АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 674/906/16-ц
Провадження № 22-ц/792/1199/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області в складі:

головуючого судді - Гринчука Р.С.

суддів: Костенка А.М., П'єнти І.В.,

секретар: Гриньова А.М.,

з участю сторін та їх представників,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 18 травня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

В червні 2016 року ОСОБА_2 звернувся в суд з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що в 2011 році побудував паркан між своєю земельною ділянкою і земельною ділянкою відповідача. Відповідач викопав канаву, підкопавши фундамент огорожі, внаслідок чого паркан зруйнувався. Такими діями ОСОБА_1 позивачу було завдано майнової шкоди в розмірі 8004 грн., яку він просив стягнути з відповідача на його користь.

В грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 і просив зобовязати останнього усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою для обслуговування житлового будинку №31 по вул. Чорновола в смт. Дунаївці та зобовязати його знести бетонну огорожу по всій межі земельних ділянок, знести навіс та припинити використовувати зливну яму (септик), а також стягнути з ОСОБА_2 на його користь 12000 грн. відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначав, що ОСОБА_2 протягом тривалого часу чинить йому перешкоди в користуванні земельною ділянкою, а саме: звів навіс на відстані 0,5 м від межі ділянки і облаштував під ним септик, зливні води з якого проникають на ділянку ОСОБА_1, навіс затінює її, що перешкоджає вирощувати урожай на ділянці.

Рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 18 травня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 5113 грн. майнової шкоди та витрати за проведення судової експертизи в розмірі 2800 грн. В решті вимог відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та відшкодування моральної шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджуючись з рішенням суду просив його скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, його позовні вимоги задовольнити.

Вказав на необґрунтованість висновку суду про те, що з його вини спричинено шкоду ОСОБА_2, оскільки паркан був зруйнований ще в 2012 році через неякісну забудову, крім того, експерт не встановив точної причини руйнування паркану.

Судом також не враховані обставини, встановлені рішенням Дунаєвецького районного суду від 23.12.2014 року. Крім того, ОСОБА_2 пропущено строк позовної давності.

Суд не врахував також наявність правових підстав для задоволення його зустрічного позову, оскільки ОСОБА_2 перешкоджає йому у користуванні земельною ділянкою.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник підтримали апеляційну скаргу.

ОСОБА_2 та його представник в суді проти апеляційної скарги заперечили та підтримали рішення суду.

Заслухавши пояснення учасників процесу та перевіривши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що сторони є суміжними землекористувачами, їх земельні ділянки та житлові будинки розташовані в смт. Дунаївці по вул. Чорновола, під № 33- позивач ОСОБА_2, а під №31 - відповідач ОСОБА_1

В 2011 році позивачем ОСОБА_2 побудовано бетонний паркан на межі земельних ділянок, бетонні конструкції якого зруйновані і знаходяться частково на території земельного наділу відповідача ОСОБА_1 Дані обставини встановлено рішенням Дунаєвецького районного суду від 23 грудня 2014 року, яким зобов'язано ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, шляхом прибирання решток бетонного паркану та стовпів, які після руйнування знаходяться на території земельної ділянки ОСОБА_1

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК Українимайнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 і встановлюючи вину ОСОБА_1 у руйнуванні бетонного паркану суд правильно оцінив докази у справі в їх сукупності та взаємозвязку, а саме: акти обстеження земельних ділянок від 15.12.2014 року, 18.06.2013 року, 30.05.2016 року, висновок експерта №407/016 від 21 жовтня 2016 року, згідно з яким основною причиною руйнування залізобетонного паркану між земельними ділянками сторін є влаштування заглиблення у вигляді канава глибиною 50-60 см вздовж огорожі зі сторони домоволодіння ОСОБА_1 Крім того, сам ОСОБА_1 в апеляційній скарзі визнав факт облаштування ним цієї канави, тому доводи апеляційної скарги про відсутність вини останнього у заподіянні шкоди є необґрунтованими.

Крім того, в акті обстеження земельної ділянки ОСОБА_2 від 07.03.2012 року, складеному комісією Дунаєвецької селищної ради зазначено, що внаслідок облаштування ОСОБА_1 канави, побудований ОСОБА_2 паркан нахилився в сторону земельної ділянки ОСОБА_1

Посилання апелянта на те, що рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 23.12.2014 року було встановлено відсутність його вини у руйнуванні паркану є безпідставним. Як вбачається зі змісту вказаного рішення, суд прийшов до висновку про відсутність обєктивних даних щодо вини ОСОБА_1 у руйнуванні паркану ОСОБА_2 та про те, що останній не звертався за захистом порушеного права у передбаченому законом порядку на дату ухвалення судом рішення. Однак при зверненні до суду з указаним позовом ОСОБА_2 було надано відповідні докази, які не були предметом дослідження судом при ухваленні рішення 23.12.2014 року, тому зазначені в даній справі обставини підлягали дослідженню в загальному порядку, передбаченому ЦПК України, без застосування приписів ст. 61 ЦПК України.

Правильно визначено судом і розмір відшкодування майнової шкоди в сумі 5113 грн., виходячи із встановленого пошкодження 10 бетонних плит.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Обґрунтованим є також висновок суду в частині того, що звернення ОСОБА_2 із позовом до суду відбулося в межах строку позовної давності, який слід рахувати з 18.06.2013 року, тобто з дати складення комісією акту про пошкодження плит паркану. В 2012 році паркан ще не був зруйнований, про що свідчить вказаний вище акт обстеження земельної ділянки ОСОБА_2 від 07.03.2012 року, в якому зафіксовано лише факт нахилу паркану в сторону земельної ділянки ОСОБА_1

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 суд обґрунтовано виходив з недоведеності зазначених в позові обставин, вчинення ОСОБА_2 перешкод у користуванні належною позивачу земельною ділянкою чи інше неправомірне втручання останнього у реалізацію ОСОБА_1 своїх прав на земельну ділянку.

Враховуючи наведене колегія суддів приходить до висновку, що рішення ухвалено з дотриманням вимог матеріального і процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 18 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий /підпис/ Судді /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Р.С. Гринчук

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_3 Доповідач Гринчук Р.С.

Категорія № 30