н/п 2/490/2912/2017 Справа № 490/5576/15-ц
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2017 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді Гуденко О.А.,

при секретарі - Кваша С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва позовну заяву Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_1 ого ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа: ОСОБА_3 про визнання договору поруки припиненим, -

ВСТАНОВИВ :

10 червня 2015 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва із позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_1Є про стягнення з них в солідарному порядку заборгованості за договором кредиту № 640/552- К552 від 05.06.2008 року в сумі 197800,26 грн.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 19 жовтня 2015 року позов Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором було задоволено.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 31 жовтня 2016 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення було задоволено, а заочне рішення від 19.10.2015 року було скасовано.

16 лютого 2017 року ОСОБА_1 було подано до суду зустрічну позовну заяву до ПАТ «Укрсоцбанк», третя особа ОСОБА_3 про визнання договору поруки припиненим.

Ухвалою суду первісний позов був обєднаний разом з зустрічною позовною заявою та відкрито провадження.

У судове засідання сторони не з'явились, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, вказав, що на задоволенні позову наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився, про день слухання справи повідомлявся належним чином за місцем реєстрації, про причини неявки суд не сповістив.

Представник відповідача ОСОБА_4 у судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, заперечувала проти заперечення первісного позову та наполягала на задоволенні зустрічної позовної заяви.

Справа розглядалася судом у відстуності сторні, оскільки в справі достатньо доказів про права та обовязки сторін.

Суд, перевіривши письмові докази по справі, вважає, що первісні позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а зустрічний позов підлягає задоволенню повністю.

Судом встановлено, що 05.06.2008 року між позивачем та ОСОБА_3 укладено договір кредиту № 640/552- К552, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 16000,00 дол.США зі сплатою 14,0% річних для поточних потреб. /а.с.7/.

Відповідно до п. 4.2 умов Договору, у разі прострочення відповідачем терміну сплати комісії за оформлення кредитної справи та відкриття позичкового рахунку, визначеного в п.3.3.15 цього Договору, визначеного в п.3.3.16 цього Договору, строків сплати процентів, визначених в п.2.4 цього Договору, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених п.п. 1.1, 2.6.3, 3.2.3, 4.4, 5.4 цього Договору відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасної сплаченої суми за кожен день прострочки, що діє у цей період.

У якості забезпечення виконання відповідачем ОСОБА_3 зобов'язань за договором кредиту № 640/552- К552, 05.06.2008 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 був укладений договір поруки № 640/552-П552, відповідно до якого останній зобов'язався перед позивачем у повному обсязі солідарно відповідати за виконання відповідачем ОСОБА_3 зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках, передбачених договором кредиту №4640/552- К552 від 05.06.2008 року /а.с.14-15/.

Як слідує із наданого розрахунку заборгованості, Банк виконав свої зобов'язання за Договором, видавши відповідачу кредит, тоді як відповідач систематично порушував умови договору. В зв'язку з чим за ним обліковується заборгованість: станом на 11.12.2014 р. утворилась заборгованість у розмірі 197800,26 грн., яка складається з наступного:

- 169389,09 грн. - сума заборгованості за кредитом,

- 23088,01 грн. - сума заборгованості за відсотками,

- 3950,13 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту,

- 1373,03 грн. - пеня за несвоєчасне повернення відсотків /а.с.17/.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.ст.526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, згідно умов договору, відмова від виконання зобов'язання не припускається. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Таким чином, судом встановлено, що позивачем зобов'язання за Договором виконанні належним чином, а відповідач від зобов'язань по оплаті кредиту та відсотків за кредитом ухиляється.

На підставі викладеного, суд вважає вимогу позивача про стягнення боргу у сумі 197800,26 грн. обґрунтованою частково, оскільки сума підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача.

При цьому, перевіривши обґрунтування зустрічного позову ОСОБА_1, суд приходить до висновку про їх повне задоволення з наступних підстав.

05.06.2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 укладено договір кредиту № 640/552- К552, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 16000,00 дол.США зі сплатою 14,0% річних для поточних потреб. Відповідно до п. 4.2 умов Договору, у разі прострочення відповідачем терміну сплати комісії за оформлення кредитної справи та відкриття позичкового рахунку, визначеного в п.3.3.15 цього Договору, визначеного в п.3.3.16 цього Договору, строків сплати процентів, визначених в п.2.4 цього Договору, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених п.п. 1.1, 2.6.3, 3.2.3, 4.4, 5.4 цього Договору відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасної сплаченої суми за кожен день прострочки, що діє у цей період. У якості забезпечення виконання третьою особою - ОСОБА_3 зобов'язань за договором кредиту № 640/552- К552, 05.06.2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та Позивачем ОСОБА_1 був укладений договір поруки № 640/552-П552 (надалі договір Поруки), відповідно до якого останній зобов'язався перед Відповідачем у повному обсязі солідарно відповідати за виконання третьої особи - ОСОБА_3 зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках, передбачених договором кредиту №4640/552- К552 від 05.06.2008 року.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Отже, порука це строкове зобовязання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє субєктивне право кредитора. В одному з своїх висновків Верховний Суд України у справi № 6-6цс14-1 (постанова вiд 17 вересня 2014 р.) прийшов до висновку, що умова договору про дію поруки до повного виконання боржником зобовязання перед кредитором не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки суперечить частині першій статті 251 та частині першій статті 252 ЦК України. У разі не встановлення в договорі поруки строку її припинення порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя (частина четверта статті 559 ЦК України). Тобто відповідно до статті 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А стаття 252 Цивільного кодексу України встановлює, що строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

В договорі поруки від 05.06.2008 року, строку не було встановлено. Юридичний аналіз даного договору дає можливість зробити висновок, що умов щодо строку даного договору досягнуто не було. Більше того, якщо зробити технічний аналіз даного договору, то можна дійти до висновку, що слово "Строк" вживається тільки раз у даному договорі. А саме в п. 1.1. «Поручитель зобовязується перед Кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання Позичальником зобовязань щодо повернення кредиту, сплати відсотків за користуванням Кредитом, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках, передбачених договором кредиту».

Прострочення виконання обовязку - це повне або часткове невиконання обовязку у встановлені Основним договором та або чинним законодавством України строки». Тобто, йде мова про відсильну норму договору, яка не має нічого спільного із строком договору поруки. Більш того, у Кредитному договорі встановлено, що зобов'язання сплачувати кредит виникає з липня 2008 по травень 2013 рік щомісячно 10 числа поточного місяця. Тобто, вказано термін, а не строк виконання зобов'язання. Як уже було вказано, поняття строк розкрито в статті 252 Цивільного кодексу України. Відповідно до цієї статті строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Отже, виходячи з положень другого речення ч. 4 ст. 559 ЦК України, вимога до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобовязання за договором повинна бути предявлена у судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто упродовж шести мiсяцiв iз моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або iз дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалiзацiї ним свого права, передбаченого ч. 2 ст. 1050 ЦК , або iз дня настання строку виконання основного зобовязання (у разi, якщо кредит має бути погашений одноразовим платежем). Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести мiсяцiв вiд дня настання строку виконання основного зобовязання або одного року вiд дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобовязання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дiї поруки не звернувся з позовом до поручителя. Цей правовий висновок зроблений Верховним Судом України за результатами розгляду справи № 6-53цс14, предметом якої був спiр про стягнення заборгованості за кредитним договором (постанова вiд 17 вересня 2014 р.).

Крім цього, при визнанні поруки припиненою враховується те, що у звязку з порушенням боржником графіка погашення платежів та виникненням заборгованості за кредитним договором, кредитор згідно до частини другої статті 1050 ЦК України та пунктом 10 кредитного договору, має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася.

Таким чином, аналізуючи частину четверту статті 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що застосоване в цій нормі поняття "строк чинності поруки" повинне розглядатися однаково, тобто як строк, протягом якого кредитор може в судовому порядку реалізувати свої права за порукою як видом забезпечення зобовязання. Відповідно закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобовязання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Згідно частини першої статті 553 Цивільного Кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Відповідно ж до вимог статті 554 ЦК України, в разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Кредитор у даному випадку має право вимагати виконання обовязку в повному обсязi як вiд усiх боржникiв разом, так i вiд будь-кого з них окремо. При цьому у разi предявлення вимоги кредитора про виконання обовязку лише до поручителів останнi солiдарно вiдповiдають перед кредитором у тому ж обсязi, що i боржник.

