Справа №560/1509/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2017 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого-судді Сидоренко З.С.,

при секретарі Катюха К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дубровиця скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Дубровицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И В:

Скаржник ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця Дубровицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_2 та просить визнати протиправними та скасувати постанови старшого державного виконавця Дубровицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_2 від 17.11.2017 року №45717478 та №45717919 про повернення виконавчого документу стягувачу.

Крім того, просить зобов'язати Дубровицький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області вчинити виконавчі дії щодо примусового виконання рішень суду відповідно до вимог чинного законодавства.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Дубровицького районного суду від 26.12.2013 року вирішено витребувати від ОСОБА_3 на його користь майно на загальну суму 22000 грн. та майно на загальну суму 8000 грн. З виконавчими листами він звернувся до Дубровицького районного відділу ДВС для примусового виконання вказаного рішення суду. Виконавчі листи були прийняті для примусового виконання за якими було відкрито виконавчі провадження №45717478 та №45717919. 21.11.2017 року ним було отримано постанови про повернення документу стягувачу від 17.11.2017 року та виконавчі листи, які повернуті без виконання з відміткою про відсутність майна, яке підлягає передачі.

Зазначає, що державним виконавцем не були вчинені всі дії, а саме: не проведено дій щодо виявлення місцезнаходження майна, не накладено арешт на майно, яке підлягає передачі, чим були порушені його права та заподіяно йому матеріальних збитків, так як він не отримав належне йому майно.

У судовому засіданні скаржник ОСОБА_1 скаргу підтримав у повному обсязі та просив суд її задоволити.

Старший державний виконавець Дубровицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_2 вимоги скарги не визнала. Пояснила, що на момент відкриття виконавчих проваджень з виконання виконавчих листів №560/118/13-ц від 14.08.2014 року вона не працювала у Дубровицькому районному відділі державної виконавчої служби, так як була призначена на посаду лише 17.01.2017 року. 06.02.2017 року нею було здійснено виклик боржника ОСОБА_3 28.02.2017 року від ОСОБА_3 були відібрані пояснення з яких вбачається, що вказаного у виконавчих листах майна у немає в наявності і ніколи не було. В подальшому був здійснений виїзд по місцю проживання боржника, де вказаного майна дійсно не було виявлено.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що на підставі рішення суду від 26.12.2013 року по справі №560/118/13-ц Дубровицьким районним судом Рівненської області 14.08.2014 року видано виконавчі листи про виділення ОСОБА_1 в натурі на праві приватної власності комп'ютера зі складовими: принтер, модеми, монітор, навушники, системний блок, блок безперебійного живлення (УПС), мережевий фільтр, колонки, веб-камера, клавіатура, маніпулятор ("мишка") на загальну суму 8000 грн. витребувавши це майно від ОСОБА_3 та про витребування від ОСОБА_3 майна, що є особистою приватною власністю ОСОБА_1: цеглу силікатну півторачку - 7000 шт. на суму 17500 грн., шифер - 75 листів на суму 4500 грн., а всього майна на загальну суму 22000 грн. (а.с.2, 3).

З пояснень старшого державного виконавця Дубровицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_2 вбачається, що 05.12.2014 року були відкриті виконавчі провадження №45717919 та №45717478 з виконання вищевказаних виконавчих листів.

Суд не бере до уваги як доказ обставини за період з моменту відкриття виконавчих проваджень, зазначені у судовому засіданні старшим державним виконавцем Дубровицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_2, оскільки будь-якого документального підтвердження вказаним нею фактам суду надано не було, а долучені лише копії пояснювальних записок від 28.02.2017 року та копії акта державного виконавця від 20.10.2017 року не можуть свідчити про вчинення всіх передбачених законодавством дій щодо примусового виконання рішення.

Встановлено, що старшим державним виконавцем Дубровицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_2 на підставі п.6 ч 1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження" повернуто виконавчі документи ОСОБА_1, про що 17.11.2017 року винесено відповідні постанови про повернення виконавчого документа стягувачу (а.с. 4, 5).

Згідно із ч.1 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - ОСОБА_4), виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Зі змісту п.3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 6 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 37 Закону, виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом повинен передати стягувачу в натурі.

Як вбачається із наявних у суду матеріалів справи, Дубровицьким районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області не було належним чином проведено виконавчих дій по виконанню виконавчих листів.

Згідно із ч. 2 ст. 387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 7 Постанови від 26.12.2003 року № 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов'язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника.

Пунктом 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 6 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" передбачено, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей 210, 213, 387 ЦПК. Виходячи зі змісту статті 387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Частиною 1 ст.41 Закону, визначено, що у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення, а тому підстави для додаткового зобов'язання державного виконавця вчиняти дії щодо виконання рішення суду відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.210, 385 - 387 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Визнати протиправними та скасувати постанови старшого державного виконавця Дубровицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_2 від 17.11.2017 року №45717478 та №45717919 про повернення виконавчого документу стягувачу.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Рівненської області через Дубровицький районний суд з поданням апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення, а у разі постановлення ухвали без участі особи, яка її оскаржує, протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно.

Голова Дубровицького

районного суду ОСОБА_4