Провадження № 2/643/925/17
08.02.2017 року Московський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді Мамалуй М.В.,
за участю: секретаря Воловод К.А.,
представника позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про визначення місця проживання дитини,
Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним позовом.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 2011 по 2016 роки вона перебувала у шлюбі з відповідачем ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням суду від 30.08.2016 року. Відповідач застосовував до неї насильство, а тому з 18.08.2016 року вони проживають окремо. Від шлюбу вони мають сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Між колишнім подружжям немає згоди щодо місця проживання дитини, відповідач намагався неодноразово забрати сина. При цьому, батько не надає матеріальної допомоги. Вона не заперечує проти спілкування батька із сином, однак просить визначити місце проживання дитини із нею.
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1, що діє на підставі довіреності, позов підтримав, просив вимоги задовольнити. Додатково пояснив, що батько, за згодою матері, спілкується з сином по 2 години кожного дня після дитячого садочку. Тобто мати проти їх спілкування не заперечує, але враховуючи напруженні стосунки між сторонами, наполягає на позовних вимогах. Проти винесення заочного рішення не заперечує.
Сторона відповідача до суду не з'явилася, причини неявки не повідомила, про розгляд справи повідомлялася належним чином.
Представник третьої особи: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради надав клопотання про розгляд справи за їх відсутності, а також про долучення до справи висновку органу опіки про доцільність визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з матір'ю ОСОБА_2
Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача на підставі ст.224 ЦПК України та ухвалити заочне рішення.
Вислухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
Із копії свідоцтва про народження вбачається, що ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_1, його батьками вказані: ОСОБА_3 і ОСОБА_2 (а.с.9).
Згідно висновку Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради від 14.12.2016 року №717 про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1: фактично дитина проживає разом із матір'ю - ОСОБА_2, між батьками дитини склалися неприязнені відносини. Орган опіки вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_4 разом із матір'ю - ОСОБА_2 (а.с.33-34).
Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.
За частинами першою, другою статті 161 цього Кодексу якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.
Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.
У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.
Саме такий Правовий висновок зроблений Верховним Судом України у постанові від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2445цс16.
У даній справі судом встановлено, що мати дитини має постійне місце проживання, постійне місце роботи та джерело існування, вона створила всі умови для проживання, виховання та розвитку сина.
При цьому суд в цій справі не встановив виняткових обставин у розумінні положень статті 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, які б свідчили про неможливість проживання дитини разом з матір'ю.
Керуючись статями 208-209, 21-215, 224 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про визначення місця проживання дитини - задовольнити.
Визначити місце проживання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця міста Харкова, разом із матір'ю ОСОБА_2.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору у розмірі 551,20 грн.
Рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подання в 10-денний строк апеляційної скарги через Московський районний суд міста Харкова до Апеляційного суду Харківської області.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Копію заочного рішення направити за місцем проживання відповідача для відома.

Повний текст рішення складений 10.02.2017 року власноручно в нарадчій кімнаті.

Головуючий суддя М.В. Мамалуй