Справа №601/1689/16
Провадження № 2/601/38/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2017 року Кременецький районний суд Тернопільської області в складі: головуючої судді Мочальської В.М.,

при секретарі Коляді О.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 та її представника адвоката ОСОБА_2,

відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 та її представника адвоката ОСОБА_5,

третьої особи ОСОБА_6,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Кременці в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах дітей: малолітньої ОСОБА_7, неповнолітнього ОСОБА_8 до Кременецької районної державної адміністрації, голови Кременецької районної державної адміністрації ОСОБА_9, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів орган опіки та піклування Кременецької районної державної адміністрації, приватний нотаріус Кременецького районного нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання протиправними та скасування розпоряджень голови районної державної адміністрації, комісії з питань захисту прав дитини районної державної адміністрації, про скасування договору дарування,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, діючи в інтересах дітей - неповнолітнього ОСОБА_8 та малолітньої ОСОБА_7, звернулася до суду з позовом до Кременецької районної державної адміністрації, голови Кременецької районної державної адміністрації ОСОБА_9, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів орган опіки та піклування Кременецької районної державної адміністрації, приватний нотаріус Кременецького районного нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання протиправними та скасування розпоряджень голови районної державної адміністрації, комісії з питань захисту прав дитини районної державної адміністрації, про скасування договору дарування.

Позивач вказала, що 02 грудня 2015 року голова Кременецької районної державної адміністрації видав розпорядження № 539-од «Про надання дозволу на відчуження (дарування) 1/10 частки житлового будинку», яким ОСОБА_3 надано дозвіл на відчуження (дарування) в користь ОСОБА_4 1/10 частки з належних йому на праві приватної спільної часткової власності 11/25 часток житлового будинку №21 по вул. Липовиця, 11 м.Кременець Тернопільської області.

06 квітня 2016 року голова Кременецької районної державної адміністрації видав розпорядження № 159-од «Про внесення змін у розпорядження голови районної державної адміністрації від 02 грудня 2015 року № 359-од», яким ОСОБА_3 надано дозвіл на відчуження (дарування) в користь ОСОБА_4 1/25 частки з належних йому на праві приватної спільної часткової власності 11/25 часток житлового будинку №21 по вул. Липовиця, 11 м.Кременець Тернопільської області.

07 квітня 2016 року ОСОБА_3, отримавши дозвіл на відчуження, подарував ОСОБА_4 1/25 частку з належних йому на праві приватної спільної часткової власності 11/25 часток житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями №21 по вул. Липовиця, 11 м.Кременець Тернопільської області.

Посилаючись на те, що оскаржувані розпорядження, рішення комісії з питань захисту прав дитини районної державної адміністрації та договір дарування обмежують права її дітей - малолітньої ОСОБА_7, неповнолітнього ОСОБА_8, що виражається у зменшенні житлової площі для проживання, позивач просила визнати незаконними і скасувати оскаржувані розпорядження, пункт 3 протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини Кременецької РДА від 01 грудня 2015 року №15 та скасувати договір дарування 1/25 частини житлового будинку №21, що в м. Кременець вул. Липовиця, 11 Тернопільської області, укладений 07 квітня 2016 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Кременецького нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрований в реєстрі за № 753.

У судовому засіданні позивач підтримала свій позов з підстав, наведених у позовній заяві.

Представник Кременецької РДА, голова Кременецької РДА ОСОБА_9 у судове засідання не зявилися, хоча про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що він має право розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнала та дала пояснення аналогічні поясненням ОСОБА_3.

Третя особа ОСОБА_6 позов не визнала та пояснила, що оскаржуваний правочин відповідає вимогам закону.

Суд, вислухавши пояснення сторін, третьої особи, дослідивши представлені сторонами докази прийшов до переконання про те, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до розпорядження голови Кременецької районної державної адміністрації від 02 грудня 2015 року № 539-од «Про надання дозволу на відчуження 1/10 частки житлового будинку надано ОСОБА_3 дозвіл на відчуження (дарування) в користь ОСОБА_4 1/10 частки з належних йому на праві приватної спільної часткової власності 11/25 часток житлового будинку №21 по вул. Липовиця 11 м.Кременець Тернопільської області.

Відповідно до розпорядження голови Кременецької районної державної адміністрації від 06 квітня 2016 року № 159-од «Про внесення змін у розпорядження голови районної державної адміністрації від 02 грудня 2015 року № 359-од» ОСОБА_3 надано дозвіл на відчуження (дарування) в користь ОСОБА_4 1/25 частки з належних йому на праві приватної спільної часткової власності 11/25 часток житлового будинку №21 по вул. Липовиця 11 м.Кременець Тернопільської області.

Відповідно до витягу з протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини районної державної адміністрації від 01 грудня 2015 року комісія вирішила надати згоду на відчуження (дарування) ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 1/10 частки з належних йому на праві приватної спільної часткової власності 11/25 часток житлового будинку №21 по вул. Липовиця 11 м. Кременець Тернопільської області.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна 11/25 частка житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями по вул. Липовиця 11, будинок 21 м. Кременець Тернопільської області належить ОСОБА_3. 07.04.2016 року за реєстром № 753 ОСОБА_6, приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу, посвідчено договір дарування 1/25 частину житлового будинку, а саме житлова кімната згідно з планом 1-10 площею 15,5 кв.м., від імені ОСОБА_3 на імя ОСОБА_4.

Відповідно до договору дарування від 07 квітня 2016 року, який посвідчено приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу ОСОБА_6, ОСОБА_3 подарував ОСОБА_4 1/25 частку з належних йому на праві приватної спільної часткової власності 11/25 часток житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями №21 по вул. Липовиця, 11 м.Кременець Тернопільської області.

Відповідно до акту обстеження умов проживання №122 від 11.12.2015 року проведено перевірку фактичного проживання осіб в 1/2 частині житлового будинку по вул. Липовиця 11, 21 м. Кременець Тернопільської області, власником якї є ОСОБА_3. Під час обстеження встановлено, що частина будинку, яка належить ОСОБА_3 складається із трьох кімнат. В одній із кімнат проживає дочка власника ОСОБА_1 з малолітньою ОСОБА_7, в іншій - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, який є сином ОСОБА_1 та внуком ОСОБА_3, третя кімната прохідна, є кухня, веранда. Власник у будинку не проживає.

Відповідно до акту на факт проживання сімї ОСОБА_1 в житловому будинку по вул. Липовиця 11, 21 м. Кременець Тернопільської області, власником якої є ОСОБА_3, під час обстеження встановлено, що частина будинку, яка належить ОСОБА_3 складається із двох кімнат. В одній із кімнат проживає дочка власника ОСОБА_1 з малолітньою ОСОБА_7, в іншій - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, який є сином ОСОБА_1 та внуком ОСОБА_3.

Відповідно до заяви ОСОБА_3 від 11.04.2016 року та ОСОБА_4 від 12.04.2016 року начальнику Кременецького ВП ГУНП в Тернопільській області відповідачі повідомляють ОСОБА_1 про її виселення з кімнати.

Відповідно до рапорту старшого інспектора-чергового Кременецького відділу поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_10 12.04.2016 року телефоном надійшло повідомлення від ОСОБА_4, жительки м. Кременець вул. Липовиця 11, 21 про те, що її родичка ОСОБА_1 проживає там же без документів на будинок та не хоче залишати вказаний будинок.

Відповідно до будинкової книги прописки громадян, що мешкають у будинку №21 по вул. Липовиця 11, у вказаному будинку зареєстрована позивач з дітьми.

Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-ИД № 080057 ОСОБА_8 народивсмя 27 лютого 1998 року, позивач є його матірю.

Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-ИД № 122615 ОСОБА_7 народилася 01 липня 2010 року, позивач є її матірю.

Відповідно до акту депутатського обстеження від 08.08.2016 року, кімната згідно з планом 1-10 площею 15,5 кв.м. по вул. Липовиця 11, 21 м. Кременець Тернопільської області, яка згідно договору дарування від 07 квітня 2016 року зареєстрована за ОСОБА_4, перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_1. У 14/25 частинах житлового будинку, що зареєстровані за ОСОБА_11, яка складається з двох кімнат, у одній кімнаті проживає власниця, а у другій кімнаті фактично проживає пять членів сімї ОСОБА_4.

07 квітня 2016 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено нотаріально посвідчений договір дарування, за яким ОСОБА_3 подарував, а ОСОБА_4 прийняла в дар 1/25 частину житлового будинку, а саме кімнати згідно з планом 1-10 площею 15,5 кв.м. по вул. Липовиця 11, 21 м. Кременець Тернопільської області.

Таким чином, на даний час ОСОБА_11, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є співвласниками житлового будинку по вул. Липовиця 11, 21 м. Кременець Тернопільської області на праві спільної часткової власності в ідеальних частках без поділу будинку між співвласниками в натурі та без визначення порядку користування вказаним житловим будинком.

Згідно зі ст. 16 ЦК України визнання правочину недійсним є одним з передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів осіб, а загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачені статтею 215 цього Кодексу.

Так, відповідно до частин 1-3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність установлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи статей 3, 15, 16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, передбачених законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене, в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається необхідний спосіб захисту порушеного права, якщо таке порушення відбулось.

Звертаючись до суду з позовом про скасування договору дарування від 07 квітня 2016 року ОСОБА_1, яка діє в інтересах дітей, послалася на те, що зміст укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 правочину суперечить вимогам ч.2 ст. 12 Закону України Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей.

Відповідно до ст.ст. 17, 18 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання.

Держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.

Стаття 12 Закону України "Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей" держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям.

Системний аналіз положень ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», ст. ст. 17,18 Закону України «Про охорону дитинства» дає підстави для висновку про те, що попередній дозвіл органу опіки та піклування при відчуженні нерухомого майна, право власності або право на користування яким, в разі використання його як житла, має дитина, надається лише в разі, коли власниками або користувачами відчужуваного майна є батьки або особи, які їх замінюють, а також коли останні укладають угоди від імені неповнолітніх. Крім того, вказані норми законодавства захищають право власності та речове право дітей на володіння, проживання та користування житловим приміщенням та направлення на недопущення порушень саме цих прав неповнолітніх та малолітніх осіб.

Згідно ч. 4 ст. 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них з ким вона проживає.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_8 та малолітня ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, є дітьми ОСОБА_1 та онуками відповідача ОСОБА_3 і відповідно мають право на користування та проживання в житловому будинку по вул. Липовиця 11, 21 м. Кременець Тернопільської області, власником 10/25 частин якого є їх дід ОСОБА_3 і з дозволу якого малолітня ОСОБА_7 та повнолітній ОСОБА_8 разом з матірю проживають в будинку.

При цьому ОСОБА_3, який є власником 10/25 частин вказаного житлового будинку, не є батьком малолітньої ОСОБА_7 та ОСОБА_8, або особою, яка його замінює, а тому ОСОБА_3 в силу вимог ст. 361 Цивільного кодексу України міг розпоряджатися належною йому на праві власності частиною житлового будинку без попереднього дозволу органу опіки та піклування на проведення його відчуження, а тому оскаржувані рішення не порушують права позивача та її дітей.

За змістом ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За таких обставин суд вважає, що права малолітньої ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користування та проживання в спірному житловому будинку ніяким чином не порушуються, адже право малолітньої ОСОБА_7 на користування та проживання в спірному житловому будинку є похідним від права користування цим будинком її матері - ОСОБА_1 та права власності її діда ОСОБА_3 і за умов проживання матері у вказаному будинку та наявності права власності діда на частину цього будинку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, ніяким чином не може бути виселена з вказаного будинку чи втратити право користування ним. Зміна власника ідеальної частки в спірному будинку, який відносно малолітнього не є батьком чи особою, що його замінює, ніяким чином не впливає на права малолітньої, адже право на проживання та користування житловим будинком залишились незмінними.

Також не заслуговують уваги твердження позивача та її представника ОСОБА_2 про те, що оскаржувані розпорядження, рішення комісії з питань захисту прав дитини районної державної адміністрації та договір дарування обмежують права її дітей - малолітньої ОСОБА_7, неповнолітнього ОСОБА_8, що виражається у зменшенні житлової площі для проживання, оскільки як малолітня ОСОБА_7 та ОСОБА_8 після зміни власника ідеальної частки мають право на користування спірним будинком в тих же межах, що і до укладення оспорюваного правочину, порядок користування будинком між співвласниками невизначений, а тому зміна власника ідеальної частки будинком ніяким чином не вплинула на права вказаних осіб.

Крім того, є необгрунтованим посилання позивча та її представника на вимоги ст.ст. 17, 18 Закону України від «Про охорону дитинства» , відповідно до яких батьки не мають права без дозволу органу опіки та піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, видавати письмові зобов"язання, та положення ст.12 ЗУ від 02.06.2005 року «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», які вимагають попередньої згоди органу опіки і піклування для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право використання яким мають безпритульні діти, оскільки вимоги вищезазначених норм Закону стосуються обов'язку батьків. В даному ж випадку сторонами договору дарування є не батьки, а дід і тітка.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 208, 212, 215, 292, 294 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_1, яка діє в інтересах дітей: малолітньої ОСОБА_7, неповнолітнього ОСОБА_8 до Кременецької районної державної адміністрації, голови Кременецької районної державної адміністрації ОСОБА_9, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів орган опіки та піклування Кременецької районної державної адміністрації, приватний нотаріус Кременецького районного нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання протиправними та скасування розпоряджень голови районної державної адміністрації, комісії з питань захисту прав дитини районної державної адміністрації, про скасування договору дарування відмовити.

Апеляційна скарга на рішення подається до апеляційного суду Тернопільської області через Кременецький районний суд Тернопільської області на протязі 10 днів з дня проголошення рішення.

Головуючий: