Справа № 304/1165/17
Провадження № 2/304/463/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2017 рокум. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Ганька І. І.,

при секретарі - Соханич Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дубриницької сільської ради Перечинського району Закарпатської області про визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що 01 лютого 2007 року померла її мати ОСОБА_2, після смерті якої відкрилася спадщина, що складається з житлового будинку з господарськими будовами та спорудами № 21 по вул. Українській в с. Дубриничі Перечинського району Закарпатської області. Оскільки вона фактом спільного проживання з матірю одноосібно прийняла спадщину, однак нотаріусом в оформленні такої їй було відмовлено за відсутності правовстановлюючого документа на спадковий будинок, тому просить позов задовольнити.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилася, однак подала заяву, в якій просила розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги підтримала, просила такі задовольнити та не стягувати з відповідача на її користь понесені нею судові витрати.

Представник Дубриницької сільської ради Перечинського району Закарпатської області як відповідача у судове засідання також не зявилася, подала заяву, в якій просила розгляд справи провести без її участі та не заперечила щодо задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що 01 лютого 2007 року померла матір позивача ОСОБА_2, що стверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ФМ №034995, виданим виконкомом Дубриницької сільської ради Перечинського району Закарпатської області 02 лютого 2007 року (а. с. 6-7, 8, 9, 10).

Також встановлено, що згідно довідок Дубриницької сільської ради Перечинського району Закарпатської області, виданих відповідно до даних погосподарської книги № 1 за 2006-2010 роки, особовий рахунок № 21, ОСОБА_2, яка померла 01 лютого 2007 року, була головою домогосподарства № 21 по вул. Українській в с. Дубриничі Перечинського району Закарпатської області, де на момент смерті останньої була зареєстрована, зокрема, її донька ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 12, 13).

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 49630082 від 27 жовтня 2017 року та повідомлення Дубриницької сільської ради Перечинського району Закарпатської області № 02-11/308 від 15 листопада 2017 року спадкова справа стосовно спадкодавця ОСОБА_2, яка померла 01 лютого 2007 року, відсутня (а. с. 32-33, 35).

Разом з цим, відповідно до повідомлення приватного нотаріуса Великоберезнянського районного нотаріального округу за вих. № 120/01-16 від 11 вересня 2017 року позивачу ОСОБА_1 було відмовлено у оформленні спадщини за спадкодавцем ОСОБА_2, оскільки останньою право власності на спадковий будинок не було зареєстроване у встановленому законом порядку (а. с. 11).

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно.

Як розяснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 цього Кодексу відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

У відповідності до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом.

Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Отже, враховуючи те, що ОСОБА_1 на час відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем, протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України не відмовилася від неї, а інших спадкоємців першої черги, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_2, немає (а. с. 10, 12, 32, 33, 35), відтак позивач прийняла таку одноосібно. Оскільки у неї існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, тому суд, використовуючи винятковий спосіб їх захисту визнання права власності на спадкове майно, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Крім цього, у судовому засіданні встановлено, що згідно квитанції № НОМЕР_1 від 12 жовтня 2017 року позивачем ОСОБА_1 сплачено 691 грн. судового збору (а. с. 1).

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Як вбачається з поданої позивачем заяви, остання, з врахуванням принципу диспозитивності, просить не стягувати з відповідача понесені нею судові витрати, у звязку з чим суд приходить до висновку, що оскільки таке її волевиявлення не суперечить вимогам закону та не порушує права відповідача, тому судовий збір у розмірі 691 грн. стягненню з відповідача не підлягає.

На підставі наведеного та керуючись ст. 41, 55, 124 Конституції України, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 331, 1216-1218, 1261, 1268-1270, 1296, 1297 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 57-61, 174 ч. 4, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

позов ОСОБА_1 до Дубриницької сільської ради Перечинського району Закарпатської області про визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності в порядку спадкування за законом за спадкодавцем ОСОБА_2, яка померла 01 лютого 2007 року, на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами № 21 по вул. Українській в с. Дубриничі Перечинського району Закарпатської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: ОСОБА_3