РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/10446/17

Провадження № 2/643/5251/17

23.11.2017 Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого Скотаря А.Ю.

при секретарі Кречетовій М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою в якій зазначив, що є самотнім, непрацездатним чоловіком похилого віку, страждає на ряд хронічних захворювань, що підтверджується випискою з медичної картки, потребує постійного лікування, не має іншої, ніж відповідач, яка є його донькою, близької людини, яка може допомагати йому та підтримувати матеріально. Єдиним його доходом є пенсія у розмірі 1900 грн., яку він повністю витрачає на оплату комунальних послуг, придбання ліків.

Донька ОСОБА_2 є працездатною особою, проте не надає йому жодної допомоги, хоча має таку можливість, в звязку з чим позивач просить стягнути з відповідачки аліменти на своє утримання у розмірі 1500 грн. щомісячно.

До суду позивач надав заяву в якій просив розглянути справу у свою відсутність та задовольнити позов в повному обсязі.

ОСОБА_2 до суду не зявилась, проте надіслала заперечення на позов в яких зазначила, що викладені в позові обставини не відповідають дійсності. Після смерті матері позивач пропонувала батькові продати нерухомість у м. Харкові та переїхати жити до неї у м. Одеса, щоб дало змогу піклуватися про нього, проте позивач відмовився від цього. ОСОБА_1 вказує, що відповідач є його єдиною близькою людиною, яка повинна надавати йому допомогу, проте замовчує про існування працездатного сина, до якого жодної вимоги не предявляє. До того ж батька не можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги, так як він мешкає у трикімнатній квартирі, 1/4 частину якої придбав у відповідача за 6000 доларів США, тобто має певні накопичення. Дану квартиру він міг би продати і придбати меншу за площею, а на різницю у вартості гідно жити. Крім того, це надасть можливість економити на комунальних послугах. Він є власником гаражу № 60 в гаражному кооперативі «Перемога», який здає в оренду та отримує орендну плату, крім того отримує грошову допомогу від Харківського обласного благодійного єврейського фонду, як вязень німецької окупації. Хвороби, на які посилається позивач, є такими, що відповідають його віку, разом з тим доказів постійних, систематичних витрат на лікування останнім не надано. Отже, батько здатен самостійно забезпечити себе належними умовами життя і не є особою, яка потребує матеріальної допомоги.

Крім того, відповідач просила врахувати, що вона не працює, має на утриманні двох малолітніх дітей, єдиним джерелом доходу в її сімї є заробітна плата чоловіка, яка складає 3300 грн. на місяць.

Дослідивши надані докази, суд встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини: той факт, що позивач є батьком відповідача, непрацездатною (за віком) особою, мешкає один у трикімнатній квартирі АДРЕСА_1, разом з тим має сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, сторонами не заперечується, отже не підлягає доказуванню, як і той факт, що пенсія позивача станом на квітень 2017 року складала 1900 грн. (а.с. 5, 6).

З вказаних підстав твердження ОСОБА_1, що єдиною близькою людиною, яка може надавати йому допомогу, є відповідач, а іншої немає не відповідає дійсності.

Розмір пенсії позивача є таким, що перевищує встановлений ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України» прожитковий мінімум на осіб, які втратили працездатність, який на момент подання позову складає 1312 грн., а з грудня цього року буде складати 1373 грн.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 10.08.2017, тобто укладеного за пять днів до звернення ОСОБА_1 до суду з вказаним позовом, останній придбав за 154398,00 грн., що еквівалентно на момент укладення договору 6000 доларів США, 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 (а.с. 43-46).

Крім того, 10.08.2017 ОСОБА_1 в якості дару прийняв у власність 1/4 частину гаражу № 60 у м. Харкові по вул. Світлій, 29-Б в автогаражному кооперативі «Перемога», ставши власником даної нерухомості в цілому (а.с. 39-41, 47-49).

Вказані вище обставини, а також ті факти, що ОСОБА_1, будучи пенсіонером та отримуючи пенсію в розмірі 1900 грн. здатен оплатити комунальні послуги одним платежем на суму 2274,03 грн. (а.с. 7) дають суду привід вважати не безпідставними твердження відповідача про наявність у позивача додаткового, крім пенсії, доходу, певних накопичень, а також можливості покращити умови життя власними силами шляхом реалізації наявної нерухомості. Додана позивачем виписка з медичної карти амбулаторного хворого підтверджує наявність певного діагнозу, проте не витрати останнього на лікування (а.с. 8).

Відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні донька, син зобовязані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

З погляду на досліджені докази суд не вважає доведеним факт потреби ОСОБА_1 у матеріальній допомозі, отже позов не може бути задоволений.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст. 202 СК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з моменту його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з моменту отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А.Ю. Скотар