Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №331/7742/16 Головуючий у 1 інстанції Смолка І.О..
Провадження № 22-ц/778/3774/17 Суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Онищенка Е.А.

суддів: Бєлки В.Ю.

ОСОБА_2

при секретарі Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Хорнунґ (ОСОБА_3) ОСОБА_4 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09 лютого 2017 року у справі за позовомХорнунґ ОСОБА_5 до Хорнунґ (ОСОБА_3) ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2016 року Хорнунґ ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до Хорнунґ (ОСОБА_3) В.Г. про розірвання шлюбу.

В позові зазначав, що 25.07.2015 року між ним та відповідачем Хорнунґ (ОСОБА_3) ОСОБА_4 було укладено шлюб.

Спільних дітей від шлюбу не має. Спільного майна сторони, також, не мають.

Сімейне життя подружжя не склалося, з 07.10.2016 року сторони остаточно припинили шлюбні відносини з причин різних поглядів на сімейне життя, не підтримують шлюбних відносин, не мають спільного сімейного бюджету та не ведуть спільного господарства, кожен з них проживає окремо, сім'я існує лише формально. Сім`я, як складова шлюбу, втратила для відповідача цінність, про що відповідач особисто повідомила позивачу. Відповідач не приховує, що її цікавить лише матеріальне забезпечення з боку позивача. Перебуваючи у зареєстрованому шлюбі з позивачем, відповідач підтримує близькі відносини з іншими чоловіками і не приховує свого нехтування почуттями позивача. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Жодна із сторін у справі не бажає поновлення сімейних відносин. Проте відповідач уникає спілкування з позивачем, розірвати шлюб за взаємною домовленістю у позасудовому порядку відповідач не бажає.

Позивач впевнений, що збереження шлюбу з відповідачем не можливо у зв`язку із чим просив суд шлюб розірвати.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09 лютого 2017 року позов задоволено.

Шлюб між громадянином ОСОБА_6 Республіки Німеччина Хорнунґ ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та громадянкою України Хорнунґ ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований 25 липня 2015 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 754 розірвано.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Хорнунґ (ОСОБА_3) В.Г. подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог процесуального та матеріального права.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_8 ОСОБА_5 суд першої інстанції, керуючись ст.ст. 110,112 СК України, виходив з того, що позов є обґрунтованим.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, що 25.07.2015 року між позивачем, громадянином ОСОБА_6 Республіки Німеччина, ОСОБА_9 ОСОБА_7 та відповідачем, громадянкою України, ОСОБА_3 було укладено шлюб, який зареєстровано Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЖС № 160258 від 25.07.2015 року.

Спільних дітей у сторін не має. Спільне майно відсутнє.

З 07.10.2016 року сторони остаточно припинили шлюбні відносини з причин різних поглядів на сімейне життя, не підтримують шлюбних відносин, не мають спільного сімейного бюджету та не ведуть спільного господарства, кожен з них проживає окремо, сім'я існує лише формально.

Суд першої інстанції вірно встановив, що спірні правовідносини сторін мають вирішуватись відповідно до законодавства України, адже саме за законодавством України було зареєстровано шлюб між сторонами у справі, на території Німеччини укладений на Україні шлюб не легалізований; відповідач має постійне місце проживання і місце реєстрації на Україні у м. Запоріжжі.

Судом вірно зазначено, що порядок розірвання шлюбу, укладеного між громадянином України та іноземцем, має ряд особливостей. Відповідно до ст.. 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» припинення шлюбу та правові наслідки його припинення визначається правом, яке діє в даний час щодо правових наслідків шлюбу. На підставі ст. ст. 103, 110 СК України розірвання шлюбу за рішенням суду можливе як за спільною заявою подружжя, так і за заявою одного із подружжя.

Суд правильно визначив характер спірних правовідносин і встановив, що вони регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Законом України «Про міжнародне приватне право», Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції, і є частиною національного законодавства України.

Згідно із ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.

Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.

Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки.

Відповідно до ст.56 Сімейного кодексу України, чоловік та дружина мають право на особисту свободу у тому числі і на припинення шлюбу.

Відповідно до ст.ст. 105, 110 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України).

Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам дитини.

Посилання апеляційної скарги на те, що судом першої інстанції неправильно було визначено підсудність справи про розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем, які проживають за межами України є безпідставним та спростовується матеріалами справи. Оскільки, за відомостями реєстраційних послуг Запорізької міської ради, ОСОБА_10 зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.11).

Таким чином ці та інші доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону та відповідає матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Хорнунґ (ОСОБА_3) ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09 лютого 2017 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: