Справа № 369/8544/16-ц Головуючий у І інстанції Волчко А. Я.
Провадження № 22-ц/780/580/17 Доповідач у 2 інстанції Сушко Л. П.
Категорія 25.01.2017
УХВАЛА

Іменем України

25 січня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Кулішенка Ю.М.,

при секретарі: Волинець Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод залізобетонних виробів» на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 жовтня 2016 року у справі за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод залізобетонних виробів», заінтересовані особи: ОСОБА_2, відділ примусово виконання рішень Управління державної виконавчої служби головного управління юстиції у місті Києві на постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2016 року скаржник ТОВ «Завод залізобетонних виробів» звернувся до суду з вищезазначеною скаргою, обґрунтовуючи її тим, що 01.11.2010 року заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області позовні вимоги ПАТ «КБ «Актив-Банк» задоволено, стягнуто з відповідачів солідарно на користь позивача суму заборгованості по кредиту у розмірі 5104781,06 грн., 1700,00 грн. судового збору та 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Вказане рішення набрало законної сили відповідно до ухвали колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 21.03.2011 року. 05.04.2011 року Києво-Святошинським районним судом Київської області було видано виконавчий лист № 2-3586/10. Підрозділом примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві було відкрито виконавче провадження № 30527518 по примусовому виконанню виконавчого листа Києво-Святошинського районного суду Київської області № 2-3586/10 від 05.04.2011 року. 06.03.2012 року між стягувачем та боржником ОСОБА_2 було укладено мирову угоду про закінчення виконавчого провадження, яка визнана ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області. Відповідно до умов укладеної мирової угоди сторони встановили, що станом на дату укладення мирової угоди заборгованість боржника становить 4000982,08 грн. При цьому, боржник зобов'язався добровільно, протягом 24 місяців сплатити стягувачу вказану суму заборгованості за відповідним графіком. Ухвалою Києво-Святошинського району Київської області від 07 березня 2014 року було роз'яснено, що ухвала Києво-Святошинського району Київської області від 06 квітня 2012 року підлягає примусового виконанню. 01.09.2014 року між ТОВ «Фінансова компанія «Арбімаркет» та ТАП «КБ «Актив-банк» було укладено договір про відступлення прав вимоги за зміни сторони у зобов'язанні, відповідно до якого Банк передав ТОВ «ФК «Арбімаркет» права вимоги за кредитним договором № 39.1.07/ІЖ-1 від 07.12.2007 року, що був укладений між Банком та ОСОБА_3, а також за договором поруки, що був укладений між Банком та ОСОБА_2. Ухвалою Києво-Святошинського району Київської області від 17 жовтня 2014 року замінено стягувача ПАТ «КБ «Актив-Банк» та його правонаступника - ТОВ «Компанія з управління активами «ІТТ-Менеджмент», що діє від свого імені, в інтересах та за рахунок активів пайового венчурного інвестиційного фонду «Укрінвестбуд» недиверсифікованого виду закритого типу, у виконавчому провадженні за мировою угодою, визнаною згідно з ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області № 2-3586/2012 року від 06 квітня 2012 року, боржник ОСОБА_2 у справі за позовом ПАТ «КБ «Актив-банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по кредитному договору. 23.03.2016 року між ТОВ «Компанія з управління активами «ІТТ-Менеджмент», що діє від свого імені в інтересах та за рахунок активів пайового венчурного інвестиційного фонду «Укрінвестбуд» недиверсифікованого виду закритого типу (кредитор) та ТОВ «Завод залізобетонних виробів» (новий кредитор) було укладеного договір № 23/03-6 про відступлення права вимоги та зміни сторони у зобов'язанні, відповідно до якого кредитор передав новому кредитору права вимоги за кредитним договором № 39.1.07/ІЖ від 07.12.2007 року, що був укладений між ПАТ «КБ Актив-банк» та ОСОБА_3. Відповідно до ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 липня 2016 року було замінено сторону виконавчого провадження, а саме стягувача - ТОВ «Компанія з управління активами «ІТТ-Менеджмент», що діє від свого імені в інтересах та за рахунок активів пайового венчурного інвестиційного фонду «Укрінвестбуд» недиверсифікованого виду закритого типу на ТОВ «Завод залізобетонних виробів» у виконавчому провадженні за мировою угодою, визнаною згідно з ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області № 2-3586/2012 року від 06 квітня 2012 року. 30 серпня 2016 року ТОВ «Завод залізобетонних виробів» подало до відділу примусового виконання рішень Управління державної служби виконавчої служби головного управління юстиції у м. Києві заяву про відкриття виконавчого провадження на підставі ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 квітня 2012 року. 14 вересня 2016 року на адресу ТОВ «Завод залізобетонних виробів» надійшла постанова старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної служби виконавчої служби головного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_4 про відмову у відкритті виконавчого провадження, із якою не погоджується заявник. Так, в подані заяві про відкриття провадження стягувачем зазначалось про часткову добровільну сплату боржником грошових коштів, що підтверджується відповідними виписками. У зв'язку з цим заявник просив суд поновити ТОВ «Завод залізобетонних виробів» строк на оскарження постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної служби виконавчої служби головного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_4 про відмову у відкритті виконавчого провадження від 01 вересня 2016 року (ВП № 52069487), визнати неправомірною та скасувати вищезазначену постанову про відмову у відкритті провадження, зобов'язати відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби головного управління юстиції у м. Києві відкрити виконавче провадження з примусового виконання ухвали Києво-Святошинського районного суд Київської області від 06 квітня 2012 року.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 жовтня 2016 року, поновлено ТОВ «Завод залізобетонних виробів» строк на оскарження постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_4 про відмову у відкритті виконавчого провадження від 01 вересня 2016 року (ВП № 52069487), у задоволенні скарги ТОВ «Завод залізобетонних виробів», заінтересовані особи: ОСОБА_2, відділ примусово виконання рішень Управління державної виконавчої служби головного управління юстиції у місті Києві, на постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження відмовлено.

В апеляційній скарзі скаржник ТОВ «Завод залізобетонних виробів» просить ухвалу скасувати в частині відмови у задоволені скарги та постановити нову в цій частині, якою визнати неправомірною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби головного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_4 про відмову у відкриті виконавчого провадження від 01 вересня 2016 року та зобов'язати відкрити виконавче провадження з примусового виконання ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 квітня 2012 року, посилаючись на її незаконність, порушенням судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд не звернув увагу на те, що ухвала від 06 квітня 2012 року є чиною та підлягає примусовому виконанню. Вважає, що суд не звернув увагу на те, що строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються, зокрема, частковим виконання рішення боржником.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволені вимог скарги, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що вважав за можливе поновити пропущений заявником строк для звернення до суду із скаргою про визнання дій державного виконавця неправомірними, оскільки наведені заявником у скарзі причини є поважними. Також зазначив, що на момент розгляду скарги вже відкрито виконавче провадження на виконання умов мирової угоди, визнаної ухвалою від 06.04.2012 року та здійснюється стягнення у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження». Законодавством України не допускається подвійне відкриття виконавчого провадження про примусове виконання по одному й тому самому виконавчому листі/рішенні, оскільки це може призвести до подвійного стягнення заборгованості, тому вважав доводи скарги необґрунтованими.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Згідно вимог ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 385 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у 10-денний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав.

Згідно вимог ст. 385 ЦПК України пропущений з поважних причин строк для подання позовної заяви може бути поновлено судом.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як випливає зі змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Як роз'яснено у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" від 26.12.2003 року № 14, у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов'язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника. При цьому суд не вправі зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом України "Про виконавче провадження" можуть здійснюватися тільки державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Встановлено, що спірна постанова державного виконавця про відмову у відкритті провадження від 01.09.2016 року була отримана заявником лише 14.09.2016 року, у зв'язку з чим ТОВ «Завод залізобетонних виробів» звернулося до Києво-Святошинського районного суду Київської області лише 15.09.2016 року.

01.11.2010 року заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області, ухваленого у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив-Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 39.1.07/ІЖ-1 від 07.12.2007 року, позовні вимоги ПАТ «КБ «Актив-Банк» задоволено у повному обсязі та ухвалено стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача суму заборгованості по кредиту у розмірі 5 104 781,06 грн., 1 700,00 грн. судового збору та 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Вказане рішення набрало законної сили відповідно до ухвали колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 21.03.2011 року.

06.04.2012 року ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області було визнано мирову угоду, укладену в процесі виконання вище вказаного судового рішення між ПАТ «КБ Актив-Банк» та ОСОБА_2 на умовах: станом на день укладання мирової угоди заборгованість становить 4000982 грн. 08 коп. Боржник зобов'язується добровільно сплатити суму боргу на протязі 24 місяців по графіку, вказаному в ухвалі.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 23.12.2013 року позов ПАТ «КБ «Актив-банк» до ОСОБА_2 про спонукання до виконання мирової угоди задоволено та встановлено графік погашення боргу з 31.01.2014 року по 30.06.2017 року.

31.08.2016 року головним державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_6 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Вищезазначене виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого листа № 757/21952/13-ц виданого 11.02.2014 року Печерським районним судом м. Києва про спонукання ОСОБА_2 виконати умови мирової угоди, визнаної ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06.04.2013 року шляхом зобов'язання ОСОБА_2 сплатити на користь ПАТ «Комерційний банк «Актив-банк» грошові кошти у розмірі 3 144 184,49 грн. у виконавчому порядку. Стягувачем в даному виконавчому провадженні є ТОВ «Завод залізобетонних виробів».

З урахуванням наведеного, колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні вимог скарги, оскільки на момент розгляду скарги вже відкрито виконавче провадження на виконання умов мирової угоди, визнаної ухвалою від 06.04.2012 року та здійснюється стягнення у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження». Законодавством України не допускається подвійне відкриття виконавчого провадження про примусове виконання по одному й тому самому виконавчому листі/рішенні, оскільки це може призвести до подвійного стягнення заборгованості.

Суд першої інстанції вірно не прийняв до уваги посилання заявника на норми ч. 3 та ч. 4 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки вони не стосуються обставин справи, а застосовуються виключно щодо рішень про стягнення періодичних платежів (у справах про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, втратою годувальника тощо), які можуть бути пред'явлені для виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі, але вказана норма не регулює стягнення заборгованості за кредитним договором затвердженою мировою угодою.

Згідно ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження, серед іншого, у разі пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання.

Підставою для відкриття виконавчого провадження є виконавчий документ у формі ухвали Києво-Святошинського суду Київської області від 06.04.2012 року, якою затверджено мирову угоду між сторонами, термін пред'явлення якої до виконання минув, а тому постанова державного виконавця від 01.09.2016 року є правомірною.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції викладених в ухвалі не спростовують.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 311, 312, 314, 315 ЦПК України, колегія судів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод залізобетонних виробів» відхилити.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 жовтня 2016 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: