Справа № 703/1290/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2017 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Васильківської Т.В.

секретар судових засідань Кочеткова І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей Смілянської міської ради, про позбавлення батьківських прав

встановив:

В квітні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з даним позовом, в якому просить позбавити її колишнього чоловіка ОСОБА_3 батьківських прав щодо їх спільної малолітньої доньки ОСОБА_4. Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що як під час шлюбу так і після його розірвання відповідач приділяв не достатньо уваги вихованню їх спільної доньки. Ще до того як вони з відповідачем розірвали шлюб, приблизно з чотирьохмісячного віку дитини, він взагалі перестав цікавитись життям дочки. Протягом тривалого часу жодного з обов'язків покладених законом на батьків, ОСОБА_3 відносно своєї доньки не виконує. Він не проявляє батьківської турботи, не приймає участі у вихованні доньки, не турбується про її фізичний і духовний розвиток, не спілкується з нею, не цікавиться її успішністю у школі, не відвідує батьківських зборів, не поздоровляє з днем народження та іншими святами, не надає належної грошової допомоги на утримання дитини. Незважаючи на те, що донька має проблеми зі здоров'ям, та потребує лікування, відповідач, не надав будь-якої фінансової допомоги на таке лікування. Такі дії відповідача спричинили повне не сприйняття дитиною його як батька, тому позивач вимушена звертатись до суду з відповідним позовом.

Позивач та її представник адвокат Примак В.А. в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити з наведених підстав. Зауважили, що з моменту прийняття судом рішення про стягнення з відповідача аліментів у 2009 році та відкриття виконавчого провадження, відповідач сплачував аліменти періодично та не в повній мірі, в результаті чого утворилась значна заборгованість, яку він частково почав сплачувати лише після звернення до суду з відповідним позовом. Крім того у 2015, 2016 роках була необхідність вивезти дитину на лікування за кордон, проте відповідач не надав такої згоди, тому в 2015 році вони нікуди не поїхали, а в 2016 році вимушені були звертатись за вирішенням цього питання до суду. Вважають, що внаслідок дій відповідача, створились умови, які шкодять інтересам малолітньої ОСОБА_4, яка не сприймає його як батька, а тому просять позбавити відповідача батьківських прав щодо неї.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав. Пояснив, що після розлучення донька залишилась проживати з колишньою дружиною, а та, в свою чергу не дає йому можливості спілкуватись та бачитись з донькою. Аліменти він сплачував, не регулярно та не в повній мірі, оскільки має тимчасові заробітки та двоє інших дітей, яких також необхідно утримувати.

Зауважив, що він ніяким чином не ухиляється від виховання дитини, має бажання її виховувати, але позивач не дає йому такої можливості. Не заперечував того факту, що з чотирьох місячного віку доньки не мав зустрічей з нею, та жодного разу не приходив до неї в дитячий садочок та школу, але вважає, що саме позивач перешкоджає їх з донькою спілкуванню та налаштовує її проти нього. Також вважає, що висновок органу опіки та піклування необ'єктивний, оскільки комісія не врахувала його думку при прийнятті рішення.

Просив суд не позбавляти його батьківських прав.

Представник органу опіки та піклування в особі служби у справах дітей виконавчого комітету Смілянської міської ради Шуригіна О.В. в судовому засіданні підтримала позов та пояснила, що вона готувала висновок щодо можливості позбавлення відповідача батьківських прав. Під час спілкування з дитиною вона побачила, що соціальний зв'язок між нею та батьком безповоротно втрачено, дитина не знає свого батька. Разом з тим, будь-яких налаштувань дитини проти батька зі сторони матері психологи у спілкуванні з дитиною не виявили сприймає його як свого батька.

Під час бесіди представника органу опіки з відповідачем він повідомив, що має намір спілкуватись із своєю донькою та піклуватись про неї. Не робив цього раніше, оскільки позивач перешкоджала йому у цьому. Пояснив, що він має тимчасові заробітки за межами країни, тому певний час не міг бачитись із донькою, та через це сплачував аліменти не регулярно і не в повній мірі, але коли мав можливість то просив інших людей щоб їх сплачували з нього. Обіцяв виправитись та здійснювати належне піклування про доньку.

На засіданні комісії з питань захисту прав дитини, виключно в інтересах дитини, було прийнято рішення, яким визнано за доцільне позбавити ОСОБА_3 батьківських прав щодо його малолітньої доньки ОСОБА_4, дане рішення відповідач не оскаржив, хоча має таке право. Крім того відповідач жодного разу не звернувся до органу служби у справах дітей для того щоб встановити йому офіційний час побачення з дитиною, та не повідомляв, що йому будь-хто чинить перешкоди у побаченнях із донькою. Зауважила, що в разі коли відповідач появиться у житті доньки, а потім знову перестане з нею спілкуватися то це завдасть дитині невиправної травми. Тому вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторін по справі, суд вважає , що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 8 жовтня 2008 року(а.с.6) ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

22 грудня 2009 року сторони розірвали шлюб та 16 червня 2009 року з причини, неналежного матеріального забезпечення відповідачем його малолітньої доньки ОСОБА_4 судом із нього стягнути аліменти на утримання дитини. Вказана обставина встановлена рішенням суду, що набрало законної сили та підтверджується довідкою Смілянського МВДВС (а.с.10).

Після розірвання шлюбу малолітня ОСОБА_4 проживає з матір'ю і знаходиться на її утриманні. Така обставина визнана сторонами та крім того підтверджується довідкою квартального комітету № 3 Смілянської міської ради № 111997 від 13 квітня 2016 року (а.с.8).

З моменту винесення рішення про стягнення аліментів 16 червня 2009 року відповідач аліменти сплачував періодично та не в повній мірі, в результаті чого утворилась значна заборгованість в розмірі 15113 грн. 04 коп.(а.с.10,47).

Той факт, що відповідач ухилявся від батьківських обов'язків щодо своєї доньки ОСОБА_4 підтверджується і тим, що позивач 10 серпня 2015 року взявши путівку для оздоровлення своєї доньки мала намір вивезти її на оздоровлення до Туреччини, але в зв'язку з тим що не змогла отримати згоду батька, поїздка не відбулась та вона втратила сплачений за неї аванс. Дана обставина підтверджується договором на туристичне обслуговування (а.с.48-49) і квитанцією (а.с.50).

Окрім того згідно рішення Смілянського міськрайонного суду від 18 липня 2016 року позивачу в судовому порядку було надано дозвіл на вивіз доньки ОСОБА_4 за кордон без згоди та супроводу батька ОСОБА_3 (а.с.51).

Питання щодо доцільності позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_4 розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Смілянської міської ради (а.с.32, 33). Як вбачається з висновку, за результатами вказаного розгляду встановлено обставини, що вказують на доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав щодо його малолітньої доньки ОСОБА_4.

Згідно вимог ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Статтею 150 СК України встановлено, що батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до ст. 164 СК України, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини за умови свідомого нехтування батьками своїми обов'язками.

Судом достовірно встановлено, та це об'єктивно підтверджується матеріалами справи, і не заперечується самим відповідачем, що відповідач являючись батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в період з другої половини 2009 року до теперішнього часу повністю перестав приймати участь у вихованні дитини. Так, він взагалі не бачиться із дочкою, ухиляючись тим самим від прийняття участі у її духовному та моральному розвиту; не спілкується з дитиною, в наслідок чого вона перестала самоусвідомлювати себе як його дочку; не цікавиться її успіхами у навчанні, та не вчиняє жодних дій по забезпеченню здобуття дочкою повної загальної освіти, що об'єктивно підтверджується тим фактом, що відповідач за вказаний період жодного разу не був в школі де навчається його донька; не турбується про здоров'я дитини, - так, про встановлення діагнозу захворювання дитини, та необхідності її лікування відповідач дізнався в суді, з наданих позивачем медичних документів; протягом тривалого часу ухилявся від сплати визначених судом аліментів на утримання доньки, в результаті чого утворилась значна заборгованість, та потреби дитини фактично забезпечувались однією лише матір'ю дитини. Дані факти підтверджуються матеріалами справи та не спростовані відповідачем, а тому беззаперечно вказують на свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов'язками по відношенню до неповнолітньої доньки ОСОБА_4.

Заперечення ОСОБА_3 про те, що він позбавлений можливості приймати участь у житті своєї доньки, через заборону позивача, суд оцінює критично, оскільки вони суперечать фактичним обставинам, встановленим в судовому засіданні. Так, відповідач не навів жодних доказів того, що він намагався будь-яким чином приймати участь у вихованні доньки, доводи про заборони дружини є голослівними.

ОСОБА_3 не звертався до органів опіки та піклування з будь-якими заявами, щодо заборони йому зустрічатись з дитиною, а тому такі пояснення ОСОБА_4 суд вважає такими, що не відповідають дійсності. ОСОБА_4, як він вказує сам, за вказаний період з 4 місячного віку дитини та по даний час, тобто за більш ніж 8 років жодного разу не намагався побачитись та поговорити з донькою, не цікавився до яких дитячого садочку та школи вона ходить, що підтверджує факт не виконання ним своїх батьківських обов'язків. Адже, відповідач, як батько мав змогу та був зобов'язаний зустрітися з донькою, та приймати участь у її вихованні, а не самоусуватись від виконання своїх батьківських обов'язків, що в свою чергу призвело до того, що дитина взагалі не знає як виглядає її батько.

Доводи позивача про те, що відповідач аліменти сплачував не регулярно та не в повній мірі, а значну суму сплатив лише після звернення з позовом до суду, об'єктивно підтверджуються наданою відповідачем довідкою (а.с.47).

Заперечення відповідача щодо незаконності висновку комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Смілянської міської ради, яким визнано за доцільне позбавити його батьківських прав, суд вважає таким, що не підтверджено жодним належним доказом. Так відповідач, у разі незгоди із вказаним висновком, мав право його оскаржити, проте таким правом не скористався, отже висновок на момент розгляду справи по суті є таким, що ніким не оспорений та не скасований, а тому враховується судом як належний та допустимий доказ на підтвердження позовних вимог.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому у даному конкретному випадку, суд виявляє та оцінює позитивний результат у долі дитини, який має настати. Так дитина живе з матір'ю, яка в повній мірі забезпечує її та створює належні умови для її виховання та розвитку, тому на думку суду, в разі позбавлення батьківських прав ОСОБА_3, дитина не буде поставлена в невигідне для себе становище.

За таких обставин, на думку суду відповідача слід позбавити батьківських прав відносно його малолітньої доньки ОСОБА_4.

Враховуючи, що аліменти на утримання дитини вже стягнуті за рішенням суду, то дане питання судом не вирішується.

Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, то судові витрати на сплату позивачем судового збору при зверненні до суду в розмірі 640 грн. повинні бути стягнуті на її користь з відповідача.

Керуючись ст. 10, 60, 88, 209, 213, 215, 218 ЦПК України, -

вирішив:

Позов ОСОБА_2 - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав щодо його малолітньої дитини доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, актовий запис про народження № 478 від 8 жовтня 2008 року зроблений відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Смілі Смілянського міськрайонного управління юстиції Черкаської області.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 640 грн. сплаченого судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Черкаської області через Смілянський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10 денний строк з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі його оскарження - після розгляду справи апеляційним судом, якщо воно не буде скасоване.

Повний текст рішення виготовлено 31 серпня 2017 року.

Головуючий Т.В. Васильківська