Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.10.2017 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі

головуючого судді Придачук О.А.

за участю секретаря Бомбушкар В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, який мотивує тим, що 18.11.2013 року на вул. Минайській в м. Ужгороді ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом «Fiat Scudo», р.н.з. АО4022АВ, допустив зіткнення з належним ОСОБА_3 транспортним засобом марки «Daewoo Lanos», р.н.з. АО6169ВА, внаслідок чого транспортний засіб позивача отримав механічні пошкодження. Згідно постанови Ужгородського міськрайонного суду від 25.12.2013 року, яка набула законної сили відповідача визнано винним у скоєнні вказаної пригоди та притягнено до адміністративної відповідальності. Згідно з звітом автотоварознавчого дослідження від 09.12.2013 року № 107 вартість матеріального збитку, завданого позивачеві в результаті пошкодження його транспортного засобу у ДТП становить 21269,54 грн. Проте, за фактичне повне відновлення пошкодження у згаданій ДТП транспортного засобу відповідач сплатив лише 19525,00 грн. При цьому відповідач сплатив позивачеві 510 грн. у добровільне відшкодування завданої ним шкоди А тому просить суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь решту суми матеріальної шкоди в розмірі 19015,00 грн. завданої пошкодженням його транспортного засобу у ДТП.

В судове засідання позивач та його представник не з»явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача.

Також надав додаткові письмові пояснення по справі, а саме зазначив, що рішення Ужгородського міськрайонного суду від 06.11.2014 року у праві № 308/4906-14-ц, на яке покликається відповідач про стягнення зі страховика на користь позивача грошових коштів фактично не виконане. Тобто, незважаючи на наявність даного рішення суду, майнові права позивача залишаються незахищеними. Також зазначає, що факт виникнення у відповідача права вимоги до страховика жодним чином не пов»язаний з поведінкою позивача пов»язаною з примусовим виконанням рішення суду від 06.11.2014 року у справі № 308/4906/14-ц, оскільки вимоги позивача до страховика щодо стягнення грошових коштів після виконання відповідачем деліктного зобов»язання з відшкодування заподіяної ним майнової шкоди виникнуть з часу набрання рішенням суду у даній справі законної сили, оскільки виплата виплата відповідачем коштів позивачеві буде здійснена саме на виконання такого судового рішення. У зв»язку з цим, відповідач з часу виплати зазначених коштів набуде статусу кредитора страховика, а відтак зможе звернутися до господарського суду м. Києва за визнанням своїх кредиторських вимог та стягнення виплачених коштів. Отже, жодні вимоги законодавства не зобов»язують позивача вчиняти будь-які дії після набрання законної сили рішенням суду про стягнення на його користь грошових коштів, а факт невиконання позивачем певних дій (в інтересах відповідача) у будь-якому випадку не може впливати на його абсолютне право на відшкодування шкоди у деліктному зобов»язанні.

Відповідач в судове засідання не з»явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить розписка представника позивача про отримання судової повістки, про причини неявки суду не повідомив.

Представник відповідача адвокат ОСОБА_4 в судове засідання не з»явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. До суду надійшла заява представника відповідача в якій він просить розглядати справу у його відсутності, а також письмові заперечення на позовну заяву.

Згідно наявних у матеріалах справи письмових заперечень відповідача, 06.11.2014 року Ужгородський міськрайонний суд ухвалив рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 і ОСОБА_5 товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» про відшкодування шкоди, згідно якого стягнув з ОСОБА_5 товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» на користь ОСОБА_1 19715 грн. страхового відшкодування за пошкоджений транспортний засіб, 203,63 грн. пені за несвоєчасну виплату страхового відшкодування, 237,52 грн. судового збору, 2925,12 витрат на правову допомогу адвоката. За заявою ОСОБА_1 Ужгородським МВ ДВС відкрито виконавче провадження з виконання вищевказаного рішення. Таким чином у відповідача є відповідне рішення суду на його користь, однак він замість вчинення дій по ініціюванню стягнення з боржника суми задоволеного позову звертається повторно з такою ж позовною заявою, але вже до ОСОБА_2

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного.

Як встановлено в ході розгляду справи, 18.11.2013 року на вул. Минайській в м. Ужгороді ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом «Fiat Scudo», р.н.з. АО4022АВ, допустив зіткнення з належним ОСОБА_1 транспортним засобом марки «Daewoo Lanos», р.н.з. АО6169ВА.

Згідно постанови Ужгородського міськрайонного суду від 23.12.2013 року, яка набула законної сили ОСОБА_2 визнаний винним за ст. 124 КУпАП.

Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, а п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачає, що шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Статтею 988 ЦК України встановлено обов'язки страховика перед страхувальником, відповідно до них страховик у разі настання страхового випадку зобов'язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Також цією статтею визначено, що страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

В ході розгляду справи встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля « Daewoo Lanos», р.н.з. АО6169ВА, ОСОБА_1 в результаті пошкодження його транспортного засобу у ДТП становить 21269,54 грн.

За фактичне повне відновлення вищевказаного транспортного засобу ОСОБА_1 сплатив 19525,00 грн., що вбачається з рахунку № 274, виданого 12.12.2013 року ПП «ОСОБА_6Е.».

Також встановлено, що згідно рішення Ужгородського міськрайонного суду від 06.11.2014 року у справі № 308/4916/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 і ОСОБА_5 товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» про відшкодування шкоди, яке набуло законної сили, стягнуто з ОСОБА_5 товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» на користь ОСОБА_1 19715 грн. страхового відшкодування за пошкоджений транспортний засіб, 203,63 грн. пені за несвоєчасну виплату страхового відшкодування, 237,52 грн. судового збору, 2925,12 витрат на правову допомогу адвоката.

Проте, позивачем не вчинено дій щодо вжиття всіх належних заходів щодо виконання вказаного рішення суду.

На запит Ужгородського міськрайонного суду від 03.05.2017 року щодо надання інформації про результати розгляду заяви ОСОБА_1 про включення його майнових вимог в загальному розмірі 23081,27 грн. до реєстру вимог кредиторів ОСОБА_5 товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» та сплати цієї суми коштів на його користь, арбітражним керуючим ліквідатором ОСОБА_7 «Гарантія» ОСОБА_8 листом № 02-24/714 від 31.05.2017 року повідомлено суд, що ОСОБА_1 на вимогу ЗУ "про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" не надсилав своєї заяви про включення його до Реєстру вимог кредиторів ОСОБА_7 «Гарантія» до Господарського суду м. Києва в рамках розгляду справи № 910/29337/15 про банкрутство ОСОБА_7 «Гарантія».

Враховуючи вищенаведене, а саме наявність судового рішення, згідно якого судом задоволено аналогічні позовні вимоги позивача, та стягнуто з ОСОБА_5 товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» суму завданої ОСОБА_1 шкоди, суд приходить до переконання, що позов до задоволення не підлягає.

Керуючись ст. ст. 1166, 1167, 1187, 1188, 1194 ЦК України, ст. ст. ст. ст. 10, 11, 57, 60, 179, 208, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.А. Придачук