Номер провадження: 22-ц/785/675/17
Головуючий у першій інстанції Шенцева О. П.
Доповідач Драгомерецький М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.,

суддів: Громіка Р.Д.

Черевка П.М.,

при секретарі: Бахірко А.Г.,

за участю: представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

представника відповідача ПАТ «Укрсоцбанк» - Землякова О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 17 березня 2015 року за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» в особі Одеської обласної дирекції АКБ «Укрсоцбанк», третя особа - ОСОБА_6 про припинення поруки,-

В С Т А Н О В И Л А:

20 червня 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ПАТ «Укрсоцбанк» в особі Одеської обласної дирекції АКБ «Укрсоцбанк», третя особа - ОСОБА_6 про припинення поруки.

Посилаючись на те, що між ним, як поручителем, та Банком, як кредитором, було укладено Договір поруки № 06-09/1301 від 29.05.2008 року в забезпечення Кредитного договору № 674-ф03.7/125 від 29.05.2008 року, укладеного між ОСОБА_6 та АКБСР «Укрсоцбанк».

Банк з ОСОБА_6 без згоди позивача уклали угоду про збільшення процентної ставки за користування кредитом та ануїтетного платежу, що, на думку позивача, є підставою для припинення договору поруки, а тому він звернувся до суду із вказаним позовом та просив його задовольнити у повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача позов не визнав, просив суд відмовити у задоволенні позову, вважаючи його вимоги необґрунтованими та безпідставними.

Третя особа у судове засідання не з'явилась, про час та місце слухання справи повідомлялась належним чином.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 17 березня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги та запереченя на неї, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що припинення правовідносин застосовується, як правило у разі невиконання чи неналежного виконання боржником своїх обов'язків і до них відносяться позови про розірвання цивільно-правових договорів, про визнання угоди недійсною, про визнання угоди такою, що не підлягає виконанню, тощо, а тому, на думку суду першої інстанції, припинення правовідносин (зобов'язань) здійснюється у спосіб визначений договором чи законом.

Проте з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може виходячи з нижченаведеного.

Відповідно до ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду захистом своїх порушених прав. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України. Перелік можливих способів захисту міститься в ст. 16 ЦК України. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

У судовому засіданні встановлено, що 29 травня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», як кредитором, та ОСОБА_6 як позичальником, був укладений договір кредиту № 674-ф03.7/125, відповідно до якого кредитор надає позичальнику гроші у розмір 60 000 доларів США, зі сплатою процентів у розмірі 13, 5 річних.

Того ж дня, 29.05.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та позивачем, як поручителем, був укладений Договір поруки №06-09/1301, за умовами якого позивач, як поручитель, зобов'язався перед кредитором відповідати за виконання позичальником усіх його зобов'язань, що виникли з Кредитного договору № 674-ф03.7/125 від 29.05.2008 року.

29 травня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», як кредитором, та ОСОБА_6 як позичальником була укладена додаткова угода № 1 до Кредитного договору № 674-ф03.7/125 від 29.05.2008 року. Відповідно до вказаної угоди сторони домовились про те, що з 29.10.2008 року процента ставка за користування встановлена на рівні 14 %, а також внесені зміни до ануїтетних платежів.

Згідно ч.ч 1- 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Поряд з цим судом першої інстанції взагалі не було досліджено та надано оцінку доводам позивача про те, що має місце припинення поруки у зв'язку із закінченням строку протягом якого кредитор не пред'явив вимоги до поручителя.

Так, з договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки про його дію до закінчення забезпеченого ним зобов'язання не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Зазначена позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України викладеної у справі №6-78цс12, за якою визначено, що якщо в договорі поруки не встановлено строку, після якого порука припиняється, умова договору поруки про його дію до повного виконання боржником своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить частині першій статті 251 та частині першій статті 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Обставини щодо пред'явлення чи не пред'явлення вимоги судом взагалі не з'ясовувались, клопотання щодо долучення до матеріалів справи відповідних доказів відхилялись.

Відповідно до вимог частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Відповідно до правової позиції ВСУ висловленої у справі №6-155цс13 установивши, що договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення всіх зобов'язань боржника за кредитним договором, та що кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, який був змінений ним відповідно до пункту 1.9.1 кредитного договору, не пред'явив протягом шести місяців вимоги до поручителя про виконання зобов'язання, суд дійшов правильного висновку про те, що зобов'язання за договором поруки припинилися.

Отже, за правовим висновком вищої судової інстанції, у разі використання Банком права на дострокове повернення боргу, що мало місце в даному випадку, та визначення строку дії договору поруки повним виконанням сторонами договірних зобов'язань, зобов'язання за договором поруки припиняються, якщо кредитор не звернувся до суду протягом шести місяців від дня пред'явлення вимоги про дострокове погашення боргу.

ПАТ «Укрсоцбанк» в особі Одеської обласної філії АКБ «Укрсоцбанк» змінив строк повернення кредиту ОСОБА_6 шляхом пред'явлення до неї відповідної вимоги про повне погашення заборгованості за кредитом. Як стало відомо від ОСОБА_6 ПАТ «Укрсоцбанк» ще в 2013 році звертався до неї з позовом до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків про стягнення заборгованості за кредитним договором у повному обсязі, що підтверджується ухвалою про порушення провадження у справі №80/13 від 13 лютого 2013 року. Таким чином, відповідно до правових висновків та позицій Верховного Суду України початок перебігу шестимісячного строку передбаченого ч.4 ст.559 ЦК України необхідно відраховувати з цієї дати - 13 лютого 2013 року.

Відповідно до правової позиції викладеної Верховним Судом України у постанові від 21 січня 2015 року по справі № 6-190цс14 пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й був зобов'язаний пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від цієї дати.

Таким чином, у разі зміни кредитором на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строку виконання основного зобов'язання передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати.

В порядку ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Таким чином, судова колегія вважає, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, неповно з'ясував обставини, що мають істотне значення для справи, неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про задоволення позову ОСОБА_3 у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 задовольнити, рішення Приморського районного суду м.Одеси від 17 березня 2015 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» в особі Одеської обласної дирекції АКБ «Укрсоцбанк», третя особа - ОСОБА_6 про припинення поруки задовольнити.

Визнати договір поруки №06-09/1301 від 29 травня 2008 року укладеного між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_6, ОСОБА_3 припиненим.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, однак воно може бути оскаржено в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області: М.М. Драгомерецький

П.М. Черевко

Р.Д. Громік