Номер провадження: 22-ц/785/4143/17
Головуючий у першій інстанції Кравчук Т. С. Доповідач Таварткіладзе О. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Таварткіладзе О.М.

суддів: Гірняк Л.А., Сєвєрової Є.С.,.

при секретарі: Поліхрановій Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю „Інфокс" Заржицької Валерії Олександрівни на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 23 лютого 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю „Інфокс" в особі філії „Інфоксводоканал" про захист прав споживачів,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до Приморського районного суду м.Одеси з позовом, який вподальшому уточнив, до ТОВ „Інфокс" в особі філії „Інфоксводоканал" про зобов'язання ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» провести перерахунок нарахованої з 01.03.2016 року по 31.07.2016 року ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 плати за постачання холодної води та водовідведення, обрахувавши її згідно із показниками лічильника холодної води ЕТ 2,5, заводський номер 03668715.

Позивач посилався на те, що, у зв'язку із спливом міжповірочного інтервалу лічильника холодної води ЕТ2,5 заводський номер 03668715 Відповідач був зобов'язаний провести періодичну повірку цього лічильника за свій рахунок та своїми силами, письмово узгодивши з позивачем дату проведення робіт з повірки лічильника всередині житлового приміщення не пізніше ніж за три робочих дні до проведення повірки.

Незважаючи на усні звернення позивача зазначена повірка Відповідачем виконана не була, а норми законодавства України, які зобов'язують здійснити її, безпідставно ним проігноровані.

Наприкінці січня 2016 року позивач отримав від Відповідача Попередження про держповірку №9 від 13.01.2016 року, в якому він безпідставно вимагав здійснити повірку лічильника холодної води за рахунок позивача.

Надалі незаконні вимоги повірки лічильника перетворилися в погрози обмеження послуг постачання холодної води та водовідведення, про що позивач дізнався отримавши Попередження про обмеження послуг від 01.06.2016р., від 02.07.2016 року та Претензію-повідомлення № 192744437 від 02.07.2016 року.

З тексту попереджень та претензії позивач довідався, що Відповідач замість виконання своїх обов'язків повірки став з 01.03.2016 року нараховувати плату за водопостачання та водовідведення за нормативами (нормами) споживання без урахування показників лічильника, які позивач регулярно згідно з вимогами Відповідача та законодавством України, повідомляв за телефоном, а також у квитанціях та платіжних документах на оплату послуг «Інфоксводоканалу».

За показниками лічильника позивач не мав та на день подачі позову не має заборгованості за послуги Відповідача, так як регулярно сплачував ці послуги, що підтверджується Розрахунковою книжною та квитанціями оплати послуг.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 23 лютого 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено. Зобов'язано ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» провести перерахунок нарахованої з 01.03.2016 року по 31.07.2016 року ОСОБА_3 за адресою: м. Одеса, вул.. Баштанна, 8-10/14 плати за постачання холодної води та водовідведення, обрахувавши її згідно із показниками лічильника холодної води ЕТ 2,5, заводський номер 03668715.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник ТОВ „Інфокс" Заржицька Валерія Олександрівна звернулася до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Приморського районного суду м.Одеси від 23 лютого 2017 року скасувати та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення районним судом норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню на таких підставах.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із Законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Судом встановлено, з матеріалів справи вбачається, що:

-між сторонами виник та існує спір з приводу обліку та оплати за надання позивачу відповідачем послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення;

-Згідно з актом № 16770 від 09.10.2008 року за адресою: м. Одеса, вул. Баштанна, 8-10/14, що належить позивачу, встановлено лічильник - прилад обліку - холодної води ЕТ 2,5заводський номер 03668715, 2007 року виробництва;

-Наприкінці січня 2016 року позивач отримав від Відповідача Попередження про держповірку № 9 від 13.01.2016 року, в якому він вимагав здійснити повірку лічильника холодної води за рахунок позивача;

-Відповідно до рахунків на оплату комунальних послуг, нарахування належних до сплати сум здійснювалося без врахування показань засобів обліку у період з 01.03.2016 року по 31.07.2016 року.

Задовольняючи вимоги ОСОБА_3 до ТОВ „Інфокс" в особі філії „Інфоксводоканал" про зобов'язання провести перерахунок нарахованої з 01.03.2016 року по 31.07.2016 року ОСОБА_3 за адресою м. Одеса вул. Баштанна, 8-10/14 плати за постачання холодної води та водовідведення, обрахувавши її згідно із показниками лічильника холодної води ЕТ 2,5, заводський номер 03668715, суд першої інстанції виходив з того, що позивач вправі вимагати повірки засобів обліку, що поскладає на протилежну сторону - виконавця - обов'язок задовольнити такий суб'єктивний інтерес споживача.

Відповідач зобов'язаний провести повірку лічильника за власний кошт. Нарахування позивачу у період з 01.03.2016 року по 31.07.2016 року плати за постачання холодної води та водовідведення за нормативами споживання без урахування показників лічильника є незаконною і підлягає перерахунку відповідно до показників лічильника.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим у справі обставинам, засновані на законодавстві і є правильними, виходячи з такого.

До ОСОБА_3 ТОВ „Інфокс" в особі філії „Інфоксводоканал" звернулося у січні 2016 року з вимогою повірки лічильника за рахунок споживача та починаючи з 01.03.2016 року почало нарахування належних до сплати сум без врахування показань засобів обліку.

Правові основи забезпечення єдності вимірювань в Україні визначає Закон України «Про метрологію та метрологічну діяльність», який регулює відносини у сфері метрологічної діяльності та спрямований на захист громадян і національної економіки від наслідків недостовірних результатів вимірювань.

Відповідно до частини другої статті 28 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці через міжповірочні інтервали, порядок встановлення яких визначається нормативно-правовим актом центрального органу виконавчої влади у сфері метрології. Підприємства, організації та фiзичнi особи зобов'язані своєчасно (з урахуванням установлених мiжповiрочних iнтервалiв) подавати засоби вимірювальної технiки на повiрку.

Частиною третьою статті 28 зазначеного Закону встановлено, що порядок подання фізичними особами, що не є суб'єктами підприємницької діяльності, - власниками засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань якими використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду) на періодичну повірку цих засобів та оплати за роботи, пов'язані з повіркою, встановлюються Кабінетом Міністрів України. Періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) зазначених засобів вимірювальної техніки здійснюються за рахунок підприємств і організацій, які надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання.

З метою забезпечення єдиного для всіх регіонів підходу до формування тарифів у сфері житлово-комунальних послуг постановою Кабінету Міністрів України від 1 червня 2011 року № 869 затверджено Порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Згідно з пунктом 24 цього Порядку (у редакції, чинній до 24 жовтня 2014 року - до дня набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 532) витрати з проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонту квартирних засобів обліку води та теплової енергії, у тому числі їх демонтажу, транспортування та монтажу після повірки, визначаються відповідно до укладених договорів між виконавцем та субпідрядником, який виконує зазначені послуги, у розрахунку на один квартирний засіб обліку води та теплової енергії і нараховуються щомісяця споживачеві у складі послуги залежно від кількості таких засобів обліку шляхом додавання плати за проведення їх періодичної повірки, обслуговування і ремонту, у тому числі демонтажу, транспортування та монтажу після повірки, до загальної вартості послуг.

Розмір плати за проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонт одного засобу обліку води та теплової енергії, у тому числі його демонтаж, транспортування та монтаж після повірки, визначається згідно з кошторисом, затверджується (погоджується) органами місцевого самоврядування і розподіляється за місяцями міжповірочного інтервалу, що встановлюється Держспоживстандартом для відповідного засобу обліку води та теплової енергії.

Аналогічні положення про включення до складу житлово-комунальних послуг, які надаються споживачеві, послуг з періодичної повірки, обслуговування і ремонту приладів обліку (у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки) містяться й у Переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, який є додатком до затвердженого Порядку.

Отже, у спірний період (до 24 жовтня 2014 року) проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонт квартирних засобів обліку води та теплової енергії, у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки повинне було здійснюватися за рахунок виконавця зазначених послуг, а витрати, понесені виконавцем, повинні були включатися у тариф на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і сплачуватися споживачем щомісячно у складі цих послуг.

Порядок надання комунальних послуг, права та відповідальність споживачів і виконавців цих послуг регламентується Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.

Пунктами 9, 30, 32 цих Правил передбачено, що квартирні засоби обліку води і теплової енергії беруться виконавцем на абонентський облік, а їх періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) проводяться за рахунок виконавця, до обов'язків якого входить контроль міжповіркових інтервалів, повірка квартирних засобів обліку, їх обслуговування та ремонт, в той час як обов'язком споживача є своєчасна оплата наданих послуг за цінами і тарифами, встановленими згідно з вимогами законодавства.

Статтями 19, 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV та пунктом 8 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення передбачено договірне регулювання відносин у сфері житлово-комунальних послуг та визначено, що послуги, які надаються споживачеві згідно із договором, оформлюються на основі типового договору про надання таких послуг, перелік яких та тарифи (ціни), на які затверджуються уповноваженими органами.

Як зазначалось вище, Порядком та типовим договором про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій до складу таких послуг, з яких розраховуються тарифи для споживачів, входять і послуги з періодичної повірки, обслуговування та ремонту квартирних засобів обліку води та теплової енергії, у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки.

Отже, підприємства, які надають послуги споживачам з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (виконавці), повинні забезпечити виконання робіт з періодичної повірки, обслуговування та ремонту квартирних засобів обліку води та теплової енергії за рахунок включення цих робіт до тарифу на послуги з утримання будинків і споруд відповідно до укладених між ними договорів.

Положеннями частини 3 статті 19, частини 4 статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що у разі якщо виконавець не є виробником послуг, то відносини між ним та виробником регулюються окремим договором, який укладається відповідно до вимог цієї статті.

До визначення на законодавчому рівні виконавців певних послуг (Закон від 10 квітня 2014 року № 1198-VIII, який набрав чинності 26 квітня 2014 року) питання визначення виконавців житлово-комунальних послуг (в тому числі з централізованого постачання холодної і гарячої води, водовідведення) статтею 7 Закону № 1875-IV було віднесено до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг.

Рішенням Одеської міської ради № 1173 від 05.04.2007 року «Про визначення виконавців житлово-кормунальних слуг у м. Одесі» виконавцем послуг у житловому фонді комунальної власності територіальної громади м. Одеси з постачання холодної води та водовідведення визначено підприємства, які здійснюють централізоване питне водопостачання та водовідведення.

У відповідності до договору № 11/32 від 03.06.2008 року, виконавцем послуги з водопостачання та водовідведення у будинку, що належить ОСОБА_3 є ТОВ «Інфокс» в особі філії „Інфоксводоканал".

Таким чином виконавцем послуг з постачання холодної води та водовідведення у будинок позивача є ТОВ «Інфокс» в особі філії „Інфоксводоканал".

Договором № 11/32 від 03.06.2008 року врегульовано питання, що у разі виявленої несправності водолічильника, споживач зобов'язаний негайно повідомити про це службу «Водозбут» та в 3-х денний термін забезпечити за власний рахунок роботи по ремонту (демонтажу, монтажу) несправного водолічильника чи його заміні на новий (п.3.4.9).

Так передбачено, що абонент зобов'язується письмово викликати представника Управління по контролю за водокористуванням» для присутності при знятті водолічильника. Незалежно від строку експлуатації міжповірочний інтервал для водокористувача становить три роки.

Проте умовами даного договору не врегульоване питання відшкодування витрат на повірку засобів обліку води.

Разом з тиим умовами договору передбачено обов'язок Водоканалу контролювати установлений міжповірочний інтервал водолічильника (п.3.2.2.).

Відповідачем не доведено, що позивач після отримання попередження перешкоджав допуску представників Водоканалу до лічильника води за адресою: м. Одеса,вул.Баштанна 8-10/14

У відповідності до предмету заявленого позову фактично перевіряється законність нарахування відповідачем належних до сплати сум позивачу без врахування показань засобів обліку з посиланням на те, що водолічильник позивачем не повірений у встановленому порядку і тому показання цього лічильника не можуть прийматися до уваги.

Відповідно до п. 10 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з центрального опалення, постачання холодної води та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, (далі - Правила) в редакції до 2014 року справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п'ятим пункту 16 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку.

Згідно з п. 16 Правил у разі виникнення сумнівів щодо правильності показань квартирних засобів обліку споживач в установленому порядку може проводити їх позачергову повірку за власні кошти, про що інформує виконавця. Якщо виявлена у показаннях помилка виходить за межі, передбачені у паспорті квартирного засобу обліку, виконавець повинен здійснити перерахунок плати за споживання води та/або теплової енергії з дня останньої повірки або встановлення засобу обліку, якщо його повірка не проводилась, шляхом зменшення плати на відсоток, який перевищує встановлені межі точності для цього типу засобу обліку, до моменту виявлення помилки.

Отже, плата за послуги з водопостачання згідно з нормативами (нормами) споживання вноситься у разі несправності вже установлених засобів обліку води.

Несвоєчасне проведення повірки установленого лічильнику споживання води само по собі не є підставою для оплати витрат води за нормами споживання, які застосовуються у разі несправності установлених засобів обліку води.

Несправність лічильника води (пошкодження, втручання в його роботу, порушення цілісності пломби) матеріалами справи не встановлена.

Позивачем надано докази, що 21.07.2016 року була проведена повірка лічильника холодної води за адресою: м. Одеса, вул. Баштанна 8-10/14. Під час повірки водолічильника демонтаж лічильника не здійснювався, порушення цілісності пломби Інфоксводоканалу, згідно з актом опломбування № 16770 від 09.10.2008 року, не встановлено. Результати повірки зафіксовані у технічному паспорті прибору шляхом відбитку повірочного тавра із зазначенням дати державної повірки, місця її проведення, адреси встановолення лічильника надпису повірителя «пломба ціла» та відображенням показників відбору води - 971,3 куб м. Дані резултатии повірки є позитивними.

Проведення такої повірки водолічильника узгоджується з Порядком проведення повірки вимірювальної техніки, затвердженої наказом Мінекономрозвитку України від 08.02.2016 року № 193.

Приймаючи до уваги, що держповіркою встановлено справність прибору обліку води в будинку позивача та непорушність пломби водолічильника, правових підстав для нарахування плати за послуги з водопостачання згідно з нормативами (нормами) споживання за фактично справний встановлений лічильник води у відповідача не було. Дане положення Правил застосовується у разі несправності вже установлених засобів обліку води.

Аналіз нормативно-правової бази свідчить про право споживача на періодичну повірку квартирних засобів обліку та вказує на обов'язок виконавця проводити таку повірку і контролювати міжповіркові інтервали.

Можливість проведення позачергової перевірки засобів обліку води за власний рахунок позивача передбачена у разі виникнення сумнівів щодо правильності показань.

Проте обов'язок чергової повірки водо лічильника законодавство на споживача не покладає. Водночас законодавство не наділяє водопостачальну організацію правом нараховувати плату за послуги з водопостачання згідно з нормативами (нормами) споживання у разі не проведення споживачем своєчасної чергової повірки лічильника за його власний рахунок при відсутності у останнього сумнівів в правильності показань та за умови не доведеності створення споживачем перешкод у здійсненні повірки лічильника води через не допуск представників водопостачальника.

ОСОБА_3 здійснив повірку обліку води за власний кошт, коли отримав повідомлення про нарахування витрат води за нормами споживання і попередження про обмеження водопостачання, тобто здійснив повірку лічильника води за власний кошт за відсутності сумніву щодо правильності показань лічильника, як це передбачено законом.

Встановивши при здійсненні повірки цілісність пломби водопостачальника та справність лічильника води, позивач обгрунтовано вимагав перерахунку вже нарахованої йому водопостачальником плати за нормативами (нормами) споживання за період з 01.03.2016 року до 31.07.2016 року.

Тому суд першої інстанції набув павильного висновку та обгрунтованот задовольнив позовні вимоги позивача щодо зобов`язання відповідача провести перерахунок нарахованої з 01.03.2016 року по 31.07.2016 року ОСОБА_3 за адресою: м. Одеса, вул.. Баштанна, 8-10/14 плати за постачання холодної води та водовідведення, обрахувавши її згідно із показниками лічильника холодної води ЕТ 2,5, заводський номер 03668715.

Доводи апеляційної скарги, що лічильник є власністю позивача і витрати на періодичну повірку не були включені до складу тарифів на спослуги централізованого водопостачання води та водовідведення, встановлених для ТОВ «Інфокс» в особі філії „Інфоксводоканал" і тому витрати з проведення повірки покладаються на позивача не можуть бути взятими до уваги, зважаючи на наступне.

Відповідно до внесених Законом України № 1198-VII, яким внесені зміни до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (набули чинності 24.04.2014 року) виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення

Відповідно до ч. 4 ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду), що є власністю фізичних осіб, здійснюються за рахунок суб'єктів господарювання, що надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання.

Відповідальність за своєчасність проведення періодичної повірки, обслуговування та ремонту (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті електричну і теплову енергію, газ і воду), що є власністю фізичних осіб, покладається на суб'єктів господарювання, що надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання.

Періодична повірка проводиться за рахунок тарифів на електро-, тепло-, газо- і водопостачання.

Сама по собі відсутність чітко визначеної процедури та нормативної можливості включення у тариф витрат з періодичної повірки квартирних засобів обліку відповідно до Порядку формування тарифів на послуги централізованого водопостачання та водовідведення, затвердженого Постановою КМУ від 12.07.2006 року (Постанова втратила чинність на підставі Постанови КМ № 869 від 01.06.2011 року) не може бути застосованою до правовідносин з нарахування відповідачем оплати позивачу за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань за період з 01.03.2016 року до 31.07.2016 року.

Включення витрат періодичної повірки лічильників води до тарифів водопостачання не залежить від волевиявлення та поведінки споживача. Тому не включення таких вират до тарифів водопостачання з будь-яких причин не може бути підставою для покладення таких витрат на споживача.

Крім того, судова колегія звертає також уаагу на наступне.

Очікуваність суб'єктом відносин правових наслідків (правового результату) своєї поведінки, яка відповідає існуючим в суспільстві нормативним приписам, утворює основу принципу правової визначеності і відображена в практиці Європейського суду з прав людини (далі- ЄСПЛ), що визнається в Україні джерелом права (ст. 17 Закону «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

Так, згідно з усталеною прецедентною практикою ЄСПЛ (рішення у справах «Реквеньї проти Угорщини», «Санді Таймс» проти Сполученого Королівства», «Коккінакіс проти Греції», «Бесарабська Митрополія проти Молдови») однією з вимог,що випливає зі слів «встановлений законом», є вимога передбачуваності: норма не може вважатися «законом», якщо вона не сформульована з достатньою чіткістю, яка дає громадянинові змогу керуватися цією нормою у своїх діях.

Поняття «легітимні (законні) очікування», як правило, розглядається як елемент

верховенства права та як елемент юридичної визначеності. Водночас легітимні очікування розглядаються і як об'єкт правового захисту (охорони), що не є тотожним суб'єктивному праву або законному інтересу.

Поняття легітимних очікувань пов'язується із застосуванням в практиці ЄСПЛ концепції

автономного тлумачення. Ця концепція є одним з інструментів (способів тлумачення) захисту прав,

передбачених Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, незалежно від того,

який зміст цим правам надається державами-учасницями. Результатом застосування автономного

тлумачення, яке наближене до телеологічного тлумачення, традиційного для українського правознавства та правозастосовної практики, є сформульовані ЄСПЛ так звані автономні поняття.

Одними з таких автономних понять є поняття «майно» (ст. 1 Першого протоколу до Конвенції) та поняття «легітимні (законні) очікування». Так, в практиці ЄСПЛ майном визнаються, зокрема, права на речі та майно (права in rem та права in personam); існуючі володіння або фактично існуючі права власності; вимоги, борги та звернення на певне майно; економічні, комерційні, підприємницькі та професійні інтереси; дозволи та ліцензії; пенсії та соціальні виплати (за певних умов); спадкові права та правонаступництво; майно - власність юридичних осіб, асоціацій, компаній, власників акцій; права та інтереси акціонерів; інші права власників. Автономність понять не надає змоги державам давати в національних законодавствах такі визначення, які б порушували баланс приватних та публічних інтересів. Автономність понять не повинна сприйматися як вимога уніфікації, а лише як вимога застосовувати єдині правила та принципи тлумачення, іншими словами, вона сприяє уніфікації стандартів правозастосування.

Практикою Суду ЄС та ЄСПЛ законні очікування розглядаються як елемент правової

визначеності, в тому числі і тоді, коли йдеться про захист законних очікувань щодо здійснення права

власності і саме у зв'язку із автономними поняттями майна та власності.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Суханов та Ільченко проти України» зазначено: за певних

обставин «законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися ст. 1 Першого

протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов'язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може

вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному

законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів,

якою підтверджується його існування (див. рішення у справі «Копецький проти Словаччини»). Проте

не можна стверджувати про наявність законного сподівання, якщо існує спір щодо правильного

тлумачення та застосування національного законодавства і вимоги заявника згодом відхиляються

національними судами (див. вищенаведене рішення у справі «Копецький проти Словаччини».

В рішенні ЄСПЛ у справі «Федоренко проти України» визначено: «заявник мав щонайменше

«законні сподівання» на дохід відповідно до пункту договору про доларовий еквівалент суми в

гривні, і це сподівання може вважатися «майном» у розумінні ст. 1 Першого протоколу до Конвенції.

Європейський суд з прав людини також констатував, що дії управління юстиції можна розцінити як

такі, що звели нанівець «законні сподівання» заявника за договором і позбавили його, зокрема,

умови, на яку він погодився під час укладання договору.

Доводи апеляційної скарги про неповноту оцінки судом всіх доказів та невірного застосування законодаства, не можуть бути взятими до уваги, оскільки не відповідають матеріалам справи, не спростовують правильність та обгрунтованість встановлених судом обставин та набутого судом висновку, не спростовують, а зведені до переоцінки доказів, яким суд надав справедливу, мотивовану та об'єктивну оцінку та перевстановлення обставин, які правильно з'ясовані судом. .

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, внаслідок чого апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 317 ЦПК України, судова колегія -

У ХВ А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Інфокс" Заржицької Валерії Олександрівни - відхилити.

Рішення Приморського районного суду м.Одеси від 23 лютого 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили ухвалою суду.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: Л.А. Гірняк

Є.С. Сєвєрова