АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1476/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 44 Морозов В. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоСіренка Ю. В.
суддівГончар Н. І., Ювшина В. І.
при секретаріНаконечній М. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 17 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про усунення перешкод в користуванні житловим будинком шляхом виселення -

в с т а н о в и л а :

У травні 2016 року ОСОБА_8 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_6 про усунення перешкод в користуванні житловим будинком шляхом виселення, посилаючись на те, що він є одноосібним власником домоволодіння по АДРЕСА_1, що підтверджується відповідними правовстановлюючими документами, і оскільки з відповідачем не було досягнуто згоди щодо ціни будинку, тому і не було нотаріально посвідчено відповідний договір купівлі- продажу.

ОСОБА_6 відмовився писати позивачу розписку про повернення йому коштів у сумі 1400 доларів США, які він передав позивачу за домовленістю про продаж спірного будинку, тому без згоди позивача почав проживати в спірному домоволодінні.

ОСОБА_6 неодноразово звертався до суду про визнання договору купівлі - продажу будинку дійсним та визнання права власності на спірний будинок за набувальною давністю, однак судами приймалися рішення які набрали законної сили, про відмову у задоволенні позовних вимог.

Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою звільнити його будинок, однак дані вимоги задоволені не були, що послугувало підставою для звернення до суду.

Просив усунути перешкоди у здійсненні ним права власності на його будинок за вище вказаною адресою, шляхом виселення відповідача ОСОБА_6 з даного будинку.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 17 травня 2017 року позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7 оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на неповне з'ясування всіх обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просив суд скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає до відхилення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення відповідає.

Задовольняючи позовні вимог, суд виходив з того, що відповідач проживає у домоволодінні, яке належить позивачу, не маючи на це права, чим створює перешкоди власнику у користуванні його власністю, а тому суд усунув ці перешкоди з боку відповідача шляхом його виселення.

Колегія суддів погоджується з даним висновоком суду.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 321 ЦК України визначено, що право вланості є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 150 ЖК України, передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Судом встановлено, що згдно свідоцтва про право на спадщину за законом від 23 серпня 1997 року позивачу ОСОБА_8 на праві власності належить 1/2 частина житлового будинку по АДРЕСА_1, інша 1/2 частини належить матері ОСОБА_8 - ОСОБА_10 (а.с. 10)

Згідно договору дарування житлового будинку від 12 березня 1997 року ОСОБА_10 подарувала належну їй 1/2 частини будинку по АДРЕСА_1 ОСОБА_8 (а.с. 12)

Таким чином позивач є одноосібним власником указаного домоволодіння, по АДРЕСА_1 що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно НОМЕР_1 від 18.04.2016 року. (а.с. 13).

15 серпня 1997 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 була укладена домовленість, згідно якої ОСОБА_8 передав ОСОБА_6 належний йому житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1, останній передав ОСОБА_8 грошові кошти у сумі 1400 доларів США. Проте, сторони не дійшли згоди по укладеній письмовій угоді купівлі-продажу спірного будинку і його нотаріального посвідчення.

Даний факт встановлений рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 19 січня 2015 року, яким відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_8, третя особи: Руськополянська сільська рада Черкаського району Черкаської області нотаріус Черкаського районного нотаріального округу Ворона О.О. про визнання договору купівлі-продажу домоволодіння дійсним та визнання права власності на домоволодіння.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 22 липня 2015 року вказане рішення суду залишено без змін.

Аналогічні обставини були встановлені і у рішенні Черкаського районного суду Черкаської області від 1 лютого 2016 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 16 березня 2016 року, за позовом ОСОБА_12 до ОСОБА_8, третя особа - Руськополянська сільська рада, про визнання права власності за набувальною давністю, яким ОСОБА_6 відмовлено в задоволенні позову.

Таким чином, ОСОБА_6 проживає у домоволодінні яке належить позивачу ОСОБА_8 без правовстановлюючих документів на указане домоволодіння та без відповідної правової підстави.

Своїми діями ОСОБА_6 створює перешкоди для позивача в користуванні належним йому на праві власності житловим будинком, маючи при цьому право на проживання в іншому житловому приміщенні за місцем своєї реєстрації в АДРЕСА_2. (а.с. 9).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Права власника жилого будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Суд першої інстанції, встановивши, що власником спірного будинку є позивач, відповідач права власності та користування будинку не набув, договір найму між сторонами укладений не був, дійшов правильного висновку про те, що позивач як власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права володіння та користування свої майном, а відповідач підлягає виселенню без надання іншого жилого приміщення.

Доводи скаржника про те, що він проживає в займаному житловому приміщенні вже двадцятий рік, доглядає його, проводить поточні ремонти, сплачує комунальні послуги, в даному випадку не має правового значення, оскільки власником нерухомості є позивач.

Застосування до даних правовідносин норм ст. 64 ЖК України, як про це заявляє апелянт є необгрунтованим, оскільки відповідач не являється членом сім'ї позивача.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обгрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами немає, оскільки її доводи суттєвими не являються, носять суб'єктивний характер, не відповідають обставинам справи, зводяться до невірного трактування норм матеріального права і правильності висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - відхилити.

Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 17 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про усунення перешкод в користуванні житловим будинком шляхом виселення - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :