Справа № 302/396/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09 листопада 2017 року м. Ужгород

Судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого Собослой Г.Г.,

суддів Фазикош Г.В., Готра Т.Ю.,

секретарі Чучка Н.В.,

з участю: ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2,

представника ОСОБА_3 ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ужгороді справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Міжгірського районного суду від 29 травня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Колочавської сільської ради про визнання додаткового строку для прийняття спадщини,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2015 року ОСОБА_1 звернувся в суд із даним позовом, який мотивує тим, 04.08.2008 року помер його батько ОСОБА_5 На момент смерті ОСОБА_5 проживав у будинку в с.Колочава, вул.Борканюка, 150 (а), що підтверджується довідкою Колочавської сільської ради. В лютому 2017 року позивач звернувся до приватного нотаріуса ОСОБА_6, яка надала йому витяг із спадкового реєстру про те, що є чинний заповіт за номером у реєстрі 44348745, який посвідчила Колочавська сільська рада 10.08.2004 року за померлим батьком. Однак, згідно витягу із Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) відсутня інформація про наявність виданих свідоцтв. Оскільки в спадковому реєстрі відсутні відомості про те, що особа визначена у заповіті прийняла спадщину, вважається, що спадщину не прийняла жодна особа.

Позивач не може оформили спадщину оскільки пропустив строк прийняття такої і не може подати заяву про прийняття спадщини для того, щоб нотаріус завів спадкову справу, а тому, посилаючись на вимоги ст. 1269, 1270, 1272 ЦК України, просив суд визначити йому додатковий термін для подачі заяви про прийняття спадщини.

Рішенням Міжгірського районного суду від 29.05.2017 року позов задоволено.

Надано ОСОБА_1 додатковий строк у два місяці з дня набрання рішенням суду законної сили для подання заяви нотаріусу про прийняття ним спадщини після смерті ОСОБА_5, який помер 04.08.2008 року.

ОСОБА_3, як особа чиї права та інтереси порушено, подала апеляційну скаргу в якій ставить питання про скасування рішення суду, як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки підстав передбачених чинним законодавством для задоволення позову відсутні.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_3 ОСОБА_4, який підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, пояснення ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги та просили оскаржуване рішення залишити без змін, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено, що 04.08.2008 року помер батько позивача - ОСОБА_5, що стверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ФМ №079502 від 19.02.2009 року.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина і як слідує з ОСОБА_2 із Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №44348745 від 16.02.2017 року в такому зареєстровано заповіт ОСОБА_5, який посвідчений 10.08.2004 року Колочавською сільською радою Міжгірського району.

Однак, в спадковому реєстрі відсутні відомості про те, що особа визначена у заповіті прийняла спадщину.

ОСОБА_1, як спадкоємець за законом першої черги, просив визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, прийшов до висновку, що оскільки відповідачем (Колочавська сільська рада) визнано позов, а ОСОБА_1 надано належні докази щодо пропуску строку для прийняття спадщини і таким не порушуються права та інтереси інших осіб.

З вказаним висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може, виходячи з наступних підстав.

Ч. 1 ст. 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

У встановлений законом строк до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 позивач не звернувся.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкоємців та успадковане майно, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

До такого висновку дійшов Верховний Суд України у постанові № 6-85цс12 від 26.09.2012 року.

ОСОБА_1 не надано належних доказів, що свідчать про поважність пропуску строку на прийняття спадщини, у розумінні ч. 1 ст. 1272 ЦК України.

Посилання ОСОБА_1 на те, що він вважав, що спадщину за померлим батьком прийняла інша особа, на користь якої було складено заповіт, не може бути підставою для надання додаткового строку для прийняття спадщини.

Крім того, як встановлено в судовому засіданні апеляційної інстанції, ОСОБА_3 проживала з померлим ОСОБА_5 однією сімею більше двадцяти років, вела з ним спільне господарство, що стверджується довідкою виконкому Колочавської сільської ради №1279 від 04.06.2007 року та даними погосподарської книги, з якої слідує, що остання зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 "а", до участі у справі не залучалася та права якої, на спадкування за померлим ОСОБА_5, можуть бути порушені.

Як зазначили в судовому засіданні сторони по справі, на даний момент у суді першої інстанції розглядається справа щодо спадкового майна за померлим ОСОБА_5 і стороною по справі за позовом ОСОБА_1 про встановлення права власності на спірне майно є ОСОБА_3, а тому колегія суддів вважає, що незалучення ОСОБА_3 до участі в справі про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, впливає на права та обовязки останньої.

Суд першої інстанції припустився неповноти у зясуванні обставин справи та дослідженні доказів по справі, що призвело до її неправильного вирішення.

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку, що рішення суду першої станції підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення у відповідності до п.п. 1, 2, 3, ч. 1 ст. 309 ЦПК України, яким у позові ОСОБА_1 слід відмовити, як необгрунтованого.

Керуючись ст.ст. 224-228, 256, 307, 309, 316 ЦПК України, судова колегія,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Міжгірського районного суду від 29 травня 2017 року скасувати.

У позові ОСОБА_1 відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: