У Х В А Л А ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 22 листопада 2017 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючогоМостової Г.І., суддів: Євграфової Є.П., Завгородньої І.М., Мазур Л.М., Попович О.В., розглянувши в судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_6, заінтересовані особи: Орган опіки і піклування Вінницької міської ради, ОСОБА_7, ОСОБА_8, про визнання недієздатною ОСОБА_9, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 05 липня 2016 року, в с т а н о в и л а: У грудні 2015 року ОСОБА_6 звернулася до суду з даною заявою, зазначивши в її обґрунтування, що вона є дочкою ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка у період з 07 серпня 2012 року по 10 серпня 2012 року перебувала на лікуванні в неврологічному відділенні Калинівської центральної районної лікарні із діагнозом «хронічна недостатність мозкового кровообігу з цефалічним вестибулостатичним синдромом помірними когнітивними розладами», а після смерті її брата стан здоров'я погіршився. Влітку 2015 року ОСОБА_9 почала згадувати про свій будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, після чого заявник із сестрою вирішили поїхати разом із матір'ю у с. Пиків, сподіваючись на покращення її загального стану за допомогою рідної оселі та свіжого повітря. Проте будинок матері виявився замкненим. У сільській раді повідомили, що будинок зареєстрований за іншою особою - ОСОБА_7, який є сином ОСОБА_9 ОСОБА_9 не розуміє, чому її будинок замкнутий і вона не може туди потрапити, оскільки ніяких договорів вона не підписувала, не знімалась з реєстрації, позбавлена єдиного житла. Посилаючись на тяжкий стан здоров'я матері, яка не усвідомлює своїх дій, просила суд визнати її недієздатною. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 06 червня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 05 липня 2016 року, заяву задоволено. Визнано ОСОБА_9 недієздатною. У касаційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і ухвалити нове рішення, яким заяву залишити без розгляду, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом, чинності. У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно з ч. 2 ст. 40 ЦК України, якщо від часу виникнення недієздатності залежить визнання недійсним шлюбу, договору або іншого правочину, суд з урахуванням висновку судово-психічної експертизи та інших доказів щодо психічного стану особи може визначити у своєму рішенні день, з якого вона визнається недієздатною. Обґрунтовуючи заяву, ОСОБА_6 посилалась на те, що починаючи з 2005 року її мати ОСОБА_9 у період з 07 серпня 2012 року по 10 серпня 2012 року перебувала на лікуванні в неврологічному відділенні Калинівської центральної районної лікарні із діагнозом «хронічна недостатність мозкового кровообігу з цефалічним вестибулостатичним синдромом помірними когнітивними розладами», а після смерті брата стан здоров'я матері погіршився. Як роз'яснено у п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28 березня 1972 року № 3 «Про судову практику в справах про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним» (із змінами), слід мати на увазі, що від вирішення питання щодо дієздатності громадянина залежить можливість його участі у розв'язанні інших цивільних справ. Тому заяви про визнання громадянина недієздатним підлягають розглядові окремо від інших вимог у порядку, передбаченому ст. ст. 256 - 260 ЦПК України. Одночасно з спором про право цивільне питання про недієздатність громадянина може вирішуватись судом лише в тому разі, коли спір виник після смерті цього громадянина. Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що згідно з висновком амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 31 березня 2016 року № 87 ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, страждає на стійке хронічне душевне захворювання у виді важкої судинної деменції з психотичними розладами, внаслідок чого позбавлена здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, у зв'язку з чим дійшов правомірного висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви, а також вірно зазначив, що одночасно із спором про право цивільне питання про недієздатність громадянина може вирішуватись судом у тому разі, коли спір виник після його смерті, у зв'язку з чим відсутні підстави, передбачені ч. 6 ст. 235 ЦПК України, для залишення заяви без розгляду. Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. При цьому суд касаційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість постановлених судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, та доводів касаційної скарги. Оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судами допущено порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішень, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу. Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у х в а л и л а: Касаційну скаргу ОСОБА_7 відхилити. Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 05 липня 2016 року залишити без змін. Головуючий Г.І. Мостова Судді: Є.П. Євграфова І.М. Завгородня Л.М. Мазур О.В. Попович Л.М. Мазур О.В. Попович