Провадження номер 2/741/450/17
Єдиний унікальний номер 741/995/17
РІШЕННЯ

іменем України

01 серпня 2017 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Дикого В.М.,

з участю секретаря с/з ОСОБА_1,

позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Носівського районного суду Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Носівської обєднаної територіальної громади в особі Носівської міської ради Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Носівського районного суду Чернігівської області з позовною заявою до Носівської обєднаної територіальної громади в особі Носівської міської ради Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що житловий будинок по вул. Мринський шлях (раніше вул. Щорса), у м. Носівка Чернігівської області відносився до типу колгоспного двору. На момент ліквідації колгоспних дворів у вищевказаному будинку проживали та були зареєстровані ОСОБА_3 та ОСОБА_2. Вони як члени колгоспного двору були власниками вищевказаного будинку в рівних частинах. Однак після ліквідації колгоспних дворів вони не отримали свідоцтв та не зареєстрували право власності на вищевказаний будинок. 21 березня 2015 року померла мати позивача ОСОБА_3. Позивач є єдиним спадкоємцем першої черги за законом. Спадщину він прийняв, оскільки на момент смерті матері постійно проживав разом з нею у вищевказаному будинку. Приватний нотаріус відмовила позивачеві у видачі свідоцтва про право спадщину за законом після смерті матері у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно. Також позивач звертався до приватного нотаріуса, щоб зареєструвати право власності на частину житлового будинку, яка належить йому як учаснику ліквідованого колгоспного двору, але також отримав відмову у звязку з тим, що приватний нотаріус, який є державним реєстратором, не наділений правом визначати частки у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно колгоспного двору. Саме тому позивач і звернувся до суду та просив судовим рішенням визнати за ним право власності на житловий будинок, розташований у м. Носівка Чернігівської області, вул. Мринський шлях, 148.

У судове засідання позивач не зявився, але подав до суду заяву, у якій підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити та розглянути справу у його відсутність.

Представник відповідача, Носівської ОТГ в особі Носівської міської ради Чернігівської області, у судове засідання не зявилася, але направила до суду заяву, у якій визнала позовні вимоги та просила справу розглянути без участі представника відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Ураховуючи вищенаведене, суд проводить судове засідання без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд робить нижченаведений висновок.

У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок № 148 по вул. Щорса (нова назва вул. Мринський шлях) у м. Носівка Чернігівської області відносився до типу колгоспного двору, що підтверджується копією свідоцтва на право власності на житловий будинок, виданого 11 серпня 1989 року виконкомом Носівської міської ради народних депутатів (а. с. 13). Станом на 15 квітня 1991 року в ньому проживали та були зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що підтверджується довідкою Носівської міської ради Чернігівської області № 1264 від 22 травня 2017 року (а. с. 7).

У п. 6 Постанови № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» Пленум ВСУ розяснює, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Отже, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 як членам ліквідованого колгоспного двору належало по 1/2 частини житлового будинку № 148 по вул. Мринський шлях у м. Носівка Чернігівської області.

21 березня 2015 року померла ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 5).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За життя ОСОБА_3 заповіту не складала, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 56). А, отже, спадкування після її смерті здійснюється за законом.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, його дружина та батьки.

ОСОБА_2 є сином померлої, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с. 6). Отже, він є спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_3

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку він не заявив про відмову від неї.

У судовому засіданні встановлено, що позивач прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3, оскільки постійно на час смерті проживав разом зі спадкодавцем, що підтверджується довідкою Носівської міської ради Чернігівської області №1263 від 22.05.2017 р. (а. с. 9).

Із копії спадкової справи до майна померлої ОСОБА_3 №19/2017 убачається, що інших спадкоємців, які прийняли спадщину, немає. Також із копії спадкової справи вбачається, що позивач отримав свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки.

У судовому засіданні встановлено, що позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно, що підтверджується постановою приватного нотаріуса Носівського районного нотаріального округу ОСОБА_4 про відмову у вчиненні нотаріальної дії №604/02-31 від 14 червня 2017 року (а. с. 18).

Також у судовому засіданні встановлено, що позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, тому що приватний нотаріус, який є державним реєстратором, не наділений правом визначати частки у праві власності на нерухоме майно, у тому числі й майно колгоспного двору, яке належить його учасникам на праві спільної сумісної власності, що підтверджується повідомленням приватного нотаріуса Носівського районного нотаріального округу ОСОБА_4 №605/01-16 від 14 червня 2017 року (а. с. 17).

Матеріали справи підтверджують, що на будинок № 148 по вул. Мринський шлях у м. Носівка Чернігівської області виготовлена технічна документація (а. с. 14-16).

Згідно зі звітом про оцінку майна ринкова вартість спірного будинку станом на 15.06.2017 складає 61850 грн. (а. с. 19-43).

Згідно з ч. 2 ст. 318 ЦК України усі субєкти права власності є рівними перед законом.

Відповідно до статті 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Ураховуючи встановлені обставини та вищенаведені правові норми, суд робить висновок, що позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 174, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд

РІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, як спадкоємцем за законом після смерті матері ОСОБА_3, яка померла 21 березня 2015 року, та як членом ліквідованого колгоспного двору, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований у м. Носівка Чернігівської області по вул. Мринський шлях, 148, який складається з власне житлового будинку «А», прибудови «а-1», тамбура «а-2», ганку «а-3», сараю «Б», сараю «б», сараю «В», погреба «П», вбиральні «У-1», воріт №1, огорожі №3, загальною площею 95,1 кв. м житловою площею 37,6 кв. м ринковою вартістю 61850 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя В.М. Дикий