Справа №1416/6497/12 29.08.2017
Провадження №22-ц/784/1742/17
Єдиний унікальний номер судової справи: 1416/6497/12
Номер провадження: № 22-ц/784/1742/17
У Х В А Л А

29 серпня 2017 року м. Миколаїв

Суддя Апеляційного суду Миколаївської області Козаченко В.І., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1, представника ОСОБА_2, на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30 листопада 2012 року по справі за позовом ПАТ «Енергобанк» до ОСОБА_3, треті особи - ОСОБА_4, ОСОБА_5, КП Миколаївське МБТІ, про визнання нежитлових приміщень предметом іпотеки та звернення стягнення на предмет іпотеки,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30 листопада 2012 року частково задоволено позов ПАТ «Енергобанк» до ОСОБА_3, треті особи - ОСОБА_4, ОСОБА_5, КП Миколаївське МБТІ, про визнання нежитлових приміщень предметом іпотеки та звернення стягнення на предмет іпотеки.

У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 25 від 8 липня 2008 року, укладеним між ПАТ «Енергобанк» та ОСОБА_5, яка складається із 1953107,77 грн. заборгованості по кредиту, 750848,35 грн. - відсоткам та 277821,10 грн. - пені, що в загальній сумі становить 2981777,30 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки - нежитлові приміщення, загальною площею 235,4 кв.м., розташовані на першому поверсі житлового будинку за літ. А-5 по АДРЕСА_1 та які належать на праві власності ОСОБА_3 шляхом їх реалізації з прилюдних торгів за початковою ціною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Енергобанк» судовий збір в розмірі 3219,00 грн.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 28 січня 2013 року вказане рішення місцевого суду залишено без змін.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (далі - ВССУ) від 19 березня 2013 року ОСОБА_6, представнику ОСОБА_3, відмовлено у відкритті касаційного провадження по справі за вищевказаним позовом.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах ВССУ від 1 липня 2013 року у допуску зазначеної справи до провадження Верховного суду України відмовлено.

Крім того, 2 березня 2017 року ухвалою судді Апеляційного суду Миколаївської області представнику ОСОБА_5, який є батьком ОСОБА_2, відмолено в поновленні строку на апеляційне оскарження рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30 листопада 2012 року та у відкритті апеляційного провадження.

14 липня 2017 року третя особа ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_1 також оскаржила рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30 листопада 2012 року в апеляційному порядку шляхом подачі відповідної апеляційної скарги, в який вказувала, що оскільки їй взагалі не було відомо про те, що в провадженні Ленінського районного суду м. Миколаєва відбувався судовий розгляд щодо приміщень розташованих по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3, оскільки в період розгляду цієї справи перебувала за межами України, а саме в республіці Молдова, участі під час розгляду справи у суді першої інстанції не брала, ніяких повідомлень не отримувала і не підписувала та дізналася про існування оскарженого рішення суду через свого представника лише 18 травня 2017 року під час ознайомлення останньої з матеріалами іншої цивільної справи № 814/762/17, до якої ОСОБА_2 була залучена як третя особа, та отримала копію оскарженого рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва через свого представника лише 6 липня 2017 року, то вона має право на подачу апеляційної скарги.

Ухвалою судді Апеляційного суду Миколаївської області від 20 липня 2017 року вказана апеляційна скарга була залишена без руху з підстав пропуску строку на апеляційне оскарження, а апелянту надано строк, який не може перевищувати тридцяти днів з моменту отримання копії зазначеної ухвали судді для надання заяви (клопотання) про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням інших (поважних) причин його пропуску.

Копію ухвали судді Апеляційного суду Миколаївської області від 20 липня 2017 року апелянтом ОСОБА_1 було особисто отримано в приміщенні Апеляційного суду Миколаївської області 25 липня 2017 року (а.с.110).

На виконання зазначеної ухвали судді Апеляційного суду Миколаївської області, 23 серпня 2017 року ОСОБА_1 надано заяву про поновлення строку на подачу апеляційної скарги, в якій причинами пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду знову вказані незнання ОСОБА_2 про розгляд вказаної цивільної справи Ленінським районним судом м. Миколаєва, неотримання нею судових повісток та копії оскарженого рішення суду у зв'язку з її перебуванням в період розгляду справи місцевим судом за межами України, а саме в республіці Молдова, та в інших містах України, а саме: у м. Херсоні, у м. Харкові та у м. Дніпропетровську, де вона періодично проживала, лікувалась, навчалась та працювала.

Між тим, вказані підстави для поновлення пропущеного процесуального строку не можуть бути визнані поважними, оскільки належним чином не підтверджені.

Так, під час розгляду даної справи у суді першої інстанції, ОСОБА_2 були направлені та вона отримала, зокрема, ухвалу суду про відкриття провадження по справі, копію позовної заяви з додатками до неї, повістку про виклик до суду (т. 1, а.с.83).

Копію судової повістки про розгляд справи 14 листопада 2012 року було направлено ОСОБА_2 Ленінським районним судом м. Миколаєва 3 жовтня 2012 року на адресу, яка є офіційним місцем її реєстрації та, яку вона зазначає і в даній апеляційній скарзі, і в заяві про поновлення строку від 23 серпня 2017 року, а саме: АДРЕСА_4 (а.с.86, 90А).

Будь-яка інша адреса, яку можливо вважати місцем проживання ОСОБА_2, в матеріалах справи відсутня, а про зміну місця проживання на час розгляду справи остання суду не повідомляла та іншої адреси не зазначала.

При цьому в указаний період, а саме з 2 листопада по 19 грудня 2012 року ОСОБА_2 знаходилась в Україні.

Отже, виходячи з положень ст.ст. 74 та 77 ЦПК України, ОСОБА_2 належним чином повідомлялась про місце та час розгляду даної цивільної справи Ленінським районним судом.

Оскаржене рішення було проголошено Ленінським районним судом м. Миколаєва 30 листопада 2012 року (т. 1 а.с.119), тобто також у той час, як ОСОБА_2 перебувала в Україні.

Крім того, 10 грудня 2012 року відповідачка по справі ОСОБА_3, подала апеляційну скаргу, яка апеляційним судом була призначена до розгляду, та відповідно ОСОБА_2 рекомендованим листом зі зворотнім повідомленням направлялась її копія разом із судовою повісткою (т. 1 а.с. 185-186).

4 лютого 2013 року ОСОБА_2 було направлено копію ухвали Апеляційного суду Миколаївської області від 28 січня 2013 року (т. 1 а.с.199). В період з 9 січня по 30 грудня 2013 року ОСОБА_2 також знаходилась в Україні.

Крім того, 12 березня 2013 року державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2/1416/3004/2012 виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва 22 лютого 2013 року у рахунок погашення кредитної заборгованості за кредитним договором від 8 липня 2008 року № 25, укладеним між ПАТ «Енергобанк» і ОСОБА_5

Під час проведення виконавчих дій за вказаним виконавчим листом, які продовжуються до теперішнього часу, сторони виконавчого провадження неодноразово зверталися до суду з різними скаргами на дії виконавчої служби, а тому ОСОБА_2, як донька боржника ОСОБА_5 та поручителька по кредитним зобов'язанням батька, а також власниця об'єктів нерухомості обтяжених іпотекою, не могла на протязі більш ніж чотирьох років нічого не знати про долю приміщень розташованих по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3.

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, п. 27 рішення Європейського суду з прав людини від 26 квітня 2007 року у справі "Олександр Шевченко проти України", та "Трух проти України" (ухвала) від 14 жовтня 2003 року).

Поновлення процесуального строку зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими може порушити принцип юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України).

При цьому безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Практикою Європейського суду з прав людини, яка є преюдиційною, також встановлено, що якщо заявники у визначений законом термін не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи та своєчасно не звертались до суду за інформацією щодо стану розгляду їх справи їх права на доступ до правосуддя не є порушеними.

Згідно із частиною 3 статті 297 ЦПК України, в разі, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 297 ЦПК України, ст. 7 Закону України «Про судовий збір», суддя

У Х В А Л И В :

Визнати наведені ОСОБА_1, представником ОСОБА_2, підстави для поновлення строку апеляційного оскарження неповажними.

В задоволенні заяви ОСОБА_1, представника ОСОБА_2, про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30 листопада 2012 року відмовити.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1, представника ОСОБА_2, на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30 листопада 2012 року по справі за позовом ПАТ «Енергобанк» до ОСОБА_3, треті особи - ОСОБА_4, ОСОБА_5, КП Миколаївське МБТІ про визнання нежитлових приміщень предметом іпотеки та звернення стягнення на предмет іпотеки.

Повернути ОСОБА_2 судовий збір у сумі 3219 грн. (три тисячі двісті дев'ятнадцять гривен) сплачений на рахунок 0002 згідно квитанції № 0.0.805015241.1 від 13 липня 2017 року.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Суддя Апеляційного суду

Миколаївської області В.І. Козаченко