Справа № 481/230/17
Провадж.№ 2/481/180/2017
Р І Ш Е Н Н Я

іменем У К Р А Ї Н И

04.12.2017 року Новобузький районний суд Миколаївської області в складі головуючої судді Уманської О.В., за участю секретаря Кузьміній Н.П., відповідача ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Новий Буг Миколаївської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Позивач ПАТ КБ «ПиватБанк» звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач ОСОБА_1 відповідно до укладеного із ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитного договору б/н від 24.10.2012 р. отримав кредит у розмірі 30000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення що відповідає строку дії картки. У порушення умов цього договору від відповідача не надходять платежі по кредиту та проценти за користування ним, у звязку із чим станом на 31.01.2017 р. виникла заборгованість у сумі 27473 грн. 12 коп., яку і просить стягнути із відповідача та судові витрати у розмірі 1600,00 грн.

У судові засідання представник відповідача не зявлявся, направляючи при цьому заяви про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримував та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у дане судове засідання не зявився. У судовому засіданні яке відбулося 25.05.2017 року відповідач вимоги визнав частково. При цьому, відповідач пояснив, що дійсно у Новобузькому відділенні банку у анкеті-заяві він розписувався за отримання зарплатної картки. Банк його із умовами та правилами кредитування ані усно, ані письмово не ознайомлював. Щодо отримання кредитних коштів він не заперечував, однак усі нарахування як то відсотки, штрафи, пеня та комісія ним заперечувались, оскільки суду не доведено на яких саме умовах було отримано кредитні кошти.

Суд, вислухавши пояснення відповідача, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.10.2012 року ОСОБА_1 підписав анкету заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку (далі Умови та Правила) з приводу оформлення на своє ім'я заробітної картки. У розділі визначення бажаного кредитного ліміту по платіжній картці «Універсальна» /GOLD розмір кредитного ліміту у гривні не зазначено. Друкованим текстом анкети-заяви передбачено наступне - «Я згоден (-на) з тим, що ця заява разом із Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між мною та банком Договір про надання банківських послуг. Я ознайомився(-лась) і згодний (-на) з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банка, які були надані мені для ознайомлення в письмовому вигляді. Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті Приватбанка www.privatbank.ua. Я зобовязуюсь виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті Приватбанка www.privatbank.ua».

Номер виданої кредитної картки та з якими саме затвердженими Умовами і Правилами, тарифами ознайомлений відповідач та дав згоду у анкеті-заяви не зазначено.

До позову банком долучені витяг з Умов та Правил, без зазначення коли та ким затверджених, які відповідачем не підписані.

Додана банком довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», відповідачем також не підписана.

Окрім того, матеріалами справи не доведено про домовленість сторонами щодо встановлення відповідачу кредитного ліміту в розмірі 30000,00 грн. на платіжну картку, про розмір сплати процентів за користування кредитом, строки та умови його погашення.

Вимоги законодавства, що стосуються чинності кредитних договорів, їх дійсності встановлені як ЦК України (статті 215, 1048, 1052, 1054), так і Законом України від 12 липня 2001 р. № 2499-VI «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», статтями 18-19 Закону України «Про захист прав споживачів».

Так, відповідно до загальних вимог цивільного законодавства сторони кредитного договору повинні мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення сторін має бути вільним і відповідати їхній внутрішній волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054, ст. 1055, ч. 2 1056-1 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Частинами 1, 2 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частина 2 ст. 207 ЦК України передбачає, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Викладеними нормами матеріального закону визначені істотні умови укладення кредитного договору, а саме розмір суми кредиту, умови його надання, сплати процентів за користування кредитом, які визначаються при укладенні сторонами договору шляхом складення його в письмовій формі, що підписується сторонами.

Кредитний договір вважається укладеним, якщо сторонами, у передбачених законом порядку та формі, досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов відповідно до норм чинного законодавства.

Підставами позовних вимог є порушення відповідачем умов кредитного договору, який складається з анкети-заяви, довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» 55 днів пільгового періоду та Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідно до статей 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторонам повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх заявлених вимог у позові, дотримуючись засад змагальності у цивільному судочинстві.

Представленими банком доказами засвідчено, що відповідач заповнював анкету - заяву з приводу відкриття йому карткового рахунку для виплати заробітної плати, у якій своїм підписом засвідчив друкований текст, що заява разом з пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами, а також тарифи складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, з яким та його умовами він ознайомлений і дає згоду.

Проте, з якими саме затвердженими Умовами та Правилами ознайомлено відповідача і він згоден в анкеті-заяві не зазначено, а тому ствердження банку про те, що Умови та Правила надання банківських послуг, є умовами надання відповідачу кредиту, вказані у анкеті-заяві ґрунтується на припущеннях і тому не може бути покладено в основу доказування підстав вимог позову, оскільки не спростовує заперечення відповідача з приводу його ознайомлення з умовами надання банківських послуг у зв'язку із зверненням до банку для відкриттям банківського карткового рахунку для виплати заробітної плати.

Ніякого посилання про узгодження сторонами умов кредитного договору, а саме суми кредитного ліміту, умов його отримання, розміру процентів за користування кредитом підписана анкета-заява не містить.

Відсутні підстави для визнання належним доказом про узгодження сторонами тарифів, про що йдеться мова у антені-заяві, бо представлену банком довідку про умови кредитування з використанням кредитки, яка містить характеристику та визначення застосованих в ній значень, яка підписана головою правління банку, відповідач не підписував.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що через не укладання сторонами по справі кредитного договору у передбачених законом порядку та формі, між ними не виникли кредитні правовідносини, а факти визнання отримання відповідачем кредитної банківської картки, засвідчення підписом у анкеті - заяві про складання договору про надання банківських послуг не може бути визнано належними та допустимими доказами про укладення сторонами кредитного договору.

Дана правова позиція викладена Верховним Судом України у справі № 6-16цс15.

Незважаючи на те, що умови викладені в анкеті-заяві містять ознаки договору приєднання, який передбачає приєднання до запропонованих умов, встановлених однією стороною - банком, викладених в затверджених Умовах та Правилах та у довідці про умови кредитування з використанням кредитки, ці обставини не дають підстав для визнання їх складовою договору банківських послуг, про який ведеться мова у анкеті-заяві, у разі відсутності на них підпису іншої сторони, яка приєднується. Ознакою такого договору - це відсутність у сторони, що приєднується можливості приймати участь у визначені умов договору, але сторона - приєднання не позбавлена законом права його підписати, чим підтверджує свою згоду на укладання договору на таких умовах.

Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Незважаючи на те, що відповідач частково визнав позов та надав суду свій розрахунок заборгованості, суд не може його прийняти як належний, оскільки без належним чином укладеного кредитного договору, в судовому засіданні не встановлено мета, сума і строк кредиту; умови і порядок його видачі та погашення; види (способи) забезпечення зобовязань позичальника; відсоткові ставки; порядок плати за кредит; порядок зміни та припинення дії договору; відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору. Судом навіть не встановлено чи набув вже позивач право вимоги дострокового погашення заборгованості. А тому з огляду на вищевикладене позов ПАТ КБ «Приват Банка» до ОСОБА_1 про стягнення із нього заборгованості за кредитним договором № б/н від 24.10.2014 року не підлягають задоволенню

Відповідно до ст.88 ЦПК України вимоги позивача щодо відшкодування судових витрат задоволенню не підлягають, оскільки позивачу в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Керуючись ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст. 1049, ст. 1054 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214-215, 217, 218 ЦПК України, суд,

вирішив:

Відмовити в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги через Новобузький районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя