РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2017

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючої судді - Логінової С.М.,

при секретарі Ленчицькій А.Б.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засідання у залі суду м. Хмельницького цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що 26 грудня 2016 року він дав у борг 2000 доларів США, що на день складання позовної заяви складає за офіційним курсом НБУ (за 1 долар - 25,60 грн.) 51196 грн. 56 коп. Відповідачем була надана розписка від 26.12.2016 р. Вказані кошти ОСОБА_3 зобов'язався повернути до 26 березня 2017 року, що підтверджується розпискою від 26 грудня 2016 року.

Відповідач не виконує зобов'язання і борг не повертає, тому ОСОБА_2 змушений звернутись до суду.

Позивач посилається на те, що сума боргу з урахуванням 3% річних, пені та індексу інфляції становить - 59943,33 грн., з яких - три проценти річних простроченої суми становить - 598 грн., пеня - 5113 грн. 99 коп., втрати від інфляції - 3034 грн. 78 коп.

ОСОБА_2 просить стягнути на його користь з ОСОБА_3 суму боргу з розрахунком індексу інфляції, 3% річних та пені у розмірі 59943,33 грн.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, проти заочного рішення не заперечила. Просила позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином, але про причини своєї неявки не повідомив. Суд приходить до висновку ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечив проти такого вирішення справи.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України, одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові) у власність гроші або речі, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві борг (грошові кошти в тій же самій сумі або речі, визначені родовими ознаками в тій же кількості, такого ж роду та тієї ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк і в порядку, встановленому договором.

Відповідно до ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 536 Цивільного кодексу України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Судом встановлено, що 26 грудня 2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір позики у виді розписки, у відповідності до якої позивачем надано відповідачу у борг 2000 дол. США, що за курсом Національного Банку України становить 51196 грн. 56 коп. (2000 дол. США * 25,60 грн. = 51196 грн. 56 коп.), які останній зобов'язувався повернути до 26 березня 2017 року.

Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Судом встановлено, що курс іноземної валюти - долар США за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення 10.11.2017 року становить 2655.85 грн., однак позивач визначає курс іноземної валюти станом на 16 серпня 2017 року, суд не може виходити за межі позовних вимог, тому виходить з розрахунку, який визначено позивачем.

Враховуючи те, що суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог позивач визначає 51196, 56 грн., тому суд виходить із розрахунку, який визначено позивачем.

Суд приходить до висновку, що на користь позивача слід стягнути з відповідача 2000 дол. США, що за курсом Національного Банку України становить 51196 грн. 56 коп.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та зобов'язаний сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що у договорі позики від 26 грудня 2016 року не встановлений розмір процентів, тому з відповідача слід стягнути проценти за користування грошовими коштами за період з 27 березня 2017 року по 16 вересня 2017 року на рівні облікової ставки Національного банку України в сумі 5113,99 грн., виходячи з наступного розрахунку:

706,93 грн. (сума процентів за період з 27 березня 2017 року по 13 квітня 2017 року) = (51196 грн. сума позики х 14 % річна облікова ставка НБУ: 100 : 365 днів х 18 днів.);

1531,67 грн. (сума процентів за період з 14 квітня 2017 року по 25 травня 2017 року) = (51196 грн. сума позики х 42 % (річна облікова ставка НБУ): 100 : 365 днів х 42 дні;

1472,76 грн. (сума процентів за період з 26 травня 2017 року по 6 липня 2017 року) = (51196 грн. сума позики х 12,5 % (річна облікова ставка НБУ): 100 : 365 днів х 42 дні;

946,78 грн. (сума процентів за період з 7липня 2017 року по 2серпня 2017 року) = (51196 грн. сума позики х 12,5 % (річна облікова ставка НБУ): 100 : 365 днів х 27 днів;

455,85 грн. (сума процентів за період з 3 серпня 2017 року по 16 серпня 2017 року) = (51196 грн. сума позики х 12,5 % (річна облікова ставка НБУ): 100 : 365 днів х 13 днів.

Суд приходить до висновку, що на користь позивача слід стягнути з відповідача три відсотки річних від суми заборгованості за період прострочення 27 березня 2017 року по 16 вересня 2017 року в розмірі 598 грн. у сумі 598 грн. (2000 дол. США * 25,60 грн. = 51196 грн. 56 коп., що еквівалентно за курсом НБУ х 3% річних: 365 х 142 дні прострочення = 598 грн.).

Суд приходить до висновку, що позовні вимоги у частині втрати від інфляції - 3034 грн. 78 коп. не підлягають задоволенню, оскільки індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні, то норма ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням установленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення виконання грошового зобовязання, яке визначене договором у гривні.

Враховуючи те, що договір позики укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в іноземній валюті, тому до спірних правовідносин не можуть бути застосовані вимоги ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Судові витрати розподілені між сторонами у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, 224 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 543, 625, 1046, ч. 2 ст. 1047, 1049 Цивільного кодексу України, суд

вирішив:

позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_3 суму боргу 51196 (пятдесят одна тисяча сто девяносто шість) грн. 56 коп., проценти за користування грошовими коштами в сумі 5113,99 грн., три відсотки річних від суми заборгованості у сумі 598 грн., а всього 56908, 55 грн.

У решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати у сумі 607 грн. 59 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

На рішення через суд першої інстанції, який його ухвалив, може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Хмельницької області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особою, без участі якої проголошено рішення - протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Логінова С.М.