АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22-ц/791/1541/17 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний номер справи: 653/536/17 Доповідач Базіль Л.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого Базіль Л.В.,

суддів: Бугрика В.В.,

ОСОБА_2,

секретар Рябченко А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 13 червня 2017 року, у справі за позовом ОСОБА_3 до Партизанської селищної ради Генічеського району Херсонської області про встановлення факту та визнання права власності в порядку спадкування

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 17 лютого 2016 року померла його мати ОСОБА_4. Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,16 га, що розташована на території Партизанської селищної ради Генічеського району Херсонської області, яку вона успадкувала після смерті свого чоловіка ОСОБА_5, померлого 09 квітня 2005 року, але не оформила своїх спадкових прав.

Позивач зазначав, що у встановлений законом строк він звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом завідуючим Генічеської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 йому було відмовлено через відсутність оригіналу правовстановлюючого документа на землю.

Посилаючись на викладені обставини просив суд встановити факт належності ОСОБА_4, померлій 17 лютого 2016 року на праві приватної власності спадкового майна її чоловіка ОСОБА_5 померлого 09 квітня 2005 року у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,16 га, яка розташована на території Партизанської селищної ради Генічеського району Херсонської області, та визнати за позивачем право приватної власності на зазначену земельну ділянку.

Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 13 червня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 порушує питання про зміну рішення суду, шляхом часткового задоволення його позовних вимог, а саме визнати за ним право приватної власності на спадкове майно після смерті його матері ОСОБА_4, померлої 17 лютого 2016 року у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4.16 га, яка розташована на території Партизанської селищної ради Генічеського району Херсонської області.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення учасників процесу, які з'явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не наведені обставини які б обґрунтовували його вимоги в частині визнання права власності, не обрано норму Закону яка має підлягати застосуванню судом при розгляді даної справи, не надано доказів на підтвердження своїх позовних вимог, також суд дійшов висновку про обрання позивачем неналежного способу захисту свого права, у звязку з чим відмовив у задоволенні позову.

Проте погодитися з таким висновком суду першої інстанції не можна.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач є сином ОСОБА_5 та ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про його народження, серії 1-КГ №226556 (а.с.11).

09 квітня 2005 року ОСОБА_5 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії 1-КГ №004299.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на належну йому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серії 11-ХС №013105 земельну ділянку площею 4.16 гектарів, що розташована на території Партизанської селищної ради Генічеського району Херсонської області.

Відповідно до листа завідуючої Генічеської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 від 17.11.2017 року №1730/01-09, наданого на запит апеляційного суду, спадкова справа після померлого 09 квітня 2005 року ОСОБА_5 на території України не заводилась, що підтверджено інформаційною довідкою зі спадкового реєстру.

З довідки Партизанської селищної ради Генічеського району Херсонської області №2201 від 28.10.2016 року вбачається, що на момент смерті ОСОБА_5, разом з ним постійно проживала ОСОБА_4.

Із копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя сформованого станом на 29 вересня 2016 року вбачається, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 16 червня 1963 року зареєстрували шлюб. (а.с.14)

За таких обставин, оскільки на день смерті ОСОБА_5 разом з ним постійно проживала його дружина - ОСОБА_4, то остання відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України є такою, що прийняла спадщину.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії 1-КГ №214720 від 17.02.2016 року ОСОБА_4 померла 17 лютого 2016 року, не отримавши за життя свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка ОСОБА_5, який помер 09 квітня 2005 року та не здійснила реєстрацію права на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна.

Спадкоємцем за законом після померлої ОСОБА_4 є її син ОСОБА_3.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи №180/2016 заведеної Генічеською державною нотаріальною конторою Херсонської області щодо майна померлої 17 лютого 2016 року ОСОБА_4, ОСОБА_3 13 липня 2016 року звернувся до компетентних органів із заявою №403 про прийняття спадщини за законом, що залишилася на день смерті ОСОБА_4.

Із листа завідуючої Генічеської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 від 30.09.2016 року №1588/02-14 вбачається, що видати свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_3 неможливо із-за відсутності правовстановлюючого документа на право власності на земельну ділянку.

Звертаючись до суду з позовом, позивач посилався на те, що 17 лютого 2016 року померла його мати, після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно земельну ділянку, яку вона успадкувала після смерті чоловіка ОСОБА_5, однак не оформила своїх спадкових прав, та у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на землю, він позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції вважав, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту свого права, яке випливає із спадкових прав, при цьому не врахував, що способи захисту цивільних прав та інтересів зазначені в ст.16 ЦК України, серед яких, зокрема передбачено визнання права (п.1 ч.2 ст.16 ЦК України).

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК).

За положеннями ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Суд першої інстанції не врахував вище зазначеного та дійшов хибного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача про визнання за ним права власності на спадкове майно після смерті його матері у вигляді земельної ділянки.

Оскільки позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_4 у встановленому законом порядку у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на земельну ділянку, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку відповідно до ст.392 ЦК України.

З викладених підстав рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання за позивачем права власності на спадкове майно після смерті його матері ОСОБА_4 у вигляді земельної ділянки підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення цих вимог.

В іншій частині рішення суду не оскаржується, а тому не переглядається апеляційним судом.

Керуючись ст.ст.303,307,309 ЦПК України колегія суддів

/В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 13 червня 2017 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про визнання права приватної власності на спадкове майно скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення цих вимог.

Визнати за ОСОБА_3 у порядку спадкування після смерті ОСОБА_4, померлої 17 лютого 2016 року, право приватної власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,16 га, яка розташована на території Партизанської селищної ради Генічеського району Херсонської області, Державний акт на право приватної власності на землю серії III ХС № 013105 від 27 грудня 2002 року, виданий на імя ОСОБА_5, померлого 09 квітня 2005 року.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Л.В. Базіль

Судді: В.В. Бугрик

ОСОБА_2