Справа № 502/1831/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2017 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Балана М.В.,

секретар судового засідання Урсул Г.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Кілія справу за позовом

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2

до

Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області

про

встановлення факту проживання однією сімєю зі спадкодавцем, встановлення факту належності та визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача 03.10.2017 року звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області про встановлення факту проживання однією сімєю зі спадкодавцем, встановлення факту належності та визнання права власності на спадкове майно, а 10.10.2017 року представник позивача надав уточнену позовну заяву, відповідно до якої просить встановити факт спільного проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3, померлої 12.03.2013 року, однією сімєю на час відкриття спадщини, встановити факт належності ОСОБА_4, померлій 12.03.2013 року, земельної ділянки площею 2,83 га, розташованої на території Кілійської міської ради, відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ЯА № 296385 від 01.06.2005 року, а також визнати за позивачем право власності на земельну ділянку площею 2,83 га, розташовану на території Кілійської міської ради, відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ЯА № 296385 від 01.06.2005 року в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4, померлої 12.03.2013 року.

З позовної заяви та уточненої позовної заяви вбачається, що 16.01.2008 року померла ОСОБА_5. Їй на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 2,83 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Кілійської міської ради на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯА № 296385, виданого 01.06.2005 року.

Після смерті ОСОБА_5 належне їй майно успадкувала мати позивача ОСОБА_4, як єдиний спадкоємець першої черги. Вона фактично прийняла спадщину, так як проживала зі спадкодавцем та була зареєстрована з нею з однією адресою.

12.03.2013 року померла мати позивача ОСОБА_4. Після її смерті позивач як спадкоємець першої черги фактично прийняла спадщину після смерті матері, так як проживала з нею разом за адресою: Одеська область, м. Кілія, вул. Хотинська, 19. Однак, належним чином право власності на спадщину ОСОБА_2 не оформлювала, так як протягом шести місяців після смерті матері не зверталась до нотаріальної контори.

У вересні 2017 року позивач звернулась до нотаріальної контори для оформлення спадкових прав після смерті матері, але вона не змогла отримати свідоцтво про право на спадщину, а саме на земельну ділянку площею 2,83 га, розташовану на території Кілійської міської ради, так як на момент звернення до нотаріуса оригінал правовстановлюючого документа був відсутній. Крім того, вона не змогла підтвердити фактичне прийняття спадщини після смерті матері. Спадкова справа після смерті ОСОБА_4, померлої 12.03.2013 року, не заводилась.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак від нього на адресу суду надійшла заява про те, що він позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить справу розглядати за його відсутності.

Представник відповідача, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак направив заяву, відповідно до якої позов визнає в повному обсязі та водночас просить провести засідання без його участі.

На підставі письмових заяв позивача та відповідача суд ухвалює рішення за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою, в порядку передбаченому ст.ст. 169,197 ЦПК України.

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Як зазначено у ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як зазначено у ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Дослідивши надані письмові докази та розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог, суд достовірно встановив такі факти та відповідні їм правовідносини:

Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 296385, виданого 01.06.2005 року Кілійською районною державної адміністрацією, ОСОБА_5 є власником земельної ділянки площею 2,83 га, розташованої на території Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області, яку передано їй для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі розпорядження Кілійської районної державної адміністрації Одеської області від № 699 від 22.11.2004 року.

З інформаційного листа № 387/108-17 від 07.11.2017 року, виданого Відділом у Кілійському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, вбачається, що згідно наявних у відділі книг реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою та других примірників державних актів, договорів оренди станом на 31.12.2012 року гр. ОСОБА_5 належить державний акт на право приватної власності на землю серії ЯА № 296385, кадастровий номер земельній ділянці площею 2,83 га, розташованій на території Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області не присвоювався.

Судом встановлено, що на даний час державний акт на право власності на землю серії ЯА № 296385 є втраченим, що є перешкодою для оформлення права власності на спадкове майно. Позивачем було розміщено оголошення в газеті «Дунайська заря» випуск № 84 (11283) від 14.11.2017 року про втрату держаного акта на право власності на землю серії ЯА № 296385.

У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з пунктом «б» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

В ч. 1, 2 ст. 182 ЦК України вказано, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера.

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно офіційне визнання та підтвердження державою фактів виникнення, переходу, або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

18.07.1953 року народилась ОСОБА_4, батьками якої записані ОСОБА_6 та ОСОБА_5, про що було складено відповідний актовий запис за № 262, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії ЯК № 123622, виданого 21.08.1953 року.

16.01.2008 року померла ОСОБА_5, про що в книзі реєстрації смертей 08.01.2016 року зроблено відповідний актовий запис за № 21, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ЖД № 129491, виданого 16.01.2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області.

Згідно довідки № 2161 від 22.09.2017 року, виданої Виконавчим комітетом Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області, на день смерті ОСОБА_5, померлої 16.01.2008 року, за адресою: Одеська область, Кілійський район, м. Кілія, вул. Хотинська, 19, була зареєстрована ОСОБА_4.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

В ч. 1-2 ст. 1220 ЦК України зазначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

З урахуванням вищезазначеного судом встановлено, що ОСОБА_4 є спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_5, померлої 16.01.2008 року, та відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України вона фактично прийняла спадщину після смерті останньої.

20.08.1974 року народилась ОСОБА_2, батьками якої записані ОСОБА_7 та ОСОБА_8, про що було складено відповідний актовий запис за № 360, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЖД № 405772, виданого 23.10.1974 року.

З свідоцтва про розірвання шлюбу серії ІІ-ЖД № 266811 від 04.04.1986 року вбачається, що шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 було розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 02.04.1986 року зроблено запис № 62, після розірвання шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_5.

12.03.2013 року померла ОСОБА_4, про що 12.03.2013 року було складено відповідний актовий запис за № 147, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 332497, виданого 12.03.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кілійського районного управління юстиції Одеської області.

Згідно довідки № 2162 від 22.09.2017 року, виданої Виконавчим комітетом Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, померла 12.03.2013 року, проживала та була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

З акту депутата Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області ОСОБА_9 від 28.09.2017 року вбачається, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, померла 12.03.2013 року, проживала та була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. На момент її смерті за вказаною адресою більше ніхто зареєстрований не був. Однак, до дня смерті ОСОБА_4 з нею спільно проживала її донька ОСОБА_2, з серпня 2012 року. Остання доглядала за матірю, оскільки вона потребувала постійної допомоги.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частина перша ст. 256 ЦПК України містить перелік фактів, які можуть бути встановлені судом. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до розяснень, що містяться в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 р. № 5, судом встановлюються факти, які породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Згідно з п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в звязку із втратою годувальника.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сімєю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року, тощо.

Таким чином, суд вважає за можливе встановити факт спільного проживання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_4, померлої 12.03.2013 року, однією сімєю на час відкриття спадщини.

Відповідно до інформаційного листа № 2674/01-16 від 02.11.2017 року, виданого Білгород-Дністровською міською державною нотаріальною конторою Одеської області, після смерті ОСОБА_5, померлої 16.01.2008 року, була заведена спадкова справа № 377/2008 за заявою про прийняття спадщини ОСОБА_4. Інші заяви про прийняття спадщини або відмову від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 не надходили.

Згідно інформаційної довідки зі Садкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 49589883 від 25.10.2017 року після смерті ОСОБА_4, померлої 12.03.2013 року, спадкова справа не заводилась.

Згідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності на встановлена судом.

Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до листа Міністерства Юстиції України від 21.02.2005 року за № 19-31/319 «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна» у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Враховуючи вищезазначене суд вважає можливим визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності на земельну ділянку площею 2,83 га, що розташована на території Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА№ 296385, виданого Кілійською районною державною адміністрацією 01.06.2005 року, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4, померлої 12.03.2013 року.

Керуючись ст.ст.16, 182, 256, 316, 328, 392,1216, 1222, 1260, 1268, 1270 ЦК України, ст.ст. 10,11, 60, 213, 214, 215 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_4, померлій 12.03.2013 року, земельної ділянки площею 2,83 га, що розташована на території Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 296385, виданого Кілійською районною державною адміністрацією 01.06.2005 року, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4, померлої 12.03.2013 року.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_4, померлої 12.03.2013 року, однією сімєю на час відкриття спадщини.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності на земельну ділянку площею 2,83 га, що розташована на території Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА№ 296385, виданого Кілійською районною державною адміністрацією 01.06.2005 року, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4, померлої 12.03.2013 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд Одеської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_10