ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/2237/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" січня 2017 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Трусової Т.О. з секретарем Горбань С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2016 р. ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики в загальному розмірі 630441,08 грн., що включає основний борг, втрати від інфляції, три проценти річних та проценти за договором позики.

На обґрунтування позову зазначив, що 11 серпня 2012 р. він позичив ОСОБА_3 під розписку грошові кошти в сумі 240000 грн. ОСОБА_3 зобов'язався повернути позику протягом трьох місяців, проте борг не повернув, від повернення коштів ухиляється. Оскільки ОСОБА_3 порушив зобов'язання, він відповідно до вимог частини 2 статті 625 ЦК України повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Як позикодавець він також має право на одержання від позичальника процентів, розмір яких визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 позов підтримав пославшись на викладені у позовній заяві обставини.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_5 позов не визнали пославшись на його безпідставність та сплив строку позовної давності.

Відповідач пояснив, що позивач входив до першої п'ятірки партійного списку очолюваної ним політичної партії «Народно-трудовий союз України», яка брала участь у виборах народних депутатів України 2012 р. У зв'язку з наведеним ОСОБА_2 передав зазначену у розписці суму для внесення передбаченої законом грошової застави. Проведені на той час соціологічні дослідження давали підстави розраховувати на проходження партії до парламенту, і тому він на вимогу позивача надав йому відповідну розписку. При передачі грошової суми обумовлювалось, що кошти позивачу будуть повернуті лише в разі проходження партії до Верховної Ради України. Однак за результатами виборів партія до Верховної Ради України не пройшла, а тому застава була перерахована до бюджету. Протягом трьох років і дев'яти місяців позивач жодного разу не звертався до нього з приводу повернення грошової суми, оскільки добре знав умови, на яких ці кошти передавались. Написана ним розписка не носить цивільно-правого характеру, оскільки у ній зазначено, що він отримав кошти не як фізична особа, а як народний депутат України.

Заслухавши сторони та дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

11 серпня 2012 р. позивач ОСОБА_2 передав відповідачу ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 240000 грн. ОСОБА_3 зобов'язався повернути борг на протязі трьох місяців з моменту написання розписки, що підтверджується власноручною написаною ним розпискою (а.с. 9).

Відповідачем надані докази, які підтверджують факт участі позивача у виборах народних депутатів України 2012 р. за списком очолюваної відповідачем політичної партії «Народно-трудовий союз України», проте правового значення для вирішення цієї справи вказана обставина не має.

Так, відповідно до положень статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Оскільки за змістом цієї норми матеріального закону позикові відносини зумовлені характером обов'язку боржника повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості, а написана відповідачем розписка чітко передбачає його обов'язок повернути борг у визначений строк і без будь-яких умов, суд дійшов висновку, що сторони уклали договір позики.

За приписом частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

За загальними правилами, встановленими статтями 526, 530, 611, 629 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу та у встановлений строк, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а договір є обов'язковим для виконання сторонами.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 своїх грошових зобов'язань у встановлений строк не виконав.

Відповідно до вимог статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності неможливість виконання ним грошового зобов'язання і у разі прострочення на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Частиною 1 статті 1048 цього Кодексу позикодавцю надано право на одержання від позичальника процентів від суми позики за умови, якщо інше не встановлено договором або законом. Вказана норма передбачає, що якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Станом на 18 липня 2016 р. ОСОБА_3 прострочив повернення позики на 1346 днів, сукупний індекс інфляції за час прострочення склав 188,93%, а облікова ставка Національного банку України становила: з 11.11.12- 6,6%; з 15.04.13 -9,5%; з 17.07.13 - 12,5%; з 13.11.13 - 14,0%; з 06.02.14 - 19,5%; з 04.03.14 - 30%; з 28.08.14 - 27%; з 25.09.14 - 22%; з 22.04.15 - 19%; з 27.05.15 - 18%; з 24.06.15 - 16,5%; з 29.07.15 - 15,5%.

Згідно з наданим позивачем розрахунком три проценти річних від простроченої суми становить 26551,23 грн., втрати від інфляції - 213432,87 грн., а розмір процентів від суми позики - 150456,98 грн. (а.с. 11).

Вирішуючи заяву відповідача про застосування позовної давності суд враховує таке.

За приписом ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини 1, 5 статті 261 ЦК України).

Ураховуючи, що відповідач зобов'язався повернути борг на протязі трьох місяців з моменту написання розписки, перебіг позовної давності у цьому зобов'язанні почався 12 листопада 2012 р.

З вказаним позовом ОСОБА_2 звернувся лише 4 серпня 2016 р., тобто за межами позовної давності.

Договору про збільшення позовної давності сторони не укладали, доказів переривання перебігу позовної давності чи поважності причин пропущення позовної давності позивачем не надано.

За таких обставин суд вважає обґрунтованою заяву відповідача про застосування позовної давності і на підставі положень частини 4 статті 267 ЦК України відмовляє у позові за спливом позовної давності.

На підставі викладеного, керуючись статтями 10, 11, 27, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: