштових відправлень, що пересилаються в межах України направлена поручителю та боржнику 15.04.2014 року. З позовною заявою до поручителя про стягнення заборгованості позивач звернувся до суду лише 21.05.2014 року.

Аналіз встановлених судом обставин справи та норм чинного законодавства, дає суду підстави дійти висновку, що зобовязання ОСОБА_4 за договором поруки припинились, а тому позов про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором не підлягає до задоволення.

У зв'язку з відмовою у задоволенні позову, суд вважає безпідставним стягнення з відповідача судових витрат.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову ПАТ Альфа-Банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 490042808 від 05.07.2007 р.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м.Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів із дня його проголошення, особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів із дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.М.Чішман