Оскільки, за кредитним договором № 640/552-К552 від 05 червня 2008 року, строк виконання зобов'язання встановлено внесення щомісячних платежів, що входять до змісту зобовязання, яке виникло на основі договору. Строк виконання боржником кожного щомісячного зобовязання згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку то, відповідно, порушення зобов'язання розпочалося із 15 вересня 2008 року, а додавши 6 місяців випливає дата 15березня 2009 року. Позовна заява 10 червня 2015 року, що становить більше шести років, хоча така вимога мала бути надіслана в межах шестимісячного строку.

Отже, непред'явлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останнього, а отже, і обов'язку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобов'язанням. Також треба зазначити, що звернення до суду після спливу передбаченого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку не є підставою для відмови в позові у зв'язку зі спливом строку позовної давності, а є підставою для відмови в позові у зв'язку з припиненням права кредитора на задоволення своїх вимог за рахунок поручителя.

Відповідно до пункту 1.1. договору поруки, у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником ОСОБА_3 взятих на себе зобов'язань по кредитному договору, поручитель ОСОБА_1 і позичальник ОСОБА_3 несуть солідарну відповідальність перед банком.

У правовiй позицiї Верховного Суду України, висловлена у постановах: вiд 21 травня 2012 р. у справi № 6-18цс11, вiд 21 травня 2012 року у справi № 6-20цс11. У разi невизнання кредитором права поручителя на припинення зобовязання за договором поруки, передбаченого ч. 1 ст. 559 ЦК, таке право пiдлягає судовому захисту за позовом поручителя шляхом визнання поруки припиненою на пiдставi п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК, виходячи iз загальних засад цивiльного законодавства i судочинства, права особи на захист у судi порушених або невизнаних прав, рiвностi процесуальних прав i обовязків сторiн ( статтi 3 , 1215 , 20 ЦК , статтi 35 , 11 , 15 , 31 ЦПК). Законодавчi обмеження матерiально-правових способiв захисту цивiльного права чи iнтересу пiдлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55 , 124 Конституцiї України та ст. 13 Конвенцiї про захист прав людини i основоположних свобод (далi Конвенцiя), вiдповiдно до яких кожна особа має право на ефективний засiб правового захисту, не заборонений законом. Проте, слiд мати на увазi, що способом судового захисту є не вимога про припинення договору поруки, а вимога про визнання поруки припиненою, оскiльки порука припиняється не з моменту ухвалення судом рiшення про це, а з моменту настання пiдстав, з якими законом повязане припинення поруки. Право поручителя пiдлягає судовому захисту за позовом поручителя шляхом визнання поруки такою, що припинена, а не шляхом припинення договору поруки вiдповiдно до п. 7 ч. 2 ст. 16 ЦК (постанова Верховного Суду України вiд 21 травня 2012 року у справi № 6-69цс11). Способи захисту цивiльного права та iнтересiв зазначенi в ст. 16 ЦК . Згiдно iз п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК одним iз способiв захисту цивiльних прав та iнтересiв є визнання права, що рiвною мiрою означає як наявнiсть права, так i його вiдсутнiсть або й вiдсутнiсть обовязкiв. Зi змiсту ч. 3 ст. 16 ЦК вбачається, що суд може захистити цивiльне право або iнтерес iншим способом, що встановлений договором або законом.

Отже, ПАТ «Укрсоцбанк» пропущено строк для пред'явлення до поручителя вимоги, що є підставою для визнання поруки припиненою.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1978,01 грн., а з ПАТ «Укрсоцбанк» підлягає стягненню судовий збір на користь ОСОБА_1 в сумі 960 грн.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, на підставі ст.ст.525-526, 553, 554, 625, 626, 629, 1054, 1047, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд

ВИРІШИВ :

Позов Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІПН: НОМЕР_1, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ПАТ "Укрсоцбанк", розташованого за адресою: м.Київ, Залізничне шосе 57, і.к.: 00039019, суму боргу у розмірі 197800,26 грн., яка складається з наступного: - 169389,09 грн. - сума заборгованості за кредитом, - 23088,01 грн. - сума заборгованості за відсотками, - 3950,13 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту, - 1373,03 грн. - пеня за несвоєчасне повернення відсотків.

В іншій частині позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк» - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства "УкрСоцбанк" судовий збір у розмірі 1978,01 грн.

Зустрічний позов ОСОБА_1 - задовольнити .

Визнати припиненим договір поруки №640/552-П552 від 05 червня 2008 р., що був укладений між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та ОСОБА_3, ОСОБА_1.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК» на користь ОСОБА_1 960 грн судового збору .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м.Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. А.Гуденко