АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/1958/2017 Головуючий в 1-й інстанції - Лужецька О.Р.
Доповідач-Чобіток А.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого -Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В., Крижанівської Г.В.

при секретарі - Казанник М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 05 квітня 2016 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа : ОСОБА_3 про визнання поруки припиненою ,-

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року позивач пред»явив зазначений позов до відповідачів та зазначав,що 05 липня 2007 року між АКБ СР «Укрсоцбанк» , правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір кредиту №032/29-212к , відповідно до умов якого банк надав позичальнику у тимчасове користування грошові кошти в сумі 40 000 швейцарських франків зі сплатою 9.30 % річних з кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 05.07.2022 року.

В цей же день в забезпечення виконання позичальником своїх зобов»язаень за вказаним кредитним договором, між банком, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір поруки № 02-10/2324, відповідно до якого поручитель зобов»язувався перед кредитором у повному обсязі відповідати солідарно за виконання позичальником зобов»язань щодо повернення суми кредиту,процентів за користування кредитом, а також штрафних санкцій, передбачених договором кредиту.

17 грудня 2010 року між банком , позичальником та поручителем було укладено додаткову угоду, якою була встановлена процентна ставка в розмірі 9,61%.

Посилаючись на неналежне виконання позичальником своїх зобов»язань щодо повернення кредитних коштів, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 27.08.2015 року становить 1 181 923,83 грн. і складається з суми заборгованості : за кредитом у розмірі 34 910,76 швейцарських франків,що за курсом НБУ становить 791292,80 грн., за відсотками у розмірі 11 887,12 швейцарських франків,що за курсом НБУ становить 269 435,35 грн.,пені за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 2 596,61 швейцарських франків,що за курсом НБУ становить 58 855,12 грн. та пені за несвоєчасне повернення відсотків у розмірі 2750,38 швейцарських франків,що за курсом НБУ становить 62 340,55 грн.,позивач просив стягнути солідарно з відповідачів вказану заборгованість.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 05 квітня 2016 року в задоволенні первісного позову відмовлено, а зустрічний позов ОСОБА_3 про припинення поруки задоволено.

В апеляційній скарзі представник позивача просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове,яким задовольнити позовні вимоги. Вказує, що суд помилково прийшов до висновку про сплив строку позовної давності на пред»явлення позову та припинення поруки,оскільки боржник останній платіж сплатив в 2013 році, а позов був пред»явлений в грудні 2015 року.

Вислухавши доповідь судді, пояснення сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги , обставини справи , колегія суддів приходить до наступного.

Встановлено, що 05 липня 2007 року між АКБ СР «Укрсоцбанк» , правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір кредиту №032/29-212к , відповідно до умов якого банк надав позичальнику у тимчасове користування грошові кошти в сумі 40 000 швейцарських франків зі сплатою 9.30 % річних з кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 05.07.2022 року.

Підпунктом 1.1.1 вказаногодоговору , сторони визначили, що починаючи з місяця, що слідує за місяцем надання кредиту, позичальник щомісячно 16числа кожного місяця рівними частинами сплачує кредитору суму грошових коштів, яка включає заборгованість за кредитом і проценти за користування кредитом з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом до 05 липня 2022 року.

При цьому ОСОБА_2 зобов»язувався сплачувати проценти за ви користування кредиту в порядку, визначеному договором та своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час використання та можливими штрафними санкціями в порядку п. 1.1. договору ( п.п. 3.3.9,3.3.10 договору)

У пункті 4.5. договору, позичальник та кредитор погодили, що у разі невиконання ( неналежного виконання) позичальником обов»язків, визначених п.п. 3.3.9,3.3.10 цього договору, протягом більше, ніж 60 (шістдесят) календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобов»язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню) .

В цей же день, взабезпечення виконання взятих зобов'язань ОСОБА_2 за вказаним договором кредиту, між банком, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений договір поруки № 02-10/2324, за умовами якого остання взяла зобов»язання солідарно відповідати за виконання позичальником зобов»язань щодо повернення суми кредиту,процентів за користування кредитом, а також штрафних санкцій, передбачених договором кредиту. Строк дії договору поруки встановлено до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобов»язань.

17.12.2010 року ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 , додатковою угодою до вищевказаного договору кредиту внесли зміни щодо погашення останнього, пунктом 2.1. якої встановили нову процентну ставку в розмірі 9,61 відсотків річних, а пунктом 2.3. встановили, що погашення залишку кредитної заборгованості здійснюється до 20 числа ( включно кожного місяця) за встановленим графіком.

В цей же день сторони відповідно внесли зміни і в договір поруки, укладений між ПАТ «Укрсоцбанк» , ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Згідно з розрахунком заборгованості наданим позивачем, остання сплата чергового платежу, передбачено умовами додаткової угоди, відповідачем здійснена 20.03.2012 року, а в подальшому лише 29.01.2013 року ( а.с. 16 ) .

Даний позов направлено до суду поштою 08.12.2015 року ( а.с.30 конверт).

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 213 ЦПК України, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк» , суд встановив та виходив з того, що позивачем пропущений трирічний строк звернення до суду, встановлений ст. 257 ЦК України, про що заявлено відповідачем .

Пославшись на ч. 4 ст. 559 ЦК України, суд першої інстанції припинив договір поруки, укладений між сторонами у справі, виходячи з того, що протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов»язання за договором кредиту, укладеним між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2, кредитор вимог до поручителя, ОСОБА_3, не пред»явив.

Таке рішення суду є законним та обґрунтованим , відповідним обставинам справи та нормам матеріального та процесуального права, що регулює правовідносини, що виникли між сторонами, висновків якого доводи апеляційної скарги не спростовують з наступних підстав.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 253 , ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов»язано його початок. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно із статтею 509 ЦК України, зобов»язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов»язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов»язку.

Одним із видів порушення зобов»язання є прострочення-невиконання зобов»язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов»язання» ( статті 530, 631 ЦК України).

Якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вже зазначалось вище, то пунктом 2.3. додаткової угоди до договору кредиту №032/29-212к від 05.07.2007 року, укладеного між сторонами , встановлено, що відповідач зобов"язався здійснювати погашення залишку кредитної заборгованості до 20 числа ( включно кожного місяця) за встановленим графіком .

При цьому пунктом 4.5 договору кредиту позичальник та кредитор погодили, що у разі невиконання ( неналежного виконання) позичальником обов»язків, визначених п.п. 3.3.9,3.3.10 цього договору, протягом більше, ніж 60 (шістдесят) календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобов»язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню) .

Враховуючи, викладене та ту обставину, що останній платіж відповідачем здійснено 20.03.2012 року, то погашення кредиту повинно було проведено відповідачем не пізніше 20.05.2012 року, тобто через 60 днів після дати здійснення останнього платежу, оскільки відповідно до п. 4.5 договору кредиту саме з вказаної дати строк користування кредитом вважається таким, що сплив.

Таким чином, саме з 21.05.2012 року у позивача виникло право пред»явити до ОСОБА_2 вимоги про стягнення заборгованості за кредитом та відсотків за користування ним і таке право діяло протягом трьох років до 21.05.2015 року .

Проте позов пред»явлено лише 08.12.2015 року.

При цьому твердження позивача про те, що оскільки останній платіж відповідачем здійснено 29.01.2013 року і саме з цієї дати розпочинається перебіг позовної давності, на висновки суду першої інстанції не впливає , оскільки п. 4.5. договору кредиту, сторони чітко визначили строк спливу користування кредитом у разі невиконання ( неналежного виконання) позичальником обов»язків, визначених п.п. 3.3.9,3.3.10 цього договору, протягом більше, ніж 60 (шістдесят) календарних днів .

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За таких обставин, враховуючи заяву відповідача про застосування позовної давності , суд першої інстанції мав усі передбачені законом підстави для відмови у задоволенні позову , оскільки поважних причин, за яких позивачем пропущено строк пред»явлення даної вимоги не встановлено та на такі останнім не вказано. При цьому судом правильно враховано правову позицію Верховного Суду України з вказаного питання з огляду на умови договору кредиту, а саме його п. 4.5..

Крім того, згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Зважаючи на ту обставину, що у договорі поруки не встановлено строк закінчення його дії, то протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, що в даному випадку є 21.05.2012 року, позивач повинен був пред»явити вимогу до ОСОБА_3, як поручителя за договором кредиту.

Проте даний позов було пред»явлено до ОСОБА_3 лише 08.12.2015 року, в зв»язку з чим є всі правові підстави, що порука ОСОБА_3 перед позивачем припинилась, що і враховано судом першої інстанції при вирішенні даної справи.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо,а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість рішення ухваленого по даній справі , висновків якого доводи апеляційної скарги не спростовують.

Керуючись ст.ст.304,307,308,313-315,319 ЦПК України,колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 05 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - Судді -