Справа № 336/3711/17
Пр. № 2/336/2043/2017
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

27 листопада 2017 р. м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі

Головуючого судді Наумова О.О.,

при секретарі Сергієнко С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Шевченківського районного суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Орган опіки та піклування в особі районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, про позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав відносно їх спільної малолітньої доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. В обґрунтування позову зазначила, що 27.05.2005 року між позивачкою та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрований Токмацьким міськвідділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції. ІНФОРМАЦІЯ_1 року у сторін народилась донька - ОСОБА_2. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04.03.2014 року шлюб було розірвано. З моменту розірвання шлюбу і по цей час відповідач взагалі не бачив доньку. Відповідач відмовився сплачувати аліменти на її утримання в добровільному порядку, та позивачка була вимушена звернутись до суду. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22.05.2014 року з відповідача було стягнуто аліменти на утримання доньки. Після чого було відкрито виконавче провадження, проте відповідач продовжував ухилятися від сплати аліментів. Ніякої матеріальної допомоги відповідач на утримання дитини не надає, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дитиною взагалі, тобто не дбає про нормальне самоусвідомлення доньки, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей. Донька не отримує від батька жодного подарунку на день народження, жодної іграшки. Відповідач явно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, не цікавиться життям, не відвідує її вдома, у школі.

Позивачка просить позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала на підставах, викладених в позові та наполягала на його задоволені. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив, заяв з проханням розглянути справу за його відсутності або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи від відповідача до суду не надходило.

Представник органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог та надав висновок про не доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3

Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений i від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Враховуючи вимоги ч.1 ст.224 та ч.5 ст.74 ЦПК України, суд, за згодою позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення.

Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи і перевіривши їх наявними у справі письмовими доказами, заслухавши позивача, думку представника органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню на підставі встановлених обставин у справі та відповідним їм правовідносинам.

Статтями 10, 60 ЦПК України зазначено, що кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, а обов'язок подання доказів покладено на сторін, або інших осіб, що беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї з моменту народження.

Як роз'яснено п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 є ОСОБА_1 та ОСОБА_3

27.05.2005 року Токмацьким міськвідділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції, за актовим записом №60, між сторонами був зареєстрований шлюб, про що видано свідоцтво про одруження серії НОМЕР_1

ІНФОРМАЦІЯ_1 року у сторін народилась донька - ОСОБА_2, про що 27.10.2005 року Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, складений актовий запис за №1187 та видано Свідоцтво про народження серії НОМЕР_2

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04.03.2014 року шлюб між сторонами розірваний (а.с.6).

Подружні відносини між сторонами були зупинені, сторони проживали окремо, спільного господарства не ведуть.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22.05.2014 року на користь ОСОБА_1 стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28.03.2014 року і до повноліття дитини (а.с.5).

Відповідно до довідки, яка надана Шевченківським ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області, відповідач ОСОБА_3 за період з 28.03.2014 року по 30.04.2017 року аліменти на утримання доньки ОСОБА_2 - не надає (а.с.7).

Згідно Акту обстеження умов проживання, який виданий відділом по Дніпровському району службою (управління) у справах дітей ЗМР від 30.06.2017 року, який проведений за адресою АДРЕСА_1, де мешкає позивачка, малолітня дитина ОСОБА_2 та ОСОБА_5, умови проживання добрі, в квартирі зроблено частково ремонт, спальня та зала облаштовані необхідними меблями, є необхідна побутова техніка. Повітряний режим дотримується. Для дитини виділена кімната - 10,6 кв.м., кімната облаштована необхідними меблями, в кімнаті зроблений сучасний ремонт (а.с.8).

Малолітня дитина залишилась проживати з позивачкою, знаходиться на повному її утриманні та під її опікою. З даного часу відповідач, як батько малолітньої дитини, всупереч інтересам дитини, не цікавиться ані її справами, ані її станом здоров'я, ані її фізичним, духовним та моральним розвитком.

Згідно характеристики на ученицю 6-А класу Запорізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №104 ЗМР ОСОБА_2, остання навчається у закладі другий рік, за цей зарекомендувала себе доброю, відповідальною, вихованою ученицею. Мати, ОСОБА_1, приділяє належну увагу вихованню доньки, завжди з готовністю відгукується на прохання класного керівника щодо організації класних та загальношкільних заходів. Впродовж навчального року батько ОСОБА_6, ОСОБА_3, не відвідував батьківських зборів та не цікавився навчальними досягненнями донькою. У школі жодного разу не з'являвся (а.с.23).

В судовому засіданні допитана в якості свідка - ОСОБА_7, яка пояснила, що є другом сім'ї, останній раз бачила відповідача ОСОБА_3 у грудні 2013 року, приблизно два рази на тиждень буває в гостях у позивачки, та малолітню дитиною відповідач не займається, матеріальної допомоги не надає.

Крім того, в судовому засіданні допитаний в якості свідка - ОСОБА_5, який пояснив, що є чоловіком позивачки, з моменту розірвання шлюбу між позивачкою та відповідачем, відповідач не виховує малолітню дитину, матеріальної допомоги не надає, між ним та ОСОБА_2 склались добрі стосунки, має намір в подальшому її удочерити.

Слід зауважити, що 13.11.2017 року на адресу суду, на виконання ухвали суду від 02.11.2017 року в порядку ст.137 ЦПК України, з Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області надійшла інформація, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 року перебував у розшуку за Шевченківським ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області, як безвісно зниклий ОРС «Розшук» №60271604 від 28.05.2015 року, та був знятий з розшуку в зв'язку з встановленням його місця проживання 17.10.2017 року. Згідно наданих документів встановлено, що підставою зникнення відповідача та оголошення його у розшук, було не бажання останнього спілкуватися з родичами.

З урахуванням викладеного суд дійшов до висновку, що відповідач ухиляється від виконання обов'язків по вихованню та утриманню доньки і вважає за необхідне позбавити його батьківських прав по відношенню до ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність необхідної сукупності підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст.10, 11, 27, 60, 208, 209, 212 - 215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 164-166 СК України, ч.1 ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства», суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Орган опіки та піклування в особі районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, про позбавлення батьківських прав- задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою ним протягом десяти днів після отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя протягом десяти днів після проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.О.Наумов