Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.03.2017 Справа №607/14788/16-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі :

головуючого Ромазана В.В.

з участю секретаря Буцик О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення процентів за користування грошовими коштами та трьох процентів річних за час прострочення виконання грошового зобовязання ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення процентів за користування грошовими коштами та трьох процентів річних за час прострочення виконання грошового зобовязання, укладеним між ними 15 вересня 2014 року, згідно якого відповідач позичила у нього 2 070 доларів США, які зобовязалася повернути в строк до 31.12.2014 року, про що надала письмову розписку. Однак, відповідач не виконала взятих на себе зобовязань згідно укладеного між ними договору та позичених коштів не повернула. Із приводу цього, Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 20 серпня 2015 року було ухвалено рішення, яким вирішено стягнути з відповідача в користь ОСОБА_1 2 070 доларів США заборгованості за договором грошової позики від 15 вересня 2014 року, що еквівалентно станом на 20.08.2015 року 45 684,90 грн. Дане судове рішення набрало законної сили та звернуто до виконання. Однак, ОСОБА_2, із часу ухвалення даного судового рішення заборгованості не погашає.

Просить стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 1 030,67 доларів США процентів за користування грошовими коштами за період із 15.09.2014 року по 09.12.2016 року та 120,64 доларів США нарахованих 3% річних за період із 31.12.2014 року по 09.12.2016 року, в гривневому еквіваленті на день ухвалення рішення суду.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, однак подав суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, і не повідомила суд про причину своєї неявки, хоча належним чином повідомлялася про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується документально.

Відповідно до ч.3 ст.169 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів та постановляє заочне рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив

15 вересня 2014 року позивач ОСОБА_1 позичив відповідачу ОСОБА_2 2 070 доларів США, про що останньою була написана розписка.

Вказані кошти ОСОБА_2 зобовязувалася повернути в строк до 31 грудня 2014 року.

Відповідно до ст.1046 ЦК України позикодавець передає у власність позичальнику грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів.

До обумовленої між сторонами дати, ОСОБА_2 боргу за договором позики не повернула, чим порушила взяті на себе зобовязання.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 серпня 2015 року, стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 2 070 доларів США заборгованості за договором грошової позики від 15 вересня 2014 року, що еквівалентно станом на 20.08.2015 року 45 684,90 грн.

Дане судове рішення набрало законної сили.

Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішення у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідач ОСОБА_2 взятого на себе зобовязання за Договором позики від 15 вересня 2014 року на даний час не виконала.

Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Як вбачається із наявного при матеріалах справи розрахунку, сума процентів за користування грошовими коштами за період із 15.09.2014 року по 09.12.2016 року складає 1 030,67 доларів США.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від ухвалення рішення суду про присудження суми боргу, відкриття виконавчого провадження чи його зупинення.

Згідно представленого позивачем розрахунку, 3% річних від простроченої суми, за період із 31.12.2014 року по 09.12.2016 року, за вказаним договором становлять 120,64 доларів США.

Таким чином, в даному випадку мають місце порушення відповідачем прав позивача, які підлягають захисту, шляхом стягнення з відповідача в користь позивача 1 030,67 доларів США процентів за користування грошовими коштами за період із 15.09.2014 року по 09.12.2016 року та 120,64 доларів США нарахованих 3% річних за період із 31.12.2014 року по 09.12.2016 року, за неналежне виконання укладеного між сторонами Договору позики від 17 травня 2013 року.

Сума боргу в гривневому еквіваленті на день ухвалення рішення суду, складає 1 030,67 доларів США+120,64 доларів США=1 151,31 доларів США, що еквівалентно станом на 31.03.2017 р. (100 дол. США:2697,6058 грн.), 31 057 грн. 80 коп.

Крім того, на підставі ч.1 ст.88 ЦПК України, слід стягнути із відповідача в користь ОСОБА_1 понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 213, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 625, 1046, 1051 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_4 ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про стягнення процентів за користування грошовими коштами та трьох процентів річних за час прострочення виконання грошового зобовязання задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 1 030 (одну тисячу тридцять) доларів США 67 центів процентів за користування грошовими коштами за період із 15.09.2014 року по 09.12.2016 року та 120 (сто двадцять) доларів США 64 центи нарахованих 3% річних за період із 31.12.2014 року по 09.12.2016 року, за неналежне виконання укладеного між сторонами Договору позики від 15 вересня 2014 року, що в сумі еквівалентно 31 057 (тридцять одна тисяча пятдесят сім) грн. 80 коп., а також 551 (пятсот пятдесят одну) грн. 20 коп. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні із позовом в суд.

Рішення може бути переглянуте Тернопільським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяОСОБА_6