Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.07.2017 Справа №607/6023/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі головуючого судді Дзюбича В.Л.,

з участю секретаря судового засідання Зубко О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Великолуцької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно, -

Встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача Великолуцької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є спадкоємцем за законом після смерті батька ОСОБА_3, який помер у місті Тернопіль Тернопільського району Тернопільської області ІНФОРМАЦІЯ_1 року. До складу спадкового майна після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 входить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, який належить померлому як члену колишнього колгоспного двору. Саме на дане майно померлого відкрилася спадщина. 10 травня 2017 року державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори винесено постанову за вих. № 1111/02-14 про відмову позивачу ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії -видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_3 з тих підстав, що відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок на ім'я померлого, а також не проведена державна реєстрація права власності на житловий будинок. Тому позивач просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, в прядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача Великолуцької сільської ради об'єднаної територіальної громади Тернопільського району Тернопільської області в судове засідання не з'явився, однак надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Не заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_1, виданого 11 серпня 1994 року Великолуцькою сільською Радою Тернопільського райбюро ЗАГС

батьком ОСОБА_1 є ОСОБА_3.

ОСОБА_3 помер у місті Тернопіль Тернопільського району Тернопільської області ІНФОРМАЦІЯ_1 року у віці 47 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2, виданим Великолуцькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 07.11.2016, відповідний актовий запис про смерть в Книзі реєстрації зроблений за № 15.

Як вбачається з довідки, виданої виконавчим комітетом Великолуцької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області від 23.12.2015 за вих. № 436, житловий будинок по АДРЕСА_1 станом на 01.07.1990 року рахується як колишній колгоспний двір за єдиним членом - померлим ОСОБА_3.

На підставі рішення № 22 Великолуцької сільської ради Тернопільського району «Про перейменування АДРЕСА_1» від 12 січня 2016 року АДРЕСА_1 без зміни поштових номерів житлових будинків, установ та споруд.

Згідно Інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна, виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації 13.12.2016 р. за вих. № 892, по обліку бюро станом на 13.12.2016 року будинковолодіння АДРЕСА_1 рахується за ОСОБА_3.

Як вбачається з Інформаційної довідки, виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації 13.12.2016 року за вих. № 893, за матеріалами бюро станом на 01.01.2013 року державна реєстрація житлового будинку АДРЕСА_1 Тернопільської області за ОСОБА_3 в бюро технічної інвентаризації не проведена.

Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд з Технічного паспорту на житловий будинок з спорудами АДРЕСА_1, виданого Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації 13.12.2016 року, дане будинковолодіння складається з житлового будинку під літерою «А» 1953 року побудови, підвалу під літерою «Пд» 1953 року побудови, сходів під літерою «Сх» по плану, літньої кухні під літерою «Б» 1955 року побудови, хліву під літерою «В» 1955 року побудови, вбиральні під літерою «Г» 2014 року побудови, жомової ями під літерою «Д» по плану 1955 року побудови, огорожі «1», хвіртки «2», воріт «З», огорожі «4». Замовником технічної інвентаризації у вказаному технічному паспорті вказаний позивач ОСОБА_1. Як вбачається з експлікації приміщень до плану житлового будинку по АДРЕСА_1 загальна площа житлового. будинку всього по літері «А» становить 60,4 кв. м., житлова 44,4 кв.м.

Відповідно до роз'яснень, наданих у пункті 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 року до правовідносин, що виникли раніше 15 квітня 1991 року, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Відповідно до ч.1 ст.120 ЦК УРСР (1963 року), чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності.

Згідно ч.2 ст.123 ЦК УРСР (1963 року), розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Пунктом 1 частини 1 статті 549 ЦК УРСР (1963 року) в чинній на той час редакції встановлено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Померлим ОСОБА_3 за життя заповіт складений не був. За відсутності заповіту має місце спадкування за законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України.

Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружися, який його пережив, та батьки.

10 травня 2017 року державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори винесено постанову за вих. № 1111/02-14 про відмову позивачу ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_3 з тих підстав, що відсутній правовстановлюючий документ житловий будинок на ім'я померлого, а також не проведена державна реєстрація права власності на житловий будинок.

Згідно ст.392 ЦК України власник може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Аналізуючи вище наведені обставини, з огляду на той факт, що житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, Тернопільський район, Тернопільська обл. являється колгоспним двором, тому суд вважає, що позов слід задоволити, визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, в прядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 60, 212, 217, 223 Цивільного процесуального кодексу; ч.1 ст.1218, ч.1 ст.1261, ст.1226, ст.1268, ст.1273 ЦК України, суд, -

Вирішив :

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, в прядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Копію рішення надіслати особам, які брали участь у справі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяВ. Л. Дзюбич