АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 623/1708/17 Головуючий суддя І інстанції Винниченко П. П.
Провадження № 22-ц/790/6463/17 Суддя доповідач Піддубний Р.М.
Категорія: Спори про право власності
та інщі речові права про державну власність
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2017 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого судді: Піддубного Р.М.

суддів: Котелевець А.В., Швецової Л.А.,

за участю секретаря: Кравченко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою керівника Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області на рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області (суддя Вінниченко П.П.) від 31 серпня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Заводської сільської ради Ізюмського району Харківської області, третя особа - Державне підприємство «Ізюмське лісове господарство», про визнання права власності за набувальною давністю, -

встановила:

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначив, що з 2004 року товариство з обмеженою відповідальністю «Гай», засновником якого він є, користується нежитловою будівлею, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. Посилаючись на те, що він добросовісно, відкрито та безперервно володіє нерухомим майном протягом 13 років, несе витрати з його утримання, право власності на неї не зареєстровано, ОСОБА_1 просив визнати за ним на підставі ст. 344 ЦК України право власності на вказану нежитлову будівлю.

Рішенням Ізюмьского міськрайонного суду Харківської області від 31 серпня 2017 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_2 право власності за набувальною давністю на нежитлову будівлю Придонецького лісництва, що розташована за адресою: Харківська область, Ізюмський район, село Придонецьке.

В апеляційній скарзі керівник Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області, посилаючись на, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування скарги зазначив, спірне нерухоме майно належить державі, а не територіальній громаді, крім того, відсутні передбачені ст. 344 ЦК України підстави для визнання права власності за позивачем.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач добросовісно, відкрито та безперервно володіє спірним нерухомим майном протягом 13 років, а тому наявні передбачені законом підстави для визнання за ним права власності за набувальною давністю.

Проте погодитись з такими висновками не можна з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Частиною 1 ст. 344 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

За замістом зазначеної статті набувальна давність поширюється на випадки фактичного незаконного володіння особою чужим майном, при цьому володілець не знав і не міг знати, що він володіє чужою річчю, тобто обставини, за яких виникло володіння чужою річчю не давали сумніву щодо правомірності набуття права володіння цим майном.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться в п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07 лютого 2014 року при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні.

З підстав набувальної давності може бути визнано право власності на нерухоме майно, яке не має власника, власник якого невідомий або відмовився від права власності на належне йому майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого власнику було відмовлено.

В розумінні ст. 344 ЦК України позивач не є добросовісним набувачем майна, що виключає можливість визнання за ним права власності за набувальною давністю.

Крім того, позов пред'явлено ОСОБА_1 до Заводської сільської ради Ізюмського району Харківської області, тоді як із матеріалів справи вбачається, що спірне майно належить не територіальній громаді, а державі, у зв'язку з чим позов пред'явлено до неналежного відповідача.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 141 ЦПК Укроаїни на користь Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області підлягають стягненню із ОСОБА_1 судові витрати, повязані з оплатою судового збору, у розмірі 831 грн. 74 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України, -

постановив:

Апеляційну скаргу керівника Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області задовольнити.

Рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 31 серпня 2017 року скасувати.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області судов витрати, пов'язані з оплатою судового збору, у розмірі 831 грн. 74 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий Р.М. Піддубний

Судді А.В. Котелевець

Л.А. Швецова