Єдиний унікальний номер 219/2024/16-ц Номер провадження 22-ц/775/1480/2017
Головуючий в I інстанції Чопик О.П.
Суддя доповідач Мальований Ю.М.
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2017 року

Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого: судді Мальованого Ю.М.

суддів: Агєєва О.В., Корчистої О.І..

за участю секретаря: Глушко С.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 20 липня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Бахмутська міська рада Донецької області, Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, -

В С Т А Н О В И В :

У березні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа Бахмутська міська рада Донецької області про відновлення стану земельної ділянки, посилаючись на те, що він є власником житлового будинку та земельної ділянки, розташованих за адресою: пров. 3-й Шевченка, 65, у м. Бахмуті Донецької області.

Відповідачка є власником суміжної земельної ділянки, від літери Б до літери В, яка розташована за адресою: пров. 3-й Шевченка, 67, у м. Бахмуті. Зазначає, що, коли у 2006 році він купував земельну ділянку, межа між ділянками його та відповідачки перебувала від стіни будинку № 65 на 0,9 м. Однак восени 2009 року відповідачка безпідставно захопила частину земельної ділянки по межі від літери Б до літери В та перенесла межу до стіни його будинку. Зазначає, що у 2010 році на підставі рішення суду відповідачка отримала новий державний акт, за яким спірна межа зсунута у сторону його земельної ділянки на 0,85 см, однак в подальшому це рішення, а також виданий на його підставі державний акт, були скасовані, проте фактично межу між земельними ділянками не відновлено. Просив суд відновити стан належної йому на праві власності земельної ділянки, шляхом відновлення межі між земельними ділянками № 65 та № 67 по пров. 3-й Шевченка у м. Бахмуті Донецької області.

Під час розгляду справи позов неодноразово уточнювався.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 20 травня 2016 року до участі у справі залучено третю особу без самостійних вимог - Відділ Держгеокадастру у м. Артемівску Донецької області.

У звязку зі смертю позивача по справі ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 21 березня 2017 року залучено до участі у справі правонаступника ОСОБА_1.

ОСОБА_1 подала уточнену позовну заяву з мотивів, викладених у позові ОСОБА_3, та у звязку з успадкуванням права власності просить суд зобовязати відповідача усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, яка розташована за адресою: пров. 3-й Шевченка, 65, у м. Бахмуті Донецької області, відновивши межі між земельними ділянками № 65 та № 67 по пров. 3-му Шевченка у м. Бахмуті Донецької області відповідно до кадастрового плану земельної ділянки, що розташована за адресою: пров. 3-й Шевченка, 65, з кадастровим номером :00:006:0001 та відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 15 лютого 2017 року № НВ-017, шляхом перенесення межі на відстань 0.71 м від житлового будинку № 65 в сторону земельної ділянки № 67 на довжину межі 16,3 м від літери В, відповідно до кадастрового плану земельної ділянки з кадастровим номером :00:006:0001. Крім того, просить зобовязати відповідачку сприяти встановленню межових знаків між земельними ділянками № 65 та № 67 по пров. 3-му Шевченка у м. Бахмуті Донецької області.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 11 липня 2017 року замінено третю особу - Відділ Держгеокадастру у м. Артемівську Донецької області на Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області.

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 20 липня 2017 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Додатковим рішенням від 5 вересня 2017 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобовязання сприяти встановленню межових знаків.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення суду з ухваленням нового рішення про задоволення її позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права. Суд неправильно оцінив докази та прийшов до висновків, які не відповідають обставинам справи.

Вважає, що судом прийняті до уваги реєстраційні документи відповідачки, які вчинені на підставі державного акту на право власності відповідачки на земельну ділянку № 67 по пров. 3-му Шевченко у м. Бахмуті, який рішенням Артемівського міськрайонного суду від 29 квітня 2013 року було визнано недійсним.

Натомість поза увагою суду залишилась документація на земельну ділянку позивачки, яка складена в 2000 році для видачі законного державного акту, що свідчить про неправильну оцінку доказів.

Крім того, суд вказав, що для зясування обставин, які мають значення для справи необхідні спеціальні знання із землеустрою. Однак, на думку позивачки, технічна документація на її земельну ділянку № 65 розроблена спеціалістами, які мають такі знання і була прийнята для видачі державного акту. Зазначає, що в технічній документації за 2012 рік, на підставі якого виданий кадастровий план земельної ділянки № 65 та у витязі з земельного кадастру про земельну ділянку № 65 по пров. 3-му Шевченко у м. Бахмуті маються всі дані, які вимагаються законом. Вважає, що посилання суду на ч. 2 ст. 59 ЦПК України у даному випадку є невірним, оскільки відповідно до ст. 145 ЦПК України призначення експертизи у цьому випадку не є обовязковим, Земельним Кодексом України не встановлено, що саме експертна установа повинна оформляти документацію. Висновок експерта є одним з можливих доказів, оцінка якому надається в сукупності з іншими доказами. Зазначає, що вона надала суду всі докази порушення її права власності, а також докази того, що відповідачка займає частину належної їй земельної ділянки.

Також, суд не врахував пояснення свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 щодо фактичного використання земельних ділянок № 65 та 67 по пров. 3-му Шевченко в м. Бахмуті та наявності свого часу паркана між цими ділянками.

Сторони та їх представники були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, однак у судове засідання представники третіх осіб - Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області та Бахмутської міської ради не з'явились, що у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, позивачку ОСОБА_1, яка наполягала на доводах апеляційної скарги, просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі, відповідачку по справі ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_7, які проти скарги заперечували, просили рішення суду залишити без змін, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, що міститься в п.2 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009 року, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим вважається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставинах, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені у судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також, якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Судом першої інстанції було встановлено, що 22 серпня 2006 року ОСОБА_3 придбав у ОСОБА_8 земельну ділянку за договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Артемівського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_9 (т.1 а.с.7).

Зазначена земельна ділянка належала продавцеві на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДН № 078291, виданого виконавчим комітетом Артемівської міської ради Донецької області від 16 листопада 2000 року (т.1 а.с.15). За цим державним актом площа земельної ділянки складає 0,0614 га; межі від літери А до літери Б (міські землі, прохід) 13,30 м, від літери Б до літери В (присадибна ділянка № 67) 46,90 м, від літери В до літери Г (міські землі, пров. 3-й Шевченка) 13,0 м, від літери Г до літери А (присадибна ділянка № 63) 47,45 м. Межа від літери Б до літери В позначена як пряма лінія (а.с. 15).

19 жовтня 2012 року ОСОБА_3 отримав новий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 679590 (т.1 а.с.12), за яким площа земельної ділянки, розташованої у місті Артемівську Донецької області, по пров.3-й Шевченка, 65, складає 0,0614 га. За планом меж земельної ділянки межа від літери А до літери Б (землі Артемівської міської ради) становить 12,91 м; від літери Б до літери В (земельна ділянка № 67) до точки 30,33 м, між точками - 0,85 м та від точки до літери В - 16,30 м; від літери В до літери Г (землі Артемівської міської ради): між літерою В та точкою 0,71 м, між точками - 6,42 м та між точкою та літерою Г - 5,68 м; від літери Г до літери А (земельна ділянка № 63): між літерою Г та точкою 16,61 м, між точкою та літерою А - 30,64 м. Межа від літери Б до літери В позначена як лінія, увігнута під кутом у точці вглиб земельної ділянки № 65.

Після смерті ОСОБА_3 спадкоємцем земельної ділянки, розташованої у місті Бахмуті Донецької області, по пров. 3-й Шевченка, 65, згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, є ОСОБА_1 (т.1 а.с.176-176г, 182).

Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 15 лютого 2017 року серії НВ-017, земельна ділянка, розташована у місті Бахмуті Донецької області, по пров. 3-й Шевченка, 65, кадастровий номер :00:006:0001, належить на праві приватної власності ОСОБА_1 (т.1 а.с.211-213). За кадастровим планом земельної ділянки, який є додатком до витягу, межа від літери А до літери Б (землі Бахмутської міської ради) складає 12,91 м; межа від літери Б до літери В (земельна ділянка № 67) складається з 30,33 м до точки; 0,85 м між точками та 16,30 м від точки до літери В; межа від літери В до літери Г (землі Артемівської міської ради) складається з 0,71 м між літерою В та точкою; 6,42 м між точками та 5,68 між точкою та літерою Г; межа від літери Г до літери А - земельна ділянка № 63.

9 січня 2000 року ОСОБА_2 видано державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ДН № 037478. За планом зовнішніх меж земельної ділянки межа від літери А до літери Б (міські землі) складає 22,3 м; межа від літери Б до літери В (міські землі) складається з 31,70 м до згину; 3,00 м на згині; 9,55 м від згину до літери В; від літери В до літери Г (міські землі, провулок Третій Шевченка) 13,90 м; від літери Г до літери А (присадибна ділянка № 65) 42,3 м. Межа від літери Г до літери А позначена як пряма лінія (т.1 а.с.14).

Постановою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 30 квітня 2010 року у справі № 2а-1140/10/0503 за позовом ОСОБА_2 до Артемівської міської ради Донецької області про визнання державного акта недійсним та зобовязання до вчинення дій позов задоволено. Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ДН № 037478 в частині площі і параметрів та дати видачі державного акту; зобовязано Донецьку регіональну філію ДП ЦДЗК при «ДК України» по земельним ресурсам» видати позивачу новий державний акт на право приватної власності на земельну ділянку за адресою: м. Артемівськ, Донецька область, пров. 3-й Шевченка, 67, згідно з останнім актом обстеженням №1 від 11 лютого 2010 року (т. 2 а.с.112).

На виконання цієї постанови у жовтні 2010 року відділом Держкомзему у м. Артемівську Донецької області ОСОБА_2 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 464168, згідно якого площа земельної ділянки збільшилась до 0,0990 га (т.1 а.с.92).

Однак, ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 17 жовтня 2012 року постанову Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 30 квітня 2010 року скасовано, провадження у справі закрито, оскільки спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (т.2 а.с.113). Ухвала набрала законної сили.

У подальшому, у звязку зі скасуванням постанови, на підставі якої ОСОБА_2 видано новий державний акт, рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 29 квітня 2013 року у справі № 0503/10456/2012 за позовом ОСОБА_3 до Артемівської міської ради, ОСОБА_2, третя особа Відділ Держземагенства у м. Артемівську про визнання недійсним державного акту на земельну ділянку, було скасовано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 464168 від 26 жовтня 2010 року, виданий ОСОБА_2 У цій частині рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 29 квітня 2013 року рішенням Апеляційного суду Донецької області від 30 травня 2013 року залишено без змін. Вказане рішення апеляційного суду сторонами не оскаржувалось (т.2 а.с.118-120, 121-123, 124).

Крім того, рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 5 березня 2015 року у справі № 219/8804/2013-ц було відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Артемівської міської ради, третя особа - Відділ Держземагенства у м. Артемівську Донецької області, про скасування державних актів на право приватної власності на земельні ділянки серії ІІ-ДН № 037478 від 05 січня 2000 року, що видавався ОСОБА_2, та державного акту серії ЯМ № 679590 від 19 жовтня 2012 року, що видавався ОСОБА_3 (т.2 а.с.125). Це рішення залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 19 травня 2015 року (т.2 а.с.126-128).

Із витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 22 травня 2017 року вбачається, що земельна ділянка, розташована у місті Бахмуті Донецької області, по пров. 3-й Шевченка, № 67, кадастровий номер :00:006:0595, належить на праві приватної власності ОСОБА_2 Загальна площа земельної ділянки складає 0,0990 га. Згідно з Кадастровим планом земельної ділянки, який є додатком до витягу, межа від літери А до літери Б (землі Артемівської міської ради) складає 38,15 м, від літери А до згину вглиб земельної ділянки - 3,84 м; від згину до літери Б - 9,96 м; від літери Б до літери В (провулок Третій Шевченка) 14,95 м; від літери В до літери Г межа з земельною ділянкою № 65: від літери В до згину вглиб земельної 16,49 м; на згині 0,83 м та 32,23 м від згину до літери Г; від літери Г до літери А (землі Артемівської міської ради) 25,78 м. (Т.2 а.с.33-35). У кадастровому плані земельної ділянки не позначено обрисів обєктів нерухомого майна, які знаходяться на цій земельній ділянці. Відомості про державну реєстрацію земельної ділянки внесені на підставі технічної документації із землеустрою станом на 23 червня 2010 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що на підставі представлених доказів він не може встановити чи відповідає інформація щодо розташування будинку № 65 по пров. 3-й Шевченка в м. Бахмуті в межах земельної ділянки на відстані 0.71 м від межі із земельною ділянкою № 67, зазначеної у технічній документації, відомостям про державну реєстрацію земельної ділянки. Наголосив, що кадастровий план земельної ділянки не є правовстановлюючим документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку з відповідною конфігурацією і розташуванням у її межах обєктів нерухомого майна, а відтак порушення права власності, а також відповідність фактичної межі земельної ділянки межам, зазначеним у правовстановлюючих документах, підлягають доведенню особою, яка звертається за захистом свого права.

Такий висновок суду першої інстанції не ґрунтується на повному зясуванні обставин, що мають значення для справи, та правильному застосуванні норм матеріального права.

Із матеріалів справи вбачається, що спір між сторонами виник щодо частки земельної ділянки, що примикає до східної сторони будинку позивачки № 65 та протягається в сторону земельної ділянки ОСОБА_2 № 67 по пров. 3-й Шевченко в м. Бахмут на 0,71 м та довжиною 16.30 м. На момент спору вказана ділянка разом з частиною іншої площі земельної ділянки № 67 складає територію внутрішнього двору домоволодіння № 67, через який відбувається проїзд до гаражу, що розташований у глибині двору відповідачки.

Під час розгляду справи в апеляційному суді позивачці ОСОБА_1 були задані питання щодо розяснення предмету позову, зокрема заявлених вимог про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом відновлення межі між земельними ділянками № 65 і № 67 по пров. 3-й Шевченка в м. Бахмуті та перенесення цієї межі на відстань 0,71 м. від жилого будинку № 65 в сторону земельної ділянки № 67.

Позивачка ОСОБА_1 апеляційному суду пояснила, що у заявлених вимогах мала на увазі відновлення паркану між вказаними земельними ділянками, який раніше існував, але був знесений власниками домоволодіння № 67, внаслідок чого тепер вона не має змоги обслуговувати частину свого будинку, зокрема заштукатурити зовні вставлене кілька років тому нове вікно, оскільки немає до нього доступу. Перенесенням межі, тобто відновлення паркану на відстані 0,71 м від стіни свого будинку, дасть їй змогу належно утримувати будинок.

Розглядаючи спір по суті, апеляційний суд виходить з того, що сторони у спорі є власниками суміжних земельних ділянок.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

При цьому способи захисту цивільного права та інтересів, зазначені в ст. 16 ЦК України.

Згідно із ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів є зокрема припинення дії, яка порушує право (п. 3), відновлення становища, яке існувало до порушення (п.4).

Згідно із ч. ч. 2, 3 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян на земельну ділянку здійснюється зокрема шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав (п. б ч. 3).

На виконання приписів ч. 4 ст. 10 ЦПК України сторонам була розяснена можливість залучення до участі у цивільному процесі спеціаліста для проведення землевпорядних робіт, однак сторони від послуг спеціаліста відмовилися, з огляду на що суд ухвалює рішення на підставі матеріалів, залучених до справи.

Згідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 27 грудня 2016 року, наданого приватним нотаріусом Бахмутського міського нотаріального округу ОСОБА_10, спадкоємець ОСОБА_1 успадкувала після ОСОБА_3 жилий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою Донецька обл., м. Бахмут, пров. 3-й Шевченко, 65, а також земельну ділянку розміром 0,0614 га, кадастровий номер :00:006:0001 за тією ж адресою (т. 1 а.с. 194)

Зі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого на імя ОСОБА_1, посвідченого приватним нотаріусом Бахмутського міського нотаріального округу ОСОБА_10, вбачається, що спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з жилого будинку з господарськими будівлями і спорудами разом з земельною ділянкою, що знаходиться в м. Бахмуті на пров. 3-й Шевченко, № 65 та належали спадкодавцю ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 22 серпня 2006 року приватним нотаріусом Артемівського міського нотаріального округу ОСОБА_9 і державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 679590, виданого 19 жовтня 2012 року відділом Держкомзему у місті Артемівську Донецької області, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 00290, зареєстрованого в Державному земельному кадастрі 23 липня 2015 року відділом Держземагенства у м. Артемівську, згідно з витягом з цього реєстру від 02 грудня 2016 року за номером НВ 016 (т. 1 а.с. 193).

Під час звернення ОСОБА_3 до суду з цим позовом, ним було залучено копію державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 679590, виданого 19 жовтня 2012 року (т. 1 а.с. 12).

Вказаний державний акт містить план меж земельної ділянки, кадастровий номер :00:006:0001 (т. 1 а.с.12 зворот) з зазначенням основних розмірів. І саме цей державний акт зазначено як підставу отримання права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку в м. Бахмуті на пров. 3-й Шевченко, № 65. За таких обставин у суду не має підстав не брати до уваги цей державний акт при вирішенні спору між сторонами.

Наведений у державному акті план меж земельної ділянки за адресою м. Бахмут, пров. 3-й Шевченко, № 65, не містить схеми розташування, контури та розміри домобудівлі за вказаною адресою, проте по лінії літер В та Г зазначено точки та розміри між ними: відстань від літери В до першої точки складає 0,71 м, від першої до другої точки 6,42 м, від другої точки до літери Г 5,62 м.

Досліджуючи наведений державний акт на право власності на земельну ділянку разом з кадастровим планом цієї земельної ділянки (т.1 а.с. 74, 212), видно, що зазначена у державному акті відстань між літерою В та першою точкою розміром 0,71 м, становить відстань між стіною будинку позивачки та лінією розмежування з земельною ділянкою № 67.

Дослідження наведених документів у сукупності дають підстави вважати, що вимоги позивачки про порушення її право власності на спірну земельну ділянку, що примикає до її будинку шириною 0,71 м та довжиною 16,3 м з боку земельної ділянки № 67 є обґрунтованими.

Відповідачка та її представник наполягали на безпідставності вимог ОСОБА_1 з посиланням на неодноразові проміри, що проводилися комісіями у цьому спорі з урахуванням даних державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_2 серії ЯИ № 464168, виданого 26 жовтня 2010 року та на підставі якого проведено державну реєстрації права власності на земельну ділянку № 67 (т. 1 а.с.92).

Із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вбачається, що відповідачка звернулася до державного реєстратора з заявою про проведення державної реєстрації права власності 15 грудня 2015 року, надавши державний акт на право власності на земельну ділянку номер 37, виданий 26 жовтня 2010 року Артемівською міською радою на право власності на земельну ділянку за адресою: Донецька область, м. Бахмут, пров. 3-й Шевченка, № 67, площею 0,099 га, кадастровий номер :00:006:0595 (т.2 а.с.110).

Проте, ще 29 квітня 2013 року рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області, залишеним без змін рішенням Апеляційного суду Донецької області від 30 травня 2013 року, вказаний державний акт на право власності на земельну ділянку був скасований (т.2 а.с. 118 - 123).

Таким чином, реєстрація право власності на земельну ділянку за адресою Донецька область, м. Бахмут, пров. 3-й Шевченка, № 67, площею 0,099 га, кадастровий номер :00:006:0595 здійснена відповідачкою з порушенням п. 8 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

На теперішній час відсутні правовстановлюючий документ, що посвідчує право власності відповідачки на земельну ділянку площею 0,0990 га. Відсутній також документ компетентного органу про виділ відповідачці земельної ділянки площею 0,0990 га. Діючим є державний акт серії ІІ-ДН № 037478 від 9 січня 2000 року, згідно якого ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,0806 га.

Відповідно до ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині (ч.1,ч.2).

Здійснивши реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,0990 га за відсутності правовстановлюючого документа на земельну ділянку такої площі, відповідачка порушила право власності позивачки на спірну земельну ділянку.

Зловживання відповідачкою своїми правами не може порушувати право власності позивачки на земельну ділянку, конфігурація та межі якої визначені державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 679590 від 19 жовтня 2012 року, який на теперішній час є діючим, та кадастровим планом і саме за захистом своїх прав власності, визначених цими документами, позивач ОСОБА_3, правонаступником якого є ОСОБА_1, звернулись до суду, а тому її позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог про зобовязання відповідача сприяти встановленню межових знаків, то такі задоволенню не підлягають, оскільки у цій справі спір між сторонами виник не щодо встановленню межових знаків, а щодо усунення перешкод у користуванні позивачем земельною ділянкою, а саме шляхом відновлення огорожі між земельними ділянками відповідно до діючих правовстановлюючих документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки.

Враховуючи допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального та процесуального права, ухвалене ним рішення не може вважатися законним і обґрунтованим, у зв'язку із чим відповідно до ст. 309 ЦПК України таке рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позову про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, шляхом відновленні огорожі земельної ділянки, що розташована за адресою пров. 3-й Шевченка, 65 в м. Бахмуті Донецької області.

Керуючись ст.ст. 303, 309, 316 ЦПК України, апеляційний суд, -

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 20 липня 2017 року.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Бахмутська міська рада Донецької області, Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та зобовязання відповідача сприяти встановленню межових знаків задовольнити частково.

Зобовязати ОСОБА_2, власника земельної ділянки будинку № 67 по пров. 3-му Шевченко в м. Бахмуті Донецької області, не чинити перешкод ОСОБА_1 у відновленні огорожі земельної ділянки, що розташована за адресою пров. 3-й Шевченка, 65 в м. Бахмуті Донецької області, кадастровий номер :00:006:0001, та належить на праві приватної власності ОСОБА_1, в сторону земельної ділянки № 67 на відстані 0,71 м від жилого будинку № 65, довжиною 16,3 м від літери В в напрямку літери Б, відповідно Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯМ № 679590 від 12 грудня 2012 року та кадастровому плану земельної ділянки з кадастровим номером :00:006:0001 від 21 вересня 2012 року.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з дня проголошення і може бути оскаржено безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Судді: