Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" жовтня 2017 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Чех Н.А.

з участю секретаря - Кузьменко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення страхового відшкодування та штрафних санкцій,

встановив:

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що 26.12.2016 року о 11.40 год. на спуску біля будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_2 не вжив заходів для запобігання самовільного руху автомобіля «Audi A6 Avant», номерний знак НОМЕР_2, внаслідок чого здійснив наїзд на припаркований автомобіль «Mitsubishi Grandis», номерний знак НОМЕР_1, яким вона (позивач) користується. Внаслідок ДТП її автомобіль отримав механічні пошкодження. Згідно постанови Шевченківського районного суду м. Києві від 17.02.2017 року винним у ДТП визнано ОСОБА_2 На момент пригоди цивільно-правова відповідальність винної особи була страхована за страховим сертифікатом «Зелена картка» № LT/03/ED 5118806 (страховик - Lietuvos Draudimas Литва). Згідно пп. «в» п. 41.2 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, що мав іноземний страховий сертифікат «Зелена картка», на дія на день ДТП на території України. 30.12.2016 року вона направила по пошті відповідачу повідомлення про ДТП та відповідну заяву про страхове відшкодування, отримане 04.01.2017 року. Проте, відповідач вимог Закону не виконав, огляд пошкодженого майна не було проведено, як і не виплачено страхове відшкодування. Згідно кошторису № 171 від 16.01.2017 року розмір заподіяного збитку становить 12 260,00 грн., який просила стягнути з відповідача. У зв'язку з тим, що відповідач не виконав свого обов'язку щодо виплати страхового відшкодування у строк до 04.04.2017 року просила стягнути пеню в розмірі 704,36 грн., втрати від інфляції у розмірі 271,15 грн. та 3 % річних у розмірі 81,62 грн. та судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача підтримав обставини викладені в позовній заяві, та позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав в частині стягнення страхового відшкодування, просив врахувати письмові заперечення. Зауважив, що страхове відшкодування не було виплачено у визначені строки через відсутність необхідних документів, про що повідомлялася сторона позивача, у зв'язку з чим відсутні підстави для стягнення пені. Стягнення інфляції та 3 % річних, враховуючи спірні правовідносини, законодавством України не передбачено. Страхове відшкодування не виплачувалося, оскільки наявний даний позов.

Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

В суді встановлено, що 26.12.2016 року о 11.40 год. на спуску біля будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_2 не вжив заходів для запобігання самовільного руху автомобіля «Audi A6 Avant», номерний знак НОМЕР_2, внаслідок чого здійснив наїзд на припаркований автомобіль «Mitsubishi Grandis», номерний знак НОМЕР_1. В результаті ДТП автомобіль «Mitsubishi Grandis», номерний знак НОМЕР_1, отримав значні механічні пошкодження.

Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 17.02.2017 року ДТП сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_2

30.12.2016 року позивач подала заяву-повідомлення про страховий випадок з доданими до неї документами щодо страхового випадку до Моторно (транспортного) страхового бюро України - схему ДТП з фото-таблицею, копії полісів, копії техпаспортів на автомобілі, копії посвідчень водіїв (позивача і винної особи), заяву на виплату страхового відшкодування, копію паспорта, копію довідки про ідентифікаційний номер, копію свідоцтва про реєстрацію на автомобіль.

Листом від 10.01.2017 року МТСБУ за № 8.3-03/396 повідомило позивача про необхідність надати копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру; копії заповнених сторінок паспорту; копію документу, що посвідчує право на отримання виплати (довіреність); завірену копію постанови суду від 17.02.2017 року; копію документу щодо права власності на пошкоджений автомобіль, завірений заявником; оригінал документу щодо визначення матеріального збитку. Повторно аналогічний лист був направлений 26.06.2017 року за № 8.3-03/15266.

Оскільки, МТСБУ не було проведено експертизи, вона (позивач) звернулася до спеціаліста, та було проведено дослідження по встановленню розміру матеріального збитку пошкодженого автомобіля. Відповідно до Звіту № 171 від 16.01.2017 року матеріальний збиток складає 12 260,00 грн.

07.06.2017 року на адресу відповідача позивачем було направлено копію довіреності на право володіння та розпорядження автомобілем, копію постанови суду від 17.02.2017 року, копію рахунку на вартість ремонтних робіт та копії документів ремонтного підприємства.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України, діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів є джерелом підвищеної небезпеки. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З урахуванням обставин справи суд може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст. 6 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Пунктом 1.6 ст. 1 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах;

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу;

з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров'я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до п. 2 ст. 41 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду страхових гарантій відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: власниками транспортних засобів, якщо такі власники надали відповідним уповноваженим органам інших країн страховий сертифікат «Зелена картка», виданий від імені страховиків - членів МТСБУ, та за умови, що такий страховик не відшкодував шкоду.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов'язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.

За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Як було встановлено в процесі розгляду справи, позивачем при зверненні до МТСБУ не було надано повного пакету документів для здійснення відповідачем страхового відшкодування. Необхідні додаткові документи були направлені позивачем 07.06.2017 року, і вже 23.06.2017 року подана до суду дана позовна заява.

Враховуючи вимоги законодавства та встановлені обставини суд дійшов висновку, що підстави для стягнення з відповідача пені відсутні.

Не підлягає задоволенню і позовна вимога про стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3 % річних, так як ст.ст. 525, 530, 610-612, 625 ЦК України, на які посилається позивач як на підставу даної вимоги, не регулюють правові відносили, які склалися між позивачем та відповідачем по даному спірному питанню.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, в яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. По даній справі позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 640,00 грн. (мінімальний розмір), і ці кошти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 1166, 1187, 1188, 1192 ЦК України, ст.ст. 1, 28, 36, 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 60, 61, 88, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення страхового відшкодування та штрафних санкцій - задовольнити частково.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 12 260 (дванадцять тисяч двісті шістдесят) грн., та судовий збір в розмірі 640,00 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: