Справа № 219/3016/17
Провадження № 2/219/2336/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2017 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області в складі: головуючого - судді Дубовика Р.Є., при секретарі Азямові Є.М., за участю позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , третьої особи ОСОБА_3 , представника третьої особи Бойко А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , треті особи: приватні нотаріуси Бахмутського міського нотаріального округу Бойко Я.С., ОСОБА_5 , Відділ опіки та піклування Артемівської райдержадміністрації, Управління молодіжної політики та у справах дітей Бахмутської міської ради Донецької області, ОСОБА_3

про визнання договору дарування недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 просить визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_6 , яка діє від імені ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 , посвідчений приватним нотаріусом Бахмутського міського нотаріального округу Донецької області Бойко Я.С.; заборонити приватному нотаріусу Бахмутського міського нотаріального округу Донецької області Кравченко Євгену Михайловичу чинити дії, а саме: видавати свідоцтво на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_8 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обгрунтування пред`явлених вимог позивач посилається на те, що з 2 вересня 2000 року перебував з відповідачкою ОСОБА_2 в шлюбі, який був зареєстрований Артемівським міським відділом РАГС Донецької області, актовий запис № 294. Від шлюбу народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 29.04.2015 року шлюб розірваний, син залишився проживати з відповідачкою.

Відповідачці на праві приватної власності належала однокімнатна квартира АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 23 травня 1997 року. В цій квартирі були зареєстровані відповідачка та їх неповнолітній син ОСОБА_9 . Оскільки відповідачка війсковозобовязана, то вона зараз служить і проживає в АДРЕСА_2 НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ). Разом з нею проживає їх неповнолітній син ОСОБА_10 .

В квітні 2016 року відповідачка в телефонній розмові сказала йому, що хоче продати свою квартиру в м. Артемівську Донецької області та купити в м. Одесі чи Одеської області, за місцем своєї служби, т.я живуть з сином в непригодних для життя умовах і їй потрібна його згода на зняття з реєстрації місця проживання сина. Він дав свою згоду, оскільки з сином спілкується і бачив, в яких умовах він проживає з відповідачкою. Це приміщення, яке важко назвати житлом, це одна кімната, без кухні ванної і туалету, без опалення і газу.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати відповідачки - ОСОБА_8 .

Зараз йому стало відомо, що відповідачка квартиру не продала і інше житло для себе і дитини не купила, а в квітні місяці 2016 року, після зняття з реєстрації місця проживання їхнього неповнолітнього сина, подарувала квартиру своїй матері. Таким чином, дитина залишилася без житла.

Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 177 СК України та ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства», батьки не мають права без дозволу органу опіки та піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятись від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов`язуватись від імені дитини порукою, видавати письмові зобов`язання.

За змістом ч. 6 ст. 203, ч.1 ст. 215 ЦК України, правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами) і суперечить правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей, може бути визнаний судом недійсним. Такий правочин є оспорюваним.

За таких обставин вчинення батьками неповнолітньої дитини певного правочину без попереднього дозволу органу опіки та піклування порушує установлену ст.177 СК України заборону.

Неповнолітній ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , був знятий з реєстрації місця проживання по спірній квартирі, а 26 квітня 2016 року відповідачка оформила договір дарування квартири на ім`я своєї матері без дозволу органу опіки та піклування, що призвело до порушення права особи, в інтересах якої пред`явлено позов, тобто до звуження обсягу існуючих майнових прав дитини та/або порушення охоронюваних законом інтересів дитини, зменшення або обмеження прав та інтересів дитини щодо жилого приміщення.

В зв`язку з наведеним, вважає, що спірний договір підлягає визнанню судом недійсним.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні пред`явлені позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні пред`явлені позовні вимоги визнала, пояснивши, що в 1997 році вона купила квартиру по АДРЕСА_3 , яка є її особистою приватною власністю. 2.09.2000 року вона уклала шлюб з ОСОБА_1 , від якого ІНФОРМАЦІЯ_4 у них народився син ОСОБА_9 . З моменту народження син був зареєстрований разом з нею у вказаній квартирі, а чоловік там зареєстрований не був. Чоловік часто міняв місця служби, оскільки є кадровим військовим, умов для життя не було, тому 19.04.2015 року шлюб між ними був розірваний. Вона також є військовослужбовцем, проходить військову службу у військовій частині в смт. Чорноморське Комінтернівського району Одеської області. Вона зі своєю матір`ю ОСОБА_8 вирішили продати квартиру в м. Артемівську та купити житло в м. Одесі. Вона 26.04.2016 року подарувала вказану квартиру своїй матері за нотаріально посвідченим договором, щоб та потім змогла сама цю квартиру продати. Перед укладанням та посвідченням договору дарування квартири їй сказали, що вона не зможе цього зробити, оскільки у квартирі прописана неповнолітня дитина, тому вона вирішила з цією метою виписати сина з квартири. Вона повідомила своєму чоловікові, що хоче продати свою квартиру, однак для цього необхідно виписати звідти дитину, на що необхідна його письмова згода. Чоловік надав таку згоду, вона надіслала всі необхідні документи своїй матері, яка звернулася до відповідного ЖЕКу в м. Артемівську і на підставі цих документів син ОСОБА_9 був знятий з реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 . Потім 11.04.2016 року за згодою батька ОСОБА_1 неповнолітній син був зареєстрований разом з нею в пгт. Чорноморське Одеської області за місцем проходження нею служби у в/ч НОМЕР_3 . Вважає також, що інтереси дитини порушені, так як вона подарувала квартиру своїй матері тільки з метою її продажу нею у майбутньому і отримання грошей для придбання квартири в м. Одесі. Вона не знала, що мати важко хвора і через півроку помре. При знятті дитини з реєстрації та при оформленні потім договору дарування квартири вона не зверталась до органів опіки та піклування, оскільки не існувало ніяких перепон для цього, вони були усунені за згодою її та батька дитини.

Третя особа - ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги вважав необгрунтованими, пояснивши, що батьки самі, за своєю обопільною волею, виписали дитину з квартири АДРЕСА_1 та прописали її потім за місцем служби матері. При посвідченні договору дарування квартири нотаріусом були дотримані всі вимоги діючого законодавства, оскільки неповнолітній син сторін не був співвласником вказаної квартири, на момент нотаріального посвідчення договору у встановленому порядку був знятий з реєстрації за вказаною адресою і зареєстрований за іншою, то згоди або дозволу органу опіки та піклування для цього не було потрібно і нотаріус діяв правомірно. Вважав, що відсутні підстави для визнання спірного договору дарування недійсним, просив у задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи Управління молодіжної політики та у справах дітей Бахмутської міської ради Донецької області за довіреністю Бойко А.О. у судовому засіданні також вважала позовні вимоги необгрунтованими з тих же підстав, що ї ОСОБА_3 , пояснивши, що оскільки неповнолітній син сторін на момент нотаріального посвідчення договору дарування квартири не був зареєстрований у ній і не мав майнових прав на вказану квартиру, то при посвідченні нотаріусом вказаного договору дозвіл органу опіки та піклування був непотрібен, оскільки такий правочин не суперечив правам та інтересам неповнолітньої дитини. Нотаріус при посвідченні договору дарування ретельно перевірив всі обставини, впевнився у відсутності перешкод для посвідчення договору без дозволу органу опіки та піклування, роз`яснив сторонам правочину всі положення діючого законодавства, тому діяв правомірно. Підстави для визнання договору дарування недійсним в даному випадку відсутні.

Представник третьої особи - Відділу опіки та піклування Артемівської райдержадміністрації, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилась, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності.

Третя особа - приватний нотаріус Бахмутського міського нотаріального округу Кравченко Є.М., будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності та письмові пояснення, в яких зазначив, що в його провадженні знаходиться спадкова справа до майна померлої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно вимог ч.4 ст.42 ЗУ «Про нотаріат» провадження по справі зупинено на підставі отримано від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, до вирішення справи судом.

Третя особа - приватний нотаріус Бахмутського міського нотаріального округу Бойко Я.С., будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилась, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності та письмові пояснення з додатками, в яких зазначила, що 26.04.2016 року нею був посвідчений Договір дарування квартири за АДРЕСА_1 між ОСОБА_12 та ОСОБА_8 . Від імені ОСОБА_2 діяла та підписала Договір дарування квартири ОСОБА_6 на підставі Довіреності, посвідченої Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Мартьяновою Т.О. 12.04.2016 року за реєстровим № 454, яка на час посвідчення нею вказаного договору була дійсною.

Всі норми, передбачені ст. 203 ЦК України, нею було додержано, а саме: дієздатність осіб перевірено, волевиявлення учасників вчиненого правочину було вільним і відповідало їх внутрішній волі, правочин посвідчено у встановленій для його укладання та посвідчення формі з додержанням вимог ст. 209 ЦК України, реєстрацію права власності на нового власника було проведено з урахуванням всіх положень ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». При посвідченні Договору дарування квартири нею було встановлено, що ОСОБА_13 на час придбання квартири в шлюбі не перебувала, згідно відмітки в довіреності та копії її паспорту, що є в архівній справі нотаріуса. Тобто, вказана квартира на момент її відчуження була її особистою приватною власністю.

Крім того, в матеріалах архівної справи Договору дарування квартири є довідка про склад сім`ї за № 1140 стосовно вищевказаної квартири, видана ПП «Наш дім плюс» від 25.04.2016 року, в якій вказано, що в цій квартирі на момент її дарування зареєстрована 1 особа - ОСОБА_14 , а також заява ОСОБА_6 , якою вона сповіщає нотаріуса, що в даній квартирі на момент укладання правочину малолітні чи неповнолітні діти, недієздатні або обмежено дієздатні особи, не проживають, не зареєстровані та не мають право користування нею. Крім того, нотаріусом було роз`яснено представнику власника зміст ст. 203 ЦК України та ст. 12 Закону України «Про основи соцзахисту бездомних громадян і безпритульних дітей».

Вважає, що нею жодною мірою не було порушено норми ст.ст. 203, 209, 215 ЦК України, а також норми п. 3 Глави 1 Розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 за № 296/5, тому що неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не був власником вищевказаної квартири (або її частини), і навіть не був зареєстрований на час посвідчення правочину у вищезгаданій квартирі. Згідно глави 23 Розділу 1 Книги 3 ЦК України, колишня власниця квартири ОСОБА_13 мала всі права для реалізації свого права власності на нерухоме майно, а саме, на підставі ст. 317 ЦК України - вільно розпоряджатися своїм майном. Просила у позові відмовити.

Вислухавши пояснення сторін, третьої особи, з`ясувавши позицію представника органу опіки та піклування в особі Управління молодіжної політики та у справах дітей Бахмутської міської ради Донецької області, дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав:

Судом встановлено, що відповідачу ОСОБА_15 на праві особистої приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Артемівського міського нотаріального округу Барановим М.С. 23 травня 1997 року за реєстровим № 2131, належала квартира АДРЕСА_1 .

Після укладення 02.09.2000 року шлюбу з ОСОБА_1 відповідач змінила своє прізвище з ОСОБА_16 на ОСОБА_17 .

ІНФОРМАЦІЯ_6 в шлюбі народився син - ОСОБА_10 , батьками якого є ОСОБА_1 і ОСОБА_2

19.04.2015 року шлюб між сторонами був розірваний, дитина залишилась проживати разом з матір`ю, батько дитини мешкав окремо.

Відповідач ОСОБА_2 у квартирі за вказаною адресою була зареєстрована з 10.06.1997 року, а з 12.11.2002 року разом з нею був зареєстрований син ОСОБА_4 .

11.04.2016 року ОСОБА_2 та неповнолітній ОСОБА_4 були виписані з вказаної квартири та зареєстровані обоє за адресою: АДРЕСА_4 . Зняття неповнолітнього ОСОБА_4 з реєстрації та реєстрація його за іншою адресою були здійснені за письмовою згодою батька дитини ОСОБА_1 .

Вказані обставини сторонами у справі не оспорюються.

26 квітня 2016 року приватним нотаріусом Бахмутського міського нотаріального округу Донецької області Бойко Я.С. за реєстровим за № 592 був посвідчений договір дарування квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_6 , яка діяла від імені ОСОБА_7 на підставі Довіреності, посвідченої Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Мартьяновою Т.О. 12.04.2016 року за реєстровим № 454, та ОСОБА_8 , відповідно до якого ОСОБА_18 подарувала, а ОСОБА_8 прийняла в дар вказану квартиру.

При посвідченні нотаріусом вказаного договору представник дарувальника стверджувала (і це твердження зазначено в тексті договору), що на момент укладання цього Договору згадана квартира не перебуває під арештом чи забороною, щодо неї не ведуться судові справи, вона не заставлена, у податковій заставі не перебуває, відносно неї не укладено будь-яких договорів з відчуження чи щодо користування з іншими особами, як юридична адреса вона не використовується. Відчужувана квартира є особистою власністю ОСОБА_19 . Треті особи не мають прав на квартиру (п.6 Договору). Представник дарувальника свідчить, що на момент укладання цього правочину малолітні чи неповнолітні діти у відчужуваній квартирі не проживають та не зареєстровані. Сторонам роз`яснено зміст ст.203 Цивільного кодексу України (п.11 Договору).

Вказані обставини належним чином були перевірені нотаріусом Бойко Я.С., про що свідчать надані нею суду належним чином засвідчені копії документів, які містяться у нотаріальній справі, а саме: копія договору купівлі-продажу квартири від 23.05.1997 року, копія довіреності, виданої ОСОБА_2 на ім`я ОСОБА_6 , посвідченої Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Мартьяновою Т.О. 12.04.2016 року за реєстровим № 454, інформаційна довідка з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів, скорочений витяг з Єдиного реєстру довіреностей (перевірка дійсності довіреності), копію довідки ПП «Наш дім плюс» № 1140 про осіб, зареєстрованих у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , копію заяви ОСОБА_6 від 26.04.2016 року, відповідно до якої остання стверджує, що у відчужуваній квартирі за АДРЕСА_1 , на момент укладання цього правочину малолітні чи неповнолітні діти, недієздатні або обмежено дієздатні особи, не проживають, не зареєстровані та не мають право користування нею. Їй роз`яснено зміст ст.203 Цивільного кодексу України та ст. 12 Закону України «Про основи соцзахисту бездомних громадян і безпритульних дітей».

05 грудня 2016 року ОСОБА_8 , яка з 26.04.2016 року стала власником вказаної квартири, померла. Після смерті ОСОБА_8 спадкоємцями на майно, яке належало їй за життя, є її дочка ОСОБА_2 та син ОСОБА_3 - третя особа у справі.

Підставою пред`явлених вимог про визнання договору дарування квартири недійсним, на які посилається позивач ОСОБА_1 , є вчинення відповідачем ОСОБА_2 цього правочину, всупереч правам та інтересам неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 , без попереднього дозволу органу опіки та піклування.

Згідно зі ст. 16 ЦК України, визнання правочину недійсним є одним з передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів осіб, а загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачені ст. 215 ЦК України.

Так, відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність установлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи ст.ст. 3, 15, 16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину та має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, передбачених законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене, в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається необхідний спосіб захисту порушеного права, якщо таке порушення відбулось.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства», батьки не мають права без дозволу органу опіки і піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятись від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов`язуватись від імені дитини порукою, видавати письмові зобов`язання.

Відповідно ч.4 до ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону.

За змістом ч. 6 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України, правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами) і суперечить правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей, суд може визнати недійсним. Такий правочин є оспорюваним.

Передбачене ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» положення про необхідність отримання попереднього дозволу органу опіки та піклування на укладення батьками договору щодо майна, право на яке мають діти, спрямоване на захист майнових прав дітей, тому підставою для визнання такого договору недійсним за позовом їх батьків є порушення майнових прав дітей унаслідок укладення такого договору, а не сам по собі факт відсутності попереднього дозволу органу опіки та піклування на його укладення.

Отже, вчинений батьками (усиновлювачами) правочин стосовно нерухомого майна, право власності на яке чи право користування яким мають діти, без обов`язкового попереднього дозволу органу опіки та піклування суд може визнати недійсним за умови, якщо буде встановлено, що оспорюваний правочин суперечить правам та інтересам дитини: звужує обсяг існуючих майнових прав дитини та/або порушує охоронювані законом інтереси дитини, зменшує або обмежує її права та інтереси щодо жилого приміщення, порушує гарантії збереження прав дитини на житло.

Власник майна, який є одночасно законним представником неповнолітньої або малолітньої особи та укладає правочини, які впливають на права дитини, повинен діяти добросовісно, в інтересах дитини та не зловживати своїми правами законних представників дитини, а інша сторона договору має право очікувати від нього таких дій.

Судом встановлено, що неповнолітній ОСОБА_4 не мав і не має майнових прав на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , вказана квартира була особистою приватною власністю його матері ОСОБА_2 . За обопільним рішенням та згодою обох його батьків саме з метою усунення таким чином перешкод для відчуження належної відповідачу квартири у вигляді необхідності звернення до органів опіки та піклування для отримання попереднього дозволу на вчинення правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, неповнолітній ОСОБА_4 11.04.2016 року був знятий з реєстрації за вказаною адресою та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 . Тож, батьки, як законні представники неповнолітньої дитини, свідомо скористувалися й здійснили своє право на визначення місця проживання та реєстрації свого неповнолітнього сина.

Таким чином, з огляду на ті обставини, що неповнолітній ОСОБА_4 на момент укладання та нотаріального посвідчення 26.04.2016 року спірного договору дарування квартири АДРЕСА_1 не мав права власності та права користування нею, суд не вбачає порушення його майнових прав унаслідок укладення цього договору, оскільки такий правочин не суперечить правам та інтересам дитини і не потребує обов`язкового попереднього дозволу органу опіки та піклування для його вчинення.

При посвідченні 26.04.2016 року вказаного договору приватний нотаріус Бахмутського міського нотаріального округу Бойко Я.С., перевіривши відомості та документи щодо осіб, які мали право власності на квартиру АДРЕСА_1 , а також були зареєстровані у зазначений квартирі та мали право користування нею, діяла правомірно, у відповідності з вимогами Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. № 296/5, дотрималась всіх вимог діючого законодавства, вчинивши нотаріальну дію без попереднього дозволу не це органу опіки та піклування, отримання якого в даному випадку не було необхідним.

Аналізуючи досліджені у судовому засіданні обставини та докази у справі в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 необгрунтованими та приходить до висновку про відмову в задоволенні пред`явленого позову, оскільки відсутні правові підстави для визнання недійсним оспорюваного договору дарування квартири.

Зазначену у позовній заяві вимогу щодо заборони приватному нотаріусу Бахмутського міського нотаріального округу Донецької області Кравченко Є.М. видавати свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_8 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд не розглядає і не вирішує даним рішенням, оскільки вона не є позовною вимогою, а є вимогою про забезпечення позову, яка має вирішуватися в іншому порядку.

Керуючись ст. ст. 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , треті особи: приватні нотаріуси Бахмутського міського нотаріального округу Бойко Я.С., ОСОБА_5 , Відділ опіки та піклування Артемівської райдержадміністрації, Управління молодіжної політики та у справах дітей Бахмутської міської ради Донецької області, ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування квартири АДРЕСА_1 , укладеного між ОСОБА_6 від імені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , посвідченого 26 квітня 2016 року приватним нотаріусом Бахмутського міського нотаріального округу Донецької області Бойко Я.С., зареєстрованого в реєстрі за № 592, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Р.Є.Дубовик