Справа № 306/2235/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20 листопада 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючої судді Кожух О.А.,

суддів Джуги С.Д., Куштана Б.П.,

з участю секретаря Сочка І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Свалявського районного суду від 02 березня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Свалявської міської ради, ОСОБА_1 про скасування наказу щодо приватизації квартири, визнання права власності на квартиру та зобовязання передати майно,-

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2016 року ОСОБА_3 звернулася в суд із даним позовом, вказуючи на те, що вона є інвалідом першої групи з дитинства. З моменту народження (31.01.1984) вона проживала зі своєю матірю ОСОБА_4 на умовах найму у квартирі АДРЕСА_1, яка належала до житлового фонду ЗАТ «Свалявський лісокомбінат».

Зазначала, що її мати померла 29.07.2001 та за життя вказану квартиру не приватизувала.

Чоловіку матері (вітчиму позивачки) ОСОБА_1 наказом ЗАТ «Свалявський лісокомбінат» № 67 від 10.11.2003 було надано у приватну власність дану квартиру в цілому.

Такий наказ вважає незаконним, оскільки він порушує права позивачки, що має право на приватизацію спірної квартири, у якій вона проживала з народження, та на момент прийняття наказу це житло було зареєстрованим місцем її проживання. Відповідач не мав правових підстав для одноосібної приватизації та здійснив її на підставі фіктивної довідки від 10.11.2003 № 365 про те, що ОСОБА_1 прописаний один та займає це житло на умовах найму із 11.06.1996. Посилаючись на дані обставини, просила скасувати наказ розпорядчого директора ЗАТ «Свалявський лісокомбінат» № 67 від 10.11.2003; визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1; зобовязати Свалявську міську раду передати у власність ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням Свалявського районного суду від 02.03.2017 позов задоволено частково. Частково скасовано наказ розпорядчого директора ЗАТ "Свалявський лісокомбінат" ОСОБА_5 №67 від 10.11.2003 про передачу квартири АДРЕСА_2 у приватну власність громадянину ОСОБА_1. Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3. У задоволенні решти позову відмовлено.

На це рішення подав апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2 Посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення судом норм матеріального й процесуального права, просить скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які зявились в судове засідання, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд, відповідно до вимог частин 1, 3 ст. 303 ЦПК України, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішить справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвалене у справі рішення не відповідає.

Встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_3 є інвалідом першої групи з дитинства. З моменту народження (31.01.1984) вона проживала разом зі своєю матірю ОСОБА_4 на умовах найму у квартирі АДРЕСА_1, яка належала до житлового фонду ЗАТ «Свалявський лісокомбінат».

Її мати ОСОБА_4 померла 29.07.2001 та за життя вказану квартиру не приватизувала (а.с. 17).

При цьому ОСОБА_4 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 із 09.03.1996 до моменту смерті, що стверджується свідоцтвом про одруження та інформацією наданою Свалявським РВ ДРАЦС ГТУЮ у Закарпатській області (а.с. 50, 57).

Рішенням виконавчого комітету Свалявської міської ради від 13.09.2001 № 307 було призначено ОСОБА_6 піклувальником над неповнолітньою племінницею ОСОБА_3 (а.с. 10).

Після смерті матері, вітчим позивачки ОСОБА_1 перешкоджав ОСОБА_3 та її піклувальнику ОСОБА_6 користуватися спірною квартирою, у звязку з чим прокурор Свалявського району звертався до суду. Так, рішенням Свалявського районного суду від 27.06.2002 зобовязано ОСОБА_1 не чинити перешкоди у проведенні опису майна та користуванні квартирою № 6 у будинку № 2 по вул. Алексія у м. Сваляві громадянам ОСОБА_3 та її піклувальнику ОСОБА_6 (а.с. 64-65).

Даним судовим рішенням підтверджено право ОСОБА_3 на користування спірною квартирою.

Органом реєстрації спірна квартира була зареєстрована місцем проживання ОСОБА_3 із 21.08.2003, що стверджується копією паспорта позивачки (а.с. 4 зворот).

Незважаючи на вказане, у подальшому ЗАТ «Свалявський лісокомбінат» видало ОСОБА_1 довідку від 10.11.2003 № 365 про те, що він прописаний у спірній квартирі один та із 11.06.1996 займає на умовах найму квартиру, яка належить до житлового фонду ЗАТ «Свалявський лісокомбінат» (а.с. 13).

Того ж дня наказом ЗАТ «Свалявський лісокомбінат» № 67 від 10.11.2003 було передано одноосібно ОСОБА_1 у приватну власність дану квартиру в цілому (а.с. 15).

Сторонами визнано ту обставину, що ОСОБА_1 оспорюваний наказ № 67 від 10.11.2003 не реалізовано, спірну квартиру не приватизовано і право власності на це нерухоме майно не зареєстровано, що стверджується також інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 100).

Також встановлено, що згідно відомостей у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ЗАТ «Свалявський лісокомбінат» припинено, про що 30.06.2009 здійснено запис про державну реєстрацію припинення юридичної особи.

Відтак посилання скаржника на те, що ЗАТ «Свалявський лісокомбінат» не залучено до справи є необґрунтованими.

Правові основи приватизації державного житлового фонду визначено Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду".

Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" (у редакції, чинній на момент прийняття оспорюваного наказу) до державного житлового фонду, який підлягав приватизації на користь громадян України, відносився житловий фонд місцевих рад та житловий фонд, який знаходився у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, крім кімнат у гуртожитках.

Згідно ч.2 ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку).

На момент прийняття оспорюваного наказу № 67 від 10.11.2003, квартира АДРЕСА_1 була зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_3 (а.с. 4 зворот), у звязку з чим такий наказ про передачу одноосібно ОСОБА_1 у приватну власність квартири є незаконним і не може залишатися чинним.

Таким чином, позовна вимога про скасування наказу № 67 від 10.11.2003 підлягає задоволенню, а висновок місцевого суду про часткове скасування такого наказу є помилковим.

Щодо вимог позивача про визнання права власності на спірну квартиру необхідно вказати наступне.

Відповідно до положень Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" у разі банкрутства підприємств, зміни форми власності, злиття, приєднання, поділу, перетворення, виділу або ліквідації підприємств, установ, організацій, у повному господарському віданні яких перебуває державний житловий фонд, останній (у тому числі гуртожитки) одночасно передається у комунальну власність відповідних міських, селищних, сільських рад (ч. 2 п. 9 ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" у редакції на момент припинення ЗАТ «Свалявський лісокомбінат»).

В той же час судом встановлено, що при припиненні ЗАТ «Свалявський лісокомбінат» спірна квартира не була передана у комунальну власність Свалявської міської ради.

Можливість виникнення права власності за рішенням суду передбачено лише у ст. ст. 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших, не заборонених законом підстав. Стаття 392 ЦК України, у якій ідеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах.

Передача квартир у власність громадян здійснюється на підставі заяв громадян та рішень відповідних органів приватизації у порядку визначеному Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду".

Суд не може підміняти інший орган державної влади чи орган місцевого самоврядування і перебирати на себе повноваження з вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Таким чином, вимога позивача про визнання права власності на спірну квартиру є необґрунтованою, а рішення в частині визнання за ОСОБА_3 права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3 підлягає скасуванню.

З цих же підстав не підлягає задоволенню і позовна вимога щодо зобовязання Свалявської міської ради передати спірну квартиру у власність ОСОБА_3 та судом першої інстанції правильно відмовлено у задоволенні такої вимоги.

Зважаючи на викладене, через невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог підлягає скасуванню (п.п. 3, 4 ст. 309 ЦПК України), з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст. 307, 308, ст. 309 ч. 1 п.п. 3, 4, ст.ст. 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Свалявського районного суду від 02 березня 2017 року в частині задоволення позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Наказ ЗАТ «Свалявський лісокомбінат» № 67 від 10 листопада 2003 року «Про приватизацію державного житлового фонду» визнати незаконним та скасувати.

У задоволенні позовної вимоги про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_4 за ОСОБА_3 відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча:

Судді: