АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 539/836/17 Номер провадження 22-ц/786/1899/17Головуючий у 1-й інстанції Даценко В. М. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Бутенко С.Б.

Суддів: Кузнєцової О.Ю., Пікуля В.П.

за участю секретаря: Кальник А.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Національний колорит»

на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 29 травня 2017 року

по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Національний колорит» до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Перспектива 2007 ЮЕЙ», приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_3, про визнання недійсним договору оренди землі та зобовязання укласти договір.

Заслухавши суддю-доповідача апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А:

В березні 2017 року представник позивача ТОВ «Національний колорит» звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив визнати недійсним договір оренди землі від 01.12.2016 року, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «Агрофірма Перспектива 2007 ЮЕЙ», а також зобовязати ОСОБА_2 укласти із ТОВ «Національний колорит» договір оренди землі відповідно до істотних умов, які були погоджені сторонами в попередньому договорі оренди землі від 01.11.2016 року.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 29 травня 2017 року в задоволенні позову ТОВ «Національний колорит» відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, представник ТОВ «Національний колорит» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відхилення скарги з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,5600 га кадастровий номер :08:002:0747, що розташована на території Литвяківської сільської ради Лубенського району Полтавської області.

01 листопада 2016 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Національний колорит» було укладено попередній договір оренди вказаної земельної ділянки.

Згідно із п. 3.2. попереднього договору оренди землі основний договір мав бути укладений сторонами одразу ж після закінчення строку дії договору оренди землі, укладеного 10.12.2009 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Райз-Максимко», тобто після 28.12.2016 року, але в будь-якому випадку не пізніше ніж протягом одного року з дати укладення даного попереднього договору.

06 та 16 липня 2015 року ОСОБА_2 одержав від директора ТОВ «Національний колорит» ОСОБА_4 грошові кошти загальною сумою 5000 грн. на підтвердження намірів передати належну йому земельну ділянку в оренду позивачу з 29 грудня 2016 року.

20 грудня 2016 року ТОВ «Національний колорит» звернулося до ОСОБА_2 з листом-нагадуванням за № 80 про укладення основного договору оренди землі на умовах, визначених попереднім договором, та у відповідь отримало лист від 23.12.2016 року, в якому відповідач повідомив, що 01.12.2016 року він уклав договір оренди спірної земельної ділянки із ПАТ «Агрофірма Перспектива 2007 ЮЕЙ», який станом на 23.12.2016 року пройшов державну реєстрацію.

Як вбачається з договору оренди землі від 01 грудня 2016 року, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «Агрофірма «Перспектива 2007 ЮЕЙ», сторони в установленій законом письмовій формі дійшли згоди щодо усіх істотних умов оренди спірної земельної ділянки.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.12.2016 року договір оренди землі від 01.12.2016 року, укладений між ОСОБА_2 та ПАТ «Агрофірма Перспектива 2007 ЮЕЙ» на строк до 29.12.2023 року, зареєстрований приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_3 19.12.2016 року за № 18265638.

Відмовляючи в задоволенні позову ТОВ «Національний колорит», суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що невиконання відповідачем зобовязання