Справа № 442/4248/17
У Х В А Л А

про забезпечення позову

01 серпня 2017 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у складі: головуючого судді Кучаковського Ю.С., розглянувши заяву про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 144 000 грн боргу.

З метою забезпечення позовних вимог, позивачем подано заяву про забезпечення позову, яку мотивує тим, що у 2016 році ОСОБА_2 отримала у неї товар для реалізації на загальну суму 150 000 грн. Товар відповідачка реалізувала, проте, кошти не повернула.

ОСОБА_1 зазначає, що ОСОБА_2 є власником квартири № 29 у будинку № 16, військове містечко № 10, смт. Вакуленчук Чуднівського району Житомирської області. Разом з тим, вказує, що відповідачка покинула територію України, а тому у неї є підстави побоюватись, що дана особа може розпорядитись даним житловим приміщенням, що призведе до неможливості в майбутньому виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 151 Цивільного процесуального кодексу України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено:

1) причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов;

2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

За заявою заінтересованої особи суд може забезпечити позов до подання позовної заяви з метою запобігання порушенню права інтелектуальної власності. До заяви про забезпечення позову додаються документи та інші докази, які підтверджують, що саме ця особа є субєктом відповідного права інтелектуальної власності і що її права можуть бути порушені у разі невжиття заходів забезпечення позову. До заяви додаються також її копії відповідно до кількості осіб, щодо яких просять вжити заходи забезпечення позову, та документ, що підтверджує сплату судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову від 22.12.2006 № 9 забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК України), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Суд розглядає заяву про забезпечення позову відповідно до ст. 153 ЦПК України без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

З огляду на зазначене розгляд заяви про забезпечення позову здійснюється за відсутності сторін.

Перевіривши матеріали справи суд приходить до наступного.

Одним із видів забезпечення позову відповідно до положень ст. 152 ЦПК України є, зокрема, накладення арешту на майно, що належить відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Пленум Верховного Суду України в п. 4 своєї постанови „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з ч. 3 ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Із позовної заяви та копії розписки від 18.11.2016 вбачається, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт Серія КА № 210042, ІПН НОМЕР_1, працювала продавцем в магазині „Продукти в с. Рихтичі Дрогобицького району Львівської області та отримала від ОСОБА_1 продукти для реалізації на загальну суму 150 000 грн. Реалізувавши товар, вказані кошти витратила на власні потреби, проте, зобовязалася повернути вказану суму протягом шести місяців (сто вісімдесят днів). Однак, у вказаний термін відповідач свої зобовязання не виконала, у звязку з чим ОСОБА_1 звернулась із даним позовом до суду та разом з тим, просить суд накласти арешт на квартиру № 29 у будинку № 16, військове містечко № 10, смт. Вакуленчук, Чуднівського району Житомирської області, яка на праві власності належить ОСОБА_2, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта № 92254566 від 18.07.2017.

Відповідно до ч. 7 ст. 48 Закону України „Про виконавче провадження звернення стягнення на єдине житло боржника здійснюється у разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати.

Згідно Закону України „Про Державний бюджет України у 2017 році мінімальна заробітна плата у місячному розмірі з 01 січня 2017 року становить 3 200 гривень.

Таким чином, оскільки 20 розмірів мінімальної заробітної плати становить 64 000 грн, а сума боргу становить 144 000 грн та приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням розяснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності звязку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 151-154, 210, 293, 294 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Заяву задовольнити.

Накласти арешт на квартиру № 29 у будинку № 16, військове містечко № 10, смт. Вакуленчук Чуднівського району Житомирської області.

Дані про стягувача: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_2.

Дані про боржника: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_1.

Ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Строк предявлення ухвали до виконання три роки, а саме до 01.08.2020.

Ухвала може бути оскаржена протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області.

Ухвала набирає законної сили в разі закінчення вищезазначених строків, або якщо її не скасовано після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя Ю.С. Кучаковський