Справа № 237/1053/17
Провадження № 2/237/971/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.17 року м. Курахове

Марїнський районний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Ліпчанського С.М.,

при секретарі: Бахтіяровій Н.В.,

за участю:

представника позивача (за первісним позовом): ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Курахове цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до СТОВ «Богоявленське» в особі головного бухгалтера СТОВ «Богоявленське» ОСОБА_3, ОСОБА_4, зацікавлена особа: Богоявленська сільська рада Марїнського району Донецької області про розірвання договору купівлі-продажу нежитлового приміщення; за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, зацікавлена особа: Богоявленська сільська рада Марїнського району Донецької області про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Марїнського районного суду Донецької області з позовною заявою, в якій просить:

- розірвати договір купівлі-продажу нежитлового приміщення від 07.05.2004 року укладеним між ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Позовні вимоги мотивовані тим, що укладений сторонами договір підлягає розірванню у звязку з істотним порушенням відповідачем-1 умов статуту СТОВ «Богоявленське»? зареєстрованого Марїнською районною державною адміністрацією розпорядженням № 91 від 10.03.2000 року.

Ухвалою суду від 10.03.2017 року відкрито провадження по справі та призначено про справі попереднє судове засідання.

До суду надійшов зустрічний позов ОСОБА_5, в якому він просить:

- визнати за ОСОБА_5 право власності на житловий будинок, розташований за адресою с. Богоявленка, вул. Набережна, 5 «г»;

- визнати за ОСОБА_5 право власності на земельну ділянку, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку;

- визнати за ОСОБА_5 право власності на земельну ділянку, призначену для ведення особистого селянського господарства.

У судове засідання зявився представник позивача за первісним позовом та відповідач-1 за первісним позовом.

У судове засіданні відповідач-2 за первісним позовом не зявився, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується журналом судового засідання від 15.06.2017 року.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, встановив.

30 квітня 2004 року було проведено збори учасників СТОВ «Богоявленське», які відбулися у селищі Добропілля (сучасна назва селища Богоявленка). Відповідно до пункту 2 Протоколу № 5 від 30.04.2004 року, постановили продати нежитлове приміщення бригадирний будинок городу інвентарний номер 1065, розташований за адресою селище Добровілля, вулиця Набережна/5 «г». Відповідно до пункту 3 Протоколу № 5, постановили доручити оформлення нотаріально засвідченого договору купівлі-продажу головному бухгалтеру ОСОБА_3 (далі по тексту Відповідач1).

07 травня 2004 року, було укладено договір купівлі-продажу, за яким (Відповідач1) продав ОСОБА_4, (далі по тексту Відповідач2) належне СТОВ «Богоявленське» нежитлове приміщення бригадирного будинку городу (інвентарний номер 1065) розташований за адресою селище Добровілля, вулиця Набережна, 5 «г», який було засвідчено приватним нотаріусом Мар'їнського районного округу ОСОБА_6.

Як вбачається з договору купівлі-продажу, сторони дійшли згоди, щодо ціни вказаного об'єкта нерухомості, та уклали правочин, сума якого становила 6000 гривень. (шість тисяч гривень).

Позивач вважає, що цей договір підлягає розірванню у зв'язку з тим, що його укладення істотно порушує умови Статуту СТОВ «Богоявленське», який зареєстровано Мар'їнською районною державною адміністрацією Розпорядженням № 91 від 10.03.2000 року.

Відповідно до статті 7 пункту 7.1.1 Статуту учасники СТОВ мають право на отримання дивідендів та прибутку СТОВ, частини майна СТОВ. Пункт 7.1.2 Статуту передбачає, що учасники мають право знайомитися з усіма документами, пов'язаними з порядком денним загальних зборів, брати участь у загальних зборах, мати доступ до бухгалтерської, фінансової, комерційної та іншої діяльності стосовно діяльності СТОВ, відповідно до статті 7.1.3

Як вбачається зі статті 8.3.2 Статуту до виключної компетенції зборів учасників належать наступні повноваження, а саме надавати дозвіл на продаж або інше розпорядження будь-яким нерухомим майном СТОВ, надання дозволу та укладання угод від імені СТОВ.

Позивач звернув увагу суду на той факт, що він як член СТОВ «Богоявленське» свого дозволу на продаж нежитлового приміщення бригадирного будинку городу (інвентарний номер 1065), розташованого за адресою селище Добровілля, вулиця Набережна, 5 «г», за вказану у договорі ціну не надавав. Оскільки, коли відбувалися загальні збори учасників СТОВ «Богоявленське» і де розглядалося питання, що відчуження майна СТОВ, він взагалі не був присутній оскільки знаходився на оздоровленні у місті Трускавець. Прокол № 5, він не підписував, і тому вважає, що він як учасник СТОВ, мав би більшу суму дивідендів за продаж вказаного майна, як би це майно було продано за суму, в яку цей об'єкт нерухомості, було оцінено Мар'їнським бюро технічної інвентаризації, а саме 36 231 гривня (тридцять шість тисяч двісті тридцять одна гривня). Вважає, що у теперішній день, ціна на вказаний об'єкт, буде перевищувати 100 000 гривень, а це досить великі дивіденди, які члени СТОВ можуть отримати.

За ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч.1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передатимайно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. За ч.1 ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору.

Відповідно до ч.2 ст. 651 ЦПК України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим договором шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.Відповідно до вказаного, позивач, як член товариства СТОВ «Богоявленське» вважає, що та сума, за яку було продано вказане приміщення, дуже занижена.

Відповідно до ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо правнна таку відмову встановлено договором або Законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Згідно ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах (ч.1). Якщо сторони не досягли згоди що до приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний.

Відповідно до засад цивільного судочинства з приводу змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3 ст.10 ЦПК України).

Всі обставини викладені в позові, позивачем доведені та підлягають задоволенню.

Щодо зустрічного позову, то судом встановлено.

11 листопада 2003 року, між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 було укладено Попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна, розташованого за адресою село Богоявленка, вулиця Набережна будинок, 5 «г».

Відповідно до умов попереднього договору, сторони дійшли згоди, щодо укладання в майбутньому Основного договору купівлі-продажу зазначеного нерухомого майна. Згідно з пунктом 2.1 Договору від 11.11.2003 року, сума правочину становила 14 000 гривень (чотирнадцять тисяч гривень), які Позивач мав сплатити Відповідачу1 при укладанні основного договору купівлі-продажу, який мав бути посвідчений приватним нотаріусом. Строк та місце укладання нотаріального правочину, сторонами було зазначено у пункті 6.1 Договору. Потім, відповідно до усних домовленостей, між Позивачем та Відповідачем, строк укладання та підписання Основного договору, було перенесено на 07 травня 2004 року.

Відповідно до Акту приймання-передачі основних засобів від 30.04.2004 року, який було складено та підписано комісією (голова комісії ОСОБА_7М.) та Позивачем (за зустрічним позовом), останнім було прийнято у користування нежитлове приміщення (бригадирний будинок городу). Відповідно до вказаного акту, Позивач у графі «прийняв» поставив свій підпис, вказав прізвище ОСОБА_5 та зазначив скорочену букву імені В.

Даний Акт від 30.04.2004 року, був підписаний Позивачем, оскільки 07травня 2004 року, Позивач та Відповідач, мали укласти Основний договір купівлі-продажу нерухомого майна.

Відповідно до статті 635 Цивільного Колексу України - попереднім є договір, сторонни якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Відповідно до 2 вказаної статті - сторона, яка необгрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства.

07 травня 2004 року, тобто в той день, коли позивачем мав бути укладений Основний договір купівлі-продажу нерухомого майна, він не мав можливості з'явитись на нотаріальне посвідчення правочину, оскільки в позивача раптово загострився стан здоров'я і він був вимушений термінового звернутися за медичною допомогою.

Позивач вказує, що він на той момент проживав разом з ОСОБА_4, якому він в присутності свідків передав грошові кошти у сумі 7 000 грн. для передачі Відповідачу-1, в якості підтвердження наміру все ж таки в майбутньому укласти Основний договір купівлі-продажу.

Позивач вказує, що після повернення з реабілітації йому стало відомо, що від його імені було укладено договір, на підставі якого він є власником нерухомого майна, розташованого за адресою село Богоявленка, вулиця Набережна будинок, 5 «г».

Позивач вказує, що весь цей час, до моменту звернення до суду, він мешкав у цьому приміщенні, зробив там капітальний ремонт, приміщення змінило призначення, з нежитлового стало житловим. Він за свої власні кошти встановив систему індивідуального опалення, утеплив стіни будинку, перекрив крівлю, замостив територію та встановив огорожу. Крім того, на подвірні мин реконструйовані господарські будівлі та споруди. Той факт, що будинок фактично ним збудований та переведений в житловий стан, можуть підтвердити і його сусіди і жителі села Богоявленка.

Зараз ним було прийнято рішення щодо продажу будинку, розташованого за адресою село Богоявленка, вулиця Набережна/5 «г».

Однак після звернення до Відповідача-2 (за зустрічним позовом), з вимогою надати йому всі необхідні документи на будинок, йому стало відомо, що зазначений житловий будинок взагалі ніколи йому не належав і він юридично не маю до нього ніякого відношення. Вказане також підтвердив Відповідач-1 (за зустрічним позовом).

Відповідно до зазначеного, вважаю, що між Відповідачем-1 та Відповідачем-2, відповідно до статті 235 Цивільного Кодексу України укладено удаваний правочин, оскільки як зазначається у вказаній статті - удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили.

Згідно з частиною 2 статті 235 ЦК України, якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторонни насправді вчинили.

Так, між Позивачем та Відповідачем-1 було укладено договір купівлі-продажу нежитлового будинку, який знайшов своє відображення у Попередньому договорі від 11.11. 2004 року.

Відповідно до ст. ст.202, 203 ЦК України правочин вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.25 Постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнанняправочинівнедійсними» від 06.11.2009 року №9 за удаванимправочином (стаття 235 ЦК України) сторонни умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. Навідміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі ст. 235 ЦК України має визнати, що сторонами вчинено сааме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним.

Укладений між Відповідачем 1 та Відповідачем-2, правочин необхідно визнати недійсним.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Так, у пункті 53 Рішення по справі "Федорченко та Лозенко проти України" (заява №387/03), Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення "поза розумними сумнівом"; тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими. Відповідно до вказаного, вважаю, що Позивачем доведені всі вказані обставини страви, докази належним чином обґрунтовані і достатньо вагомі, відповідно до чого, суд може прийти до правильного висновку і винести мотивоване рішення по справі.

Принцип обґрунтованості рішення суб'єкта влади має на увазі під собою те, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням всіх обставин, що впливають на його, а також логічним і зрозумілим сторонній особі. Таку позицію висловив Європейський суд з прав людини у рішенні «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 01.07.2003 року.

Також, у рішенні «Серявин та інші проти України» від 10.02.2010 року Європейський суд вказав, що в рішеннях судів та інших органів влади повинні належним чином бути зазначені підстави прийняття того чи іншого рішення і мотиви, на яких воно г'рунтується.

У рішенні від 27.09.2010 року у справі «Гирвисаари проти Фінляндії» суд роз'яснив, що обґрунтованість рішення органу влади полягає також і в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Крім того, необхідно зазначити, що про обставини, які було вказані позивачем у позовній заяві, він дізнався тільки на початку травня 2017 року.

Відповідно до статті 256 Цивільного Кодексу України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Стаття 261 Цивільного Кодексу України, зокрема зазначає, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Таким чином, оскільки позивач, за зустрічним позовом дізнався про те, що його права порушені лише в травні 2017 року, то суд дійшов висновку, що позивачем не пропущено строк звернення до суду.

Оцінивши всі подані до суду документи, аргументи сторін, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача (за зустрічним позовом) та необхідно їх задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 202, 203, 235, 236 651, 652 ЦК України, ст.ст. 5, 10, 31, 214, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до СТОВ «Богоявленське» в особі головного бухгалтера СТОВ «Богоявленське» ОСОБА_3, ОСОБА_4, зацікавлена особа: Богоявленська сільська рада Марїнського району Донецької області про розірвання договору купівлі-продажу нежитлового приміщення задовольнити.

Розірвати договір купівлі-продажу нежитлового приміщення від 07.05.2004 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Марїнського районного нотаріального округу від 07.05.2004 року та зареєстрованого в реєстрі за № 734.

Зустрічний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, зацікавлена особа: Богоявленська сільська рада Марїнського району Донецької області про визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_5, право власності на житловий будинок, розташований за адресою село Богоявленка, вулиця Набережна/5 «г», який складається з загальної площі А1 113,2 м2 житлової площі 75,2 м2 підсобної площі 38,0м2 господарським спорудами погріб П1, гараж Ж1, сарай В1, душ Д1, вбиральня У1, госпблок З1, навіс Н1, свердловина, фундаменти, замощення, огорожа №1, вигріб;

Визнати ОСОБА_5, право власності на земельну ділянку 2,2500 га., призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (кадастровий номер :01:000:0320), яка розташована за адресою - село Богоявленка, вулиця Набережна/5 «г»;

Визнати ОСОБА_5, право власності на земельну ділянку площею 2,0000 га., призначену для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер :01:000:0321), яка розташована за адресою - село Богоявленка, вулиця Набережна/5 «г».

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Марїнський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С. М. Ліпчанський

Дата документу 14.07.17 року