У Х В А Л А ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 22 листопада 2017 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючогоМостової Г.І., суддів: Євграфової Є.П., Завгородньої І.М., Мазур Л.М., Попович О.В., розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Запорізької міської ради до ОСОБА_6 про стягнення збитків, за касаційною скаргою Запорізької міської ради на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 16 червня 2016 року, в с т а н о в и л а: У грудні 2015 року Запорізька міська рада звернулася до суду з даним позовом, зазначивши в його обґрунтування, що 08 квітня 2014 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт на об'єкт будівництва «Реконструкція кіоску з літнім майданчиком під павільон-магазин за адресою: АДРЕСА_1», замовником якого є ОСОБА_6 Згідно з п. 15 декларації про готовність об'єкта до експлуатації кошторисна вартість будівництва визначена у розмірі 250 000 гривень. Рішенням Запорізької міської ради від 24 грудня 2012 року № 77 затверджено Порядок пайової участі замовників забудови земельної ділянки у розвитку інфраструктури м. Запоріжжя. Оскільки внаслідок неукладення замовником будівництва договору пайової участі позивачу заподіяно збитки у вигляді неодержаних доходів у сумі 25 000 гривень, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь суму збитків у розмірі 25 000 гривень та судові витрати. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 16 червня 2016 року, в задоволенні позову відмовлено. У касаційній скарзі Запорізька міська рада просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і ухвалити нове рішення про задоволення позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом, чинності. У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що відповідно ч. 2 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури. Встановивши, що фактично роботи із забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) відповідачем не проводилися, реконструкція вже існуючої будівлі не потребувала зміни меж земельної ділянки, що знаходиться під забудовою, її благоустрою або озеленення, облаштування або перенесення об'єктів соціальної інфраструктури, створення і розвитку інженерно-транспортної інфраструктури, тому замовник будівництва - ОСОБА_6 не є суб'єктом містобудування, на якого покладені обов'язки укласти договір про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту та сплатити кошти до бюджету міста, дійшов висновку про відмову у задоволенні позову. Проте з такими висновками судів погодитись не можна. Статтями 213, 214 ЦПК Українипередбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України. Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Вказаним вимогам оскаржувані рішення не відповідають. Судами встановлено, що рішенням Запорізької міської ради від 24 грудня 2012 року № 77 затверджено Порядок пайової участі замовників забудови земельної ділянки у розвитку інфраструктури м. Запоріжжя. 10 вересня 2014 року Запорізькою міською радою прийнято рішення № 40 «Про внесення змін до порядку залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури м. Запоріжжя, затвердженого рішенням Запорізької міської ради від 24 грудня 2012 року № 77» (далі - Порядок). Відповідно до п. 3.2 Порядку договір про пайову участь укладається не пізніше п'ятнадцяти робочих днів з дня реєстрації уповноваженим органом звернення замовника про його укладання, але до прийняття об'єкта до експлуатації. Кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту сплачуються в повному обсязі до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію єдиним платежем або частинами за графіком, що визначається договором. 08 квітня 2014 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області зареєстровано декларацію № ЗП 98 про початок виконання будівельних робіт на об'єкт будівництва «Реконструкція кіоску з літнім майданчиком під павільон-магазин за адресою: АДРЕСА_1», замовником якого є ОСОБА_6 Згідно з п. 15 декларації про готовність об'єкта до експлуатації кошторисна вартість будівництва визначена у розмірі 250 000 гривень. 16 квітня 2014 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області зареєстровано декларацію № ЗП 64 про готовність об'єкта до експлуатації, відповідно до якої здійснено реконструкцію вже існуючого об'єкта без зміни зовнішніх геометричних розмірів фундаменту. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі - Закон) забудова території здійснюється шляхом розміщення на ній об'єктів будівництва. До будівництва належить нове будівництво, реконструкція, реставрація та капітальний ремонт об'єкта будівництва (архітектури) (п. 3 ст. 10 Закону та ч. 1 ст. 9 Закону). Згідно з п. 2 Порядку виконання будівельних робіт, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 466 «Деякі питання виконання підготовчих та будівельних робіт», до будівельних робіт, зокрема належать роботи з реконструкції, в тому числі вже існуючих будівель. Крім того, відповідно до п. 3.21 Державних будівельних норм «Склад та зміст проектної документації на будівництво» ДБН А.2.2-3:2014, реконструкція - це перебудова введеного в експлуатацію в установленому порядку об'єкта будівництва, що передбачає зміну його геометричних розмірів та/або функціонального призначення, внаслідок чого відбувається зміна основних техніко-економічних показників (кількість продукції, потужність тощо); забезпечується удосконалення виробництва, підвищення його техніко-економічного рівня та якості продукції, що виготовляється, поліпшення умов експлуатації та якості послуг. Реконструкція передбачає повне або часткові збереження елементів несучих і огороджувальних конструкцій та призупинення на час виконання робіт експлуатації об'єкта в цілому або його частин (за умов їх автономності). Отже, реконструкція здійснюється на об'єктах будівництва, які вже введені в експлуатацію, шляхом перебудови та передбачає зміну його геометричних розмірів та/або функціонального призначення. З огляду на викладене судом першої інстанції не з'ясовано, чи відноситься реконструкція павільйону у складі торговельного комплексу до будівництва та чи є у зв'язку з цим забудовою території, на здійснення якої відповідач зобов'язаний укласти договір про пайову участь з виконавчим комітетом Запорізької міської ради, взяти участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Запоріжжя шляхом перерахування коштів пайової участі до бюджету розвитку м. Запоріжжя. Згідно з інформацією Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26 листопада 2014 року №8/15-517-14, якщо на земельній ділянці здійснюється нове будівництво реконструкція, капітальний ремонт або технічне переоснащення об'єктів будівництва, та замовники таких робіт залучаються до пайової участі у порядку, встановленому положеннями ст. 40 Закону України «Про регулюванні містобудівної діяльності». Визначення об'єкта для залучення коштів пайової участі замовника будівництва здійснюється за кодом класифікації відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого і введеного в дію наказом Держстандарту України від 17 серпня 2000 року № 507. Згідно з декларацією про готовність об'єкта до експлуатації від 16 червня 2014 № ЗП 64 об'єкт будівництва: «Реконструкція кіоску з літнім майданчиком під павільйон-магазин по АДРЕСА_1» має код 1230.2. Відповідно до Класифікатора клас 1230 - «Будівлі торговельні», за кодом 1230.2 - «Криті ринки, павільйони та зали для ярмарків». За таких обставин суд першої інстанції не перевірив, чи відноситься зазначений об'єкт до переліку об'єктів, замовники яких не залучаються до пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, визначених ч. 4 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». За змістом ч. 1 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону. Рішенням Запорізької міської ради від 24 грудня 2012 року № 77 затверджено Порядок пайової участі замовників забудови земельної ділянки у розвитку інфраструктури м. Запоріжжя. Цей Порядок регулює організаційні та економічні відносини, пов'язані із залученням, розрахунком розміру, використанням коштів пайової участі замовників будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Запоріжжя та укладання договорів про пайову участь (п. 1.2 Порядку). Замовник - фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву (ст. 1 Закону). За змістом ст. ст. 2, 10 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ст. ст. 4, 9 Закону України «Про архітектурну діляьність» під забудовою території слід розуміти діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб, яка передбачає, зокрема, реконструкцію існуючої забудови. Без з'ясування, чи охоплюється здійснена відповідачем реконструкція законодавчим визначення забудови, а також чи є відповідач замовником будівництва, на якого покладено обов'язок укладення договору про пайову участь та сплати відповідних коштів, висновок суду першої інстанції, що реконструкція наявної будівлі без забудови нової земельної ділянки звільняє відповідача від укладення із Запорізькою міськрадою договору про пайову участь, а також від перерахування коштів пайової участі, є передчасним. Вказаний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 01 лютого 2017 року (справа № 3-1441гс16) та від 22 березня 2017 року. Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд викладеного не врахував, належним чином не перевірив доводів апеляційної скарги та помилково залишив рішення суду без змін. За таких обставин рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду підлягають скасуванню з підстав, передбачених ст. 338 ЦПК України, з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції. При новому розгляді слід також з'ясувати, чи свідчить неукладення відповідачем договору про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Запоріжжя про його бездіяльність у вчиненні передбачених законодавством обов'язкових дій щодо такого звернення та укладення договору, чи є це протиправною формою поведінки, внаслідок якої Запорізька міськрада була позбавлена права отримати на розвиток інфраструктури населеного пункту відповідну суму коштів, яка охоплюється визначенням упущеної вигоди, та чи перебувають наслідки у виді упущеної вигоди у безпосередньому причинному зв'язку із неправомірною бездіяльністю відповідача. Так, згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). За змістом ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника, збитками та вини. Керуючись статтями 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у х в а л и л а: Касаційну скаргу Запорізької міської ради задовольнити частково. Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 16 червня 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвала оскарженню не підлягає. Головуючий Г.І. Мостова Судді: Є.П. Євграфова І.М. Завгородня Л.М. Мазур О.В. Попович Л.М. Мазур О.В. Попович