Справа № 214/5885/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25 січня 2017 року, Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого - судді Чернової Н.В.,

при секретарі - Ізак О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Кривому Розі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, представника позивача ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет споруПридніпровська товарна біржа, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивачів ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про визнання договору міни нерухомого майна дійсним, посилаючись на те, що 21 квітня 1999 року у Криворізькому філіалі Придніпровської товарної біржи між ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 укладено договір міни нерухомого майна. В обґрунтування свого позову вказала, що договір був укладений на виконання біржового контракту, зареєстрованого на Криворізькій філії Придніпровської товарної біржі 21.04.1999 року за № 151-Н/99. На підставі зазначеного договору ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_6 обміняли свою квартиру за адресою АДРЕСА_1, яка на підставі довідки-характеристики №2123/2 від 08.02.1999 загальною площею 60,70 кв.м., складається з чотирьох кімнат та знаходиться на першому поверсі п'ятиповерхового будинку на ? частину домоволодіння за адресою АДРЕСА_2, яка належала ОСОБА_5 Сторони дійшли згоди щодо всіх істотних умов договору. Договір був зареєстрований в Криворізькому міському бюро технічної інвентаризації 21.05.1999 року, про що внесений запис в реєстрову книгу за № 3 доп. на сторінці № 41 запис № 223.

Після підписання договору позивачі зареєструвались за адресою: АДРЕСА_2 та сплачували комунальні платежі за рахунками. На теперішній час позивачі мешкають у даному будинку, ведуть спільне домашнє господарство, підтримують будинок у належному стані. Відповідач у свою чергу проживає у колишній квартирі позивачів та претензій зі сторони відповідача не надходило.

У липні 2016 року, з метою відчуження нерухомого майна позивачі звернулись до приватної нотаріальної контори, але здійснити даний правочин не мали змоги. Нотаріус роз'яснила, що всі договори, які були укладені на товарних біржах на даний час вважаються недійсними, договір не був посвідчений нотаріально, а лише зареєстрований на біржі, що є порушенням чинного законодавства України.

Оскільки, позивачі повністю виконали умови договору, однак розпорядитись своєю власністю не мають змоги, так як не має можливості нотаріально посвідчити договір, змушені звернутись до суду.

Позивачі у судове засідання не з'явилась, представник позивачів подала заяву про розгляд справи за її відсутності у письмовому провадженні та просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, у зв'язку з надходженням заяви від відповідача про визнання позовних вимог.

Відповідач у судове засідання не з'явилась, однак надала суду 10.12.2016 р. заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги визнала, вважає за можливе їх задоволення.

Представник третьої особи - товарної біржи «Придніпровська товарна біржа», до судового засідання не з'явився, заяв до суду не надав.

На підставі ст.ст. 169,224 ЦПК України, суд вважає, що дану справу можливо вирішити на підставі наявних в ній даних та доказів та ухвалити рішення.

Дослідивши матеріали справи в судовому засіданні встановлені наступні обставини і визначені відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами ЦК України та Закону України «Про товарну біржу».

Суд, дослідивши письмові докази по справі, враховуючи позицію сторін у справі та визнання відповідачем позову, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено,що 21 квітня 1999 року у Криворізькому філіалі Придніпровської товарної біржи між ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 укладено договір міни нерухомого майна. Вказаний договір був укладений на виконання біржового контракту, зареєстрованого на Криворізькій філії Придніпровської товарної біржі 21.04.1999 року за № 151-Н/99 та був зареєстрований в Криворізькому міському бюро технічної інвентаризації 21.05.1999 року, про що внесений запис в реєстрову книгу за № 3 доп. на сторінці № 41 запис № 223.

На теперішній час позивачі мешкають та зареєстровані у даному будинку, ведуть спільне домашнє господарство, підтримують будинок у належному стані. Відповідач у свою чергу проживає у колишній квартирі позивачів та претензій не має, про що свідчить заява відповідача.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, які укладаються та посвідчуються на біржі не потребують нотаріального посвідчення. Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Стаття 9 Житлового Кодексу України вказує, що громадяни України мають право на придбання будинків і квартир на біржових торгах.

Відповідно до ст. 241 ЦК України 1963 року, за договором міни між сторонами провадиться обмін одного майна на інше. Кожний з тих, хто бере участь у міні, вважається продавцем того майна, яке він дає в обмін, і покупцем майна, яке він одержує.

Згідно ст. 242 ЦК України 1963 року, до договору міни застосовуються відповідно правила про договір купівлі-продажу, якщо інше не випливає з змісту відносин сторін.

Згідно ч. 2 ст. 47 ЦК України 1963 року, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі, за вимогою сторони, яка уклала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Відповідно до ст. 224 ЦК України (в редакції 1963 року), яка діяла на час вказаних вище правовідносин, за договором купівлі - продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 2 ст. 15 Закону України "Про товарну біржу" в редакції, чинний станом на 03 лютого 2001 року, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року), нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Тобто обов'язковою ознакою письмової форми є те, що сторони власноручно вчиняють підпис на відповідному документі при укладенні правочину.

Згідно статті 210 Цивільного кодексу України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Аналізуючи викладене, приймаючи до уваги, що договір міни є однією із письмової форми правочину, підписаний сторонами та пройшов державну реєстрацію відповідно до чинного на той час законодавства, такий договір укладений на той час правомірно з додержання вимог закону, та зазначений договір міни є дійсним.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 174, 208, 209, 212-215, 223, 296 ЦПК України суд, ст.ст.47,153,227, ЦК УРСР 1963 року, ст.ст. 207, 210, 267 ЦК України -

ВИРІШИВ:

Визнати дійсним договір міни нерухомого майна від 21 квітня 1999 року укладений на виконання біржового контракту, зареєстрованого на Криворізькій філії Придніпровської товарної біржі 21.04.1999 року за № 151-Н/99 між ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6 та ОСОБА_5.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.В.Чернова