Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1932/17
Провадження №: 2/332/911/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2017 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді Безлер Л.В.,

при секретарі Жечевій А.В.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Заводського районного суду м.Запоріжжя, цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Територіальної громади в особі Запорізької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом у якому зазначив, що 27.02.2002 року помер його дідусь ОСОБА_5, про що в книзі реєстрації смертей 28.02.2002 року зроблено актовий запис № 2096, згідно свідоцтва про смерть серії 1-ЖС- 385984 від 22.02.2017 року. 16.02.2009 року померла його бабуся ОСОБА_6, про що в книзі реєстрації смертей 16.02.2009 року зроблено актовий запис № 1687, згідно свідоцтво про смерть серії 1-ЖС № 385985 від 22.02.2017 року. За життя дідусь та бабуся були співвласниками квартири АДРЕСА_1, відповідно до свідоцтва №756 про право власності на житло від 14.02.1994 року, виданого Запорізьким Вогнетривним заводом. Кожному з них належало по ? частки зазначеної квартири. За життя дід та баба заповіли йому вищезазначену квартиру, склавши заповіти на його імя, а саме ОСОБА_5 було складено заповіт 05.06.1995 року за реєстраційним номером 3-1445, ОСОБА_6 було складено заповіт 05.06.1995 року за реєстраційним номером 3-1446. У вищезазначеній квартирі він зареєстрований та постійно мешкає з 02.12.1998 року по теперішній час. На момент смерті спадкодавців також був зареєстрований у вказаній квартирі та постійно проживав з ними. Для отримання свідоцтва про право на спадщину в березні 2017 року він звернувся до Приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_4 , внаслідок чого за його заявою було заведено спадкову справу № 07/2017 та 08/2017. Постановами № 197/02-31 та №198/02-31 від 22.03.2017 року ОСОБА_3 відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у звязку з відсутністю оригіналів заповітів та правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності на спадкове майно. На підставі викладеного просив суд, визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_2 в порядку спадкування за заповітом після померлого 27.02.2002 року ОСОБА_5 та померлої 16.02.2009 року ОСОБА_6.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позов в повному обсязі просив його задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала в повному обсязі з підстав відсутності оригіналів правовстановлюючих документів та припущення наявності інших спадкоємців.

Третя особа, належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи судом, в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність.

Вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання права власності на спадщину за заповітом підлягають задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного.

У відповідності зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частинами 1, 2 ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Частиною 1 ст. 1298 ЦК України встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до глави 10 п. 4.15 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5 передбачено, що «видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання оригіналів правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкоємцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна».

Якщо нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування"також роз'яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" має місце роз'яснення щодо розгляду цивільних спорів, зокрема, у випадку неможливості спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. За змістом цих роз'яснень видно, що не міститься прямої заборони щодо визнання судом права власності за спадкоємцем на нерухоме майно в разі, коли спадкодавець на законних підставах володів та користувався цим майном, але відсутній оригінал правовстановлюючого документу або в силу об'єктивних причин спадкодавець не встиг за життя здійснити реєстрацію нерухомого майна.

Відповідно до копії свідоцтва про народження ОСОБА_3 народився 27.04.1968 року, матірю вказано ОСОБА_7 (а.с.75)

Згідно із витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, ОСОБА_8 змінила прізвище після реєстрації шлюбу на прізвище «Богданчикова» (а.с.76,97).

На підставі свідоцтва про право власності на житло №756 від 14.02.1994 року виданого Запорізьким Вогнетривним заводом, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 належало по ? частки квартири 23 в будинку 51 по вулЛізи Чайкіної в м.Запоріжжі.

Судом встановлено, що 27.02.2002 року помер ОСОБА_5, 16.02.2009 року померла ОСОБА_6 За життя ОСОБА_5С та ОСОБА_6 склали заповіт від 05.06.1995, реєстраційні номери 3-1445, 3-1446, на користь позивача. Інші спадкоємці, окрім позивача, в тому числі, особи, що мають право на обов'язкову частку у спадщині, після її смерті - відсутні.

Згідно із копією свідоцтва про смерть , ОСОБА_7, мати позивача, померла 06.08.2015 року (а.с.92).

Як вбачається з інформації Департаменту реєстраційних послуг, на день смерті спадкодавців разом із ним проживав позивач ОСОБА_3 (а.с.19,20)

На підставі заяви позивача про прийняття спадщини за заповітом Приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_4 заведені спадкові справи 07/2017 та 08/2017. Постановами №19/02/31 та 198/02-31 від 22 березня 2017 року позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій з підстав відсутності оригіналів заповітів та правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності на спадкове майно.

Відповідно до належним чином завірених копій заповітів 2177173 та 2177174,які були надані Запорізьким обласним Державним нотаріальним архівом 05.06.1995 року, ОСОБА_5 заповів онуку ОСОБА_3 ? частку квартири АДРЕСА_2. ОСОБА_5 Г І. заповідала онуку ОСОБА_3 ? частку квартири АДРЕСА_2.

Суд приходить до висновку, що відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на майно не є перешкодою для задоволення позовних вимог.

Беручи до уваги, наявність у позивача права на спадкування після смерті ОСОБА_5С та ОСОБА_6І, наявність мотивованої відмови нотаріуса у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, оскільки вимоги позивача є законними і обґрунтованими, не порушують прав, свобод чи інтересів інших осіб, та спрямований на захист спадкових прав позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 208, 213-215, ЦПК України, ст. ст. 1217, 1261 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_2 в порядку спадкування за заповітом після померлого 27.02.2002 року ОСОБА_5 та померлої 16.02.2009 року ОСОБА_6.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Апеляційним судом.

Суддя Л.В.Безлер