Справа № 461/4470/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Стрельбицький В.В.
Провадження № 22-ц/783/5311/17 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.,

секретар: Бадівська О.О.,

за участі в судовому засіданні представника позивача - Мартин О.В., представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4, третьої особи Кравця Р.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Галицької районної адміністрації Львівської міської ради на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 19 липня 2017 року у справі за позовом Галицької районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_3, третя особа Львівське міське комунальне підприємство «Айсберг» про зобов'язання до вчинення дій, -

в с т а н о в и л а :

ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 19 липня 2017 року провадження у справі за позовом Галицької районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_3, третя особа Львівське міське комунальне підприємство «Айсберг» про зобов'язання до вчинення дій закрито.

Вказану ухвалу оскаржила Галицька РА ЛМР.

В своїй апеляційній скарзі просять ухвалу скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. Вважають ухвалу такою, що постановлена з порушенням норм матеріального права, неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи і є такою, що підлягає скасуванню. Зазначають, що предметом вказаної справи є зобов'язання до вчинення особою певних дій щодо власного майна, а саме за власні кошти привести квартиру АДРЕСА_1 до попереднього стану. Відтак даний спір стосується прав власника та виникає з цивільних правовідносин, а тому є цивільно-правовим.

В судове засідання відповідач та представник третьої особи ЛКП «Айсберг» не з'явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи за їх відсутності, зважаючи на те, що такі особи повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки (неявки представників) суду представлено не було, зважаючи на вимоги ч.2 ст. 305, 303-1 ЦПК України та, зокрема, і те, що інтереси відповідача в судовому засіданні захищала представник.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача та третьої особи на підтримання апеляційної скарги, представника відповідача - в заперечення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи осіб, що беруть участь у справі в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу та закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції, посилаючись на п.п. 7, 8 ст. 3, ч.1 ст. 17, ч.4 ст. 50 КАС України, ч.7 ст. 376 ЦК України, підпункту 3 пункту "б" частини першої статті 31 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України, виходив з того, що, - в провадженні Галицького районного суду м.Львова знаходиться цивільна справа за позовом Галицької районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_3, третя особа Львівське міське комунальне підприємство «Айсберг» про зобов'язання ОСОБА_3 за власні кошти привести квартиру АДРЕСА_1 до попереднього стану, а саме демонтувати самовільно влаштований санвузол на площі житлової кімнати, водопровідну та каналізаційну мережі в санвузлі, відновити стіну між кухнею та житловою кімнатою, закласти самовільно вибитий отвір на горище в житловій кімнаті, звільнити захоплене горище шляхом демонтажу самовільно влаштованих стін. 26.06.2017 року представник відповідача подав до суду клопотання про закриття провадження у справі, мотивуючи тим, що даний спір є публічно-правовим та його слід розглядати в порядку адміністративного судочинства, оскільки в даному випадку Галицька районна адміністрація Львівської міської ради діє як суб'єкт владних повноважень на виконання владних управлінських функцій. Відтак, суд вважав, що Галицька районна адміністрація Львівської міської ради звернулась до суду як суб'єкт владних повноважень на виконання владних управлінських функцій у сфері нагляду та контролю за станом благоустрою житлового фонду.При цьому, виходячи з вищевказаного, суд відхилив доводи представника позивача на те, що позивач в даному випадку не діяв на виконання владних повноважень. Враховуючи вищенаведене, з'ясувавши характер спірних правовідносин і підстави зазначеного позову, суд прийшов до висновку, що правовідносини, що виникли між сторонами є публічно-правовими, а тому даний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Як вбачається із змісту позовної заяви (а.с. 2-3) та уточнень до позовної заяви (а.с. 60-62), позивач Галицька районна адміністрація Львівської міської ради звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3, у якому просила про: приведення ОСОБА_3, власницею АДРЕСА_1, за власні кошти квартиру АДРЕСА_1 до попереднього стану, а саме: демонтувати самовільно влаштований санвузол на площі житлової кімнати (під літ. 34-3), водопровідну та каналізаційну мережі в санвузлі, відновити стіну між кухнею та житловою кімнатою (34-3), закласти самовільно вибитий отвір на горище в житловій кімнаті (під літ. 34-2), звільнити захоплене горище шляхом демонтажу самовільно влаштованих стін; в уточненні до позовної заяви: приведення ОСОБА_3, власницею АДРЕСА_1, за власні кошти квартиру АДРЕСА_1 до попереднього стану, а саме: демонтаж водопровідної та каналізаційної мережі в санвузлі, відновлення стіни між кухнею та житловою кімнатою (34-3).

При цьому у позовній заяві, уточненнях до позовної заяви та частково і у апеляційній скарзі позивач посилався на те, що відповідач здійснила самовільне, в порушення вимог закону (зокрема ст.ст. 319, 382 ЦК України, ст. 10 ЖК України, Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Держком України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року №76, ДБН В.2.2-15-2205 «Житлові будинки. Основні положення») перепланування її квартири із частковим захопленням горища будинку.

«Публічно-правовий спір має свою особливість суб'єктного складу - участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак, сам по собі цей факт не дає підстав ототожнювати із публічно-правовим та відносити до справи адміністративної юрисдикції будь-який спір за участю суб'єкта владних повноважень.

З огляду на це, неправильним є формальне застосування пункту 5 частини другої статті 17 КАС України та поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що до суду звертається суб'єкт владних повноважень як позивач. Зазначене підтверджується також правилами статей 3, 15, 45 ЦПК України, які передбачають право органів державної влади, органів місцевого самоврядування звертатися до суду з заявами в порядку цивільного судочинства у випадках, установлених законом.

Таким чином, аналіз статті 15 ЦПК України та статті 17 КАС України дає підстави для висновку, що при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ у кожній конкретній справі не достатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб'єктного складу спірних правовідносин (участь у них суб'єкта владних повноважень). Визначальною ознакою для правильного вирішення такого питання є характер спірних правовідносин, із яких виник спір.

У справі, рішення суду в якій переглядалося, позивач, Київська районна адміністрація Одеської міської ради, звернувся до суду з позовом до фізичної особи із тих підстав, що відповідачка в порушення приписів законодавства, що регулює містобудівну діяльність, провела реконструкцію власної квартири, здійснивши добудову балкона зі збільшенням площі квартири. Матеріально-правовою вимогою позивач визначив покладення на відповідачку обов'язку привести об'єкт нерухомості (квартиру) в стан, який існував до проведення реконструкції.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відновлення становища, яке існувало до порушення (пункт 4 частини другої статті 16 ЦК України). При цьому Київська районна адміністрація Одеської міської ради визначила правовими підставами звернення до суду з позовом Закони України «Про архітектурну діяльність», «Про регулювання містобудівної діяльності» та «Про місцеве самоврядування в Україні», які не містять норм про розгляд адміністративним судом, в порядку адміністративного судочинства спорів за зверненням суб'єкта владних повноважень (зокрема, місцевої державної адміністрації) до фізичних осіб про приведення самочинно реконструйованих жилих приміщень у попередній стан.

Таким чином, спір, за вирішенням якого до суду звернулася Київська районна адміністрація Одеської міської ради, не стосується захисту прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин.

Спір стосується речового права відповідача (фізичної особи) правомірності здійснення нею правомочностей власника жилого приміщення та виник у зв'язку із запереченням позивачем права відповідачки на проведення змін у квартирі. Отже спір виник із цивільних, житлових правовідносин і справа за правилами статті 15 ЦПК України підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.», - вказане є правовою позицією Верховного суду України, висловленою у Постанові від 14.12.2016 року справа №6-2554цс16, що прийнята в порядку п.1 ч.1 ст. 355 ЦПК України та є обов'язковою до застосування.

Тому, враховуючи суб'єктний склад спірних правовідносин, а основне характер спірних правовідносин (предмет та підстави позову, про що йшлося вище), колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про необхідність розгляду даної справи в порядку адміністративного судочинства та закриття провадження у справі в порядку цивільного судочинства. Зважаючи на наведене, ухвалу суду слід скасувати з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, який повинен бути проведений із суворим дотриманням вимог, зокрема, і процесуального закону.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.2 п.4, 311 ч.1 п. 2-4, 313, 314 ч.1 п.2, 315, 317, 319 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу Галицької районної адміністрації Львівської міської ради - задовольнити.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 19 липня 2017 року - скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк