АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва у складі :

Головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.
СуддівМазурик О.Ф., Махлай Л.Д.
при секретаріПотапьонок К.В.
за участю: представника відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 07 березня 2017 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_7, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», третя особа: ОСОБА_7 про визнання договору поруки припиненим,-

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 07 березня 2017 року позовні вимоги задоволено, у задоволенні зустрічного позову відмовлено. /а.с. 160-165/

Не погоджуючись з вказаним рішенням в частині відмови у задоволенні зустрічного позову, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу на рішення суду посилаючись на його незаконність та необґрунтованість. Вважає, що судом першої інстанції не повно з'ясовані обставини справи, зокрема не враховано положення ч. 4 ст. 559 ЦК України, правові позиції, викладені у постановах ВСУ №6-2056цс15 від 11.11.2015 р. та №6-933цс15 від 09.09.2015 р. та зміну банком терміну виконання зобов'язання, що відбулось шляхом направлення вимоги від 12.10.2014 р. про дострокове повернення суми кредитного договору у повному обсязі. Вказував на те, що беручи до уваги отримання вимоги про дострокове погашення зобов'язань позичальником 04.11.2014 р., банком встановлено новий термін повернення кредитних коштів - на 61 день з дня отримання вимоги, отже перебіг пред'явлення вимоги до поручителя розпочався 04.01.2015 р., з позовом до суду, а отже із вимогою в тому числі до поручителя, банк звернувся лише 06.06.2016 р., чим пропустив шестимісячний строк такого звернення. З урахуванням викладеного в апеляційній скарзі просив рішення суду скасувати в частині відмови у задоволенні зустрічного позову, та постановити нове про задоволення зустрічних позовних вимог.

№ справи 754/7603/16-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/5315 /2017
Головуючий у суді першої інстанції: Панченко О.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Лапчевська О.Ф.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, який з'явився у судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що ПАТ «Універсал Банк» є правонаступником всіх прав та обов'язків ВАТ «Банк Універсальний».

27.08.2007 року рішенням загальних зборів учасників ВАТ «Банк Універсальний» перейменовано у ВАТ «Універсал Банк». Внаслідок зміни найменування ПАТ «Універсал Банк» є правонаступником всіх прав та обов'язків ВАТ «Універсал Банк», що підтверджується п. 1.1 Статуту ПАТ «Універсал Банк».

Між відповідачем ОСОБА_7 та Банком 11 січня 2008 року було укладено кредитний договір №048-2008-013, відповідно до якого відповідач отримала кредит у сумі 87 000.00 доларів США строком до 10.01.2038 року зі сплатою 12,45% річних за користування кредитом. За користування кредитом понад встановлений Кредитним договором строк встановлюється підвищена процентна ставка на рівні 37,35% річних. В силу того, що відповідач не змогла належним чином виконувати взяті на себе зобов'язання були підписані ряд Додаткових угод до Кредитного договору.

10.09.2009 року було укладено додаткову угоду до Кредитного договору, відповідно до якої відповідачу ОСОБА_7 в період часу з 15.02.2009 року по 14.02.2010 року включно встановлено процентну ставку за користування кредитом на рівні 8,41% річних, підвищена відсоткова ставка встановлена в розмірі 25,23% річних, з 15.02.2010 року по 14.02.2015 року включно встановлено базову процентну ставку в розмірі 14,46% річних, підвищена процентна ставка в розмірі 43,38% річних, а починаючи з 15.02.2015 року встановлено процентну ставку в розмірі 13,45% річних, підвищена процентна ставка встановлюється на рівні 40,35% річних.

15.03.2010 року було укладено додаткову угоду до Кредитного договору, відповідно до якої відповідачу ОСОБА_7 в період часу з 15.03.2010 по 18.03.2010 року включно встановлено процентну ставку за користування кредитом на рівні 12,45% річних, підвищена відсоткова ставка встановлена в розмірі 40,35% річних, з 19.03.2010 року по 14.03.2011 року включно встановлено процентну ставку в розмірі 13,45% річних, підвищена процентна ставка в розмірі 40,35% річних.

19.03.2010 року було укладено додаткову угоду до Кредитного договору, відповідно до якої відповідачу ОСОБА_7 в період часу з 19.03.2010 по 14.03.2011 року включно встановлено процентну ставку за користування кредитом на рівні 12,45% річних, підвищена відсоткова ставка встановлена в розмірі 20,45% річних, з 15.03.2011 року по 14.03.2016 року включно встановлено процентну ставку в розмірі 14,36% річних, підвищена процентна ставка в розмірі 22,36% річних, а починаючи з 15.03.2016 року встановлено процентну ставку за користування кредитом на рівні 13,45 процентів річних, підвищена відсоткова ставка встановлена в розмірі 21,45 процентів річних.

09.10.2013 року було укладено додаткову угоду до Кредитного договору, відповідно до якої відповідачу ОСОБА_7 в період часу з 09.03.2013 по 14.06.2014 року включно встановлено процентну ставку за користування кредитом на рівні 8,63% річних, підвищена відсоткова ставка встановлена в розмірі 16,63% річних, а починаючи з 15.06.2014 року встановлено процентну ставку в розмірі 15,18% річних, підвищена процентна ставка в розмірі 23,18% річних.

Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши позику відповідачу, проте остання не виконує умови договору.

12.10.2014 року позичальнику була направлена вимога про погашення суми заборгованості, особисто вручено 04.11.2014 року, проте відповідач ОСОБА_7 не вчинила жодних дій, які б свідчили про намір в добровільному порядку сплатити прострочену заборгованість. Відтак, термін повернення кредиту за кредитним договором настав достроково.

Станом на 18.05.2016 року загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем складає 112 898.99 доларів США, з яких заборгованість по кредиту - 84 903.01 доларів США, відсотки - 27 613.35 доларів США; підвищені відсотки - 382.63 доларів США. Однак, позивач просить стягнути 38 280.00 доларів США, з яких: 10 284.02 доларів США - заборгованість за тілом кредиту, 27 613.35 доларів США - відсотків, 382.63 доларів США - підвищених відсотків.

Для забезпечення виконань зобов'язань відповідачем ОСОБА_7 за кредитним договором 09.10.2013 року між Банком та відповідачем ОСОБА_6 було укладено договір поруки, відповідно до якого відповідач взяв на себе зобов'язання перед позивачем відповідати по зобов'язаннях відповідача ОСОБА_7, що виникають з умов кредитного договору, тобто несе солідарну відповідальність перед позивачем у тому ж обсязі що і відповідач ОСОБА_7 Відповідно до вимог даного договору поруки відповідач ОСОБА_6 зобов'язався у випадку невиконання або неналежного виконання відповідачем ОСОБА_7 зобов'язань за кредитним договором виконати за неї зобов'язання перед позивачем на умовах, в порядку і строки встановлені кредитним договором.

Задовольняючи первісні позовні вимоги та відмовляючи у задоволенні зустрічних вимог про визнання поруки припиненою, суд першої інстанції вірно керувався нормами ст.ст. 553, 554 ЦК України про те, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку, ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Судом першої інстанції вірно визначено, що п. 4.2 Договору передбачено припинення поруки, якщо кредитор протягом 3-х років з дня настання строку виконання боржником основного зобов'язання не направить вимоги до поручителя. Встановивши, що 12.10.2014 року позивачем направлялася вимога до поручителя про сплату боргу, проте, ним не було вчинено дій, спрямованих на погашення заборгованості за кредитним договором, в укладеному сторонами договорі поруки узгоджено строк її дії протягом трьох років з дня прострочення строку/терміну виконання боржником основного зобов'язання за основним договором, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що банк звернувся до суду з позовом про солідарне стягнення з боржника за основним зобов'язанням та поручителя в межах трьохрічного строку з дня виникнення прострочення по виконанню кредитних зобов'язань, а тому порука за спірним договором на день вирішення справи не припинена.

Доводи апеляційної скарги, про те, що 04.11.2014 р., банком встановлено новий термін повернення кредитних коштів - на 61 день з дня отримання вимоги, отже перебіг пред'явлення вимоги до поручителя розпочався 04.01.2015 р., а банк звернувся лише 06.06.2016 р., чим пропустив шестимісячний строк такого звернення, колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки п. 4.2 Договору передбачено припинення поруки, якщо кредитор протягом 3-х років з дня настання строку виконання боржником основного зобов'язання, тобто сторонами у відповідності до ч. 4 ст. 559 ЦК України визначено строк закінчення договору поруки.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 07 березня 2017 року - відхилити.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 07 березня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Судді: