Провадження №2/447/690/17
Справа №447/1374/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.10.2017 року Миколаївський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Павлів В. Р.

при секретарі Волківській Н.Б. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ,-

в с т а н о в и в :

16.06.2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про скасування рішення про державну реєстрацію.

18.10.2017 року ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову, відповідно до якої просить накласти арешт на нежитлову будівлю по вул. Травнева, 2 с. Берездівці Миколаївського району Львівської області, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Млин". В обґрунтування заяви ОСОБА_1 посилається на те, що предметом спору у даній справ є право власності ОСОБА_2 "Млин" на нежитлову будівлю по вул. Травнева, 2 с. Берездівці Миколаївського району Львівської області, правовстановлюючі документи знаходяться у відповідача, а невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у даній справі, оскільки відповідач ОСОБА_2 "Млин" як єдиний власник майна за відсутності арешту зможе розпорядитись ним на користь третіх осіб.

Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються вимоги про забезпечення позову, об'єктивно оцінивши їх, суд встановив наступні обставини та надав їм правову оцінку.

Згідно з положеннями ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму ВС України від 22 грудня 2006 року N 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму ВС України від 22 грудня 2006 року N 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд розглядаючи заяву, має з урахуванням доказів наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

З документів, долучених позивачем до заяви про забезпечення позову від 18.10.2017 року та з матеріалів справи, не вбачається наявності підстав для забезпечення позову. Крім того, позивач просить накласти арешт на спірну нежитлову будівлю без наведення відповідних підстав у заяві про забезпечення позову.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити, оскільки позивачем не наведено достатніх доказів того, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним.

Керуючись ст.153 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

В задоволенні заяви відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області через Миколаївський районний суд Львівської області шляхом подання протягом пяти днів з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Павлів В. Р.