Справа № 750/8220/17
Провадження № 2/750/2170/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2017 року м.Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

головуючої судді Логвіної Т.В.,

при секретарі Примак Т.В.,

за участю представника позивача та відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

28.08.2017 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошові сумі в розмірі 1600 грн. та сплаченого судового збору в розмірі 640 грн., витрат на правову допомогу в розмірі 2000 грн. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстровано 17.09.2005 року, від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спільне життя не склалося, вони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу є недоцільним. Крім того, між ними не досягнуто згоди щодо матеріального утримання дитини, у звязку з чим просить стягнути аліменти на її користь.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити.

Відповідач позов визнав частково, не заперечує проти розірвання шлюбу та згоден сплачувати аліменти в розмірі 800 грн. щомісяця.

Заслухавши пояснення та дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17.09.2005 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Враховуючи те, що сторони припинили шлюбні відносини та ведуть окреме господарство, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків, суд доходить висновку, що подальше збереження шлюбу не відповідає їх інтересам.

Зазначені обставини в сукупності є підставою для розірвання шлюбу.

Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у судовому порядку.

Приписами ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, а відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Нормами ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

При визначенні величини аліментного платежу суд враховує матеріальне становище платника аліментів, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, а також положення ст. 180 СК України про те, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька.

Відповідач перебуває в працездатному віці, являючись батьком неповнолітньої дитини зобов'язаний утримувати її до повноліття. Також, приймаючи до уваги усі обставини, що мають істотне значення, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів, стягуваних з відповідача на утримання дитини на користь позивача у твердій грошовій сумі в розмірі 900 грн.

Суд вважає, що визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі щомісячно на дитину є достатнім, не є завищеним чи заниженим та не буде порушувати майнові права дитини.

Крім того, при прийнятті рішення про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 900 грн. судом прийнято до уваги, що даний розмір не є меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 1 ст.88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Підлягають частковому задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу. Позивачем надано додаток №1 до договору про надання правової допомоги №б/н від 18.08.2017 року з розрахунком юридичних послуг та квитанцію в сумі 2000 грн. Враховуючи категорію складності справи, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу, надану представником за 2 год. роботи у розмірі 1280 грн., з розрахунку 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року за годину роботи, як це передбачено Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 01.01.2012 року.

Також з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір в сумі 640 грн. та на користь позивача судовий збір в сумі 640 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 174, 208 209, 294 ЦПК України, ст.ст. 105 п. 3, 110 112, 180-183, 191 СК України, суд

в и р і ш и в:

позов задовольнити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, що зареєстрований 17.09.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис №1645.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 900 грн., яка підлягає індексації відповідно до закону, щомісячно, починаючи з 28.08.2017 року та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 640 грн. сплаченого судового збору та 1280 грн. витрат на правову допомогу, а всього 1920 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 640 грн. судового збору на користь держави.

Рішення в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня проголошення в порядку ч. 1 ст. 294 ЦПК України.

Суддя: