Провадження № 2/127/5852/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2017 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Романюк Л.Ф.,

при секретарі Курутіній О.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 21.11.2011 року було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 272 819, 82 грн. В подальшому апеляційний суд Вінницької області 24.10.2012 року зменшив суму боргу встановивши її розмір 180762, 15 грн. На протязі всього часу ОСОБА_2 рішення суду не виконував і в 2015 році ОСОБА_1 подав позов про стягнення з ОСОБА_2 індексу інфляції за час невиконання судового рішення.

31.05.2016 року Вінницький міський суд Вінницької області прийняв рішення про стягнення з ОСОБА_2 інфляційних витрат та три відсотка річних у сумі 123030, 18 грн. Станом на 01.01.2016 року сума заборгованості ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 становить 303 792, 33 грн.

Рішення суду ОСОБА_2 виконувати відмовляється. За 2016 рік індекс інфляції склав 112,4 %, втрати від знецінення грошових коштів за 2016 рік буде складати 303792, 33 грн.* 12,4%=37670, 24 грн. За вісім місяців 2017 року індекс інфляції склав 108,1%, втрати від знецінення грошових коштів за 8 місяців 2017 року будуть складати - 303792, 33 грн. *8,1% = 24607, 17 грн. Всього витрати від інфляції будуть складати -37670, 24 грн.+24607,17= 62277, 41 грн. 3% річних за 2016 рік буде складати 303792, 33 грн.*3% =9113,76 грн. 3% річних за 9 місяців 2017 року буде складати 6835, 32грн. 3% за 2016 - 2017 роки будуть складати 9113, 76 +6835,32= 15 949, 08 грн. =78226, 49 грн.

Просив суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь 3% річних за 2016 рік 9 місяців 2017 року 15949,08 грн., втрати від інфляції за 2016 рік, 8 місяців 2017 року 62277, 41 грн. Всього 78226, 49 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав за обставин викладених в позові, просив суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити у задоволенні позову. Заперечив наявність самого грошового зобов'язання.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для відмови в задоволенні позову, з наступних підстав.

Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 21.11.2011 року було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 272 819, 82 грн. (а.с.28-30).

В подальшому Апеляційний суд Вінницької області 24.10.2012 року зменшив суму боргу встановивши її розмір 180762, 15 грн. (а.с.7-9).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.01.2013 року, рішення Апеляційного суду Вінницької області від 24.10.2012 року залишено без змін (а.с 34-35).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17.04.2013 року надано дозвіл державному виконавцю Вишенського відділу ДВС Вінницького міського управління юстиції Захаренко О.В. на примусове проникнення до квартири АДРЕСА_1 для примусового виконання рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 21.11.2011 року (а.с.36-38).

Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 19.05.2016 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення індексу інфляції за час прострочення виконання грошового зобов'язання задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 індекс інфляції за прострочення виконання грошового зобов'язання та 3% річних, а саме 123030, 18 грн. (а.с.13-14).

На підставі вище вказаного рішення Вінницьким міським судом Вінницької області був виданий 04.07.2016 року виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 123030, 18 грн. (а.с.15).

Відповідно до листа заступника начальника ГУНП у Вінницькій області - начальника слідчого управління В.М. Ярмолюка, слідчими Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування у трьох кримінальних провадженнях відкритих за заявами ОСОБА_2 (а.с.53-54).

Відповідно до частини першої статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України.

Згідно з частиною першою статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Положеннями статті 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Так згідно із встановленим ст. 11 ЦПК принципом диспозитивності цивільного судочинства суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до положень цивільного процесуального законодавства підстави заявленого позову - це виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення його права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

У даному конкретному випадку з матеріалів справи не вбачається жодних прямих доказів на підтвердження факту не виконання ОСОБА_2 рішення Вінницького міського суду від 19.05.2016 року та наявних на даний час заборгованості.

Доводи самого позивача, щодо невиконання рішення суду іншими доказами не підкріплюються, а відповідно до положень ч.4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Разом з тим, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що Європейський суд з прав людини в своїй практиці (рішення від 09.10.1979 року в справі Ейрі (пункт 24), рішення від 13.05.1980 року в справі Артіко проти Італії (пункт 35), рішення від 30.05.2013 року визначає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних.

У п. 26 рішення ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" та п.23 рішення ЄСПЛ у справі "Гурепка проти України №2" наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Доказів не виконання ОСОБА_2 своїх зобов'язань за рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 19.05.2016 року у розпорядженні суду немає.

Тому, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, з'ясувавши усі обставини по справі, які складають правову підставу позову, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову за недоведеністю.

На підставі зазначеного та керуючись ст.ст. 625 ЦК України, ст. ст. 5, 8, 10, 11, 57, 60, 76, 88, 169, 209, 212, 214, 215 ЦПК, України, суд, -

в и р і ш и в :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.

Скасувати забезпечення позову, забезпечене ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17.11.2017 року.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено сторонами до Апеляційного суду Вінницької області протягом 10 днів з моменту проголошення.

Суддя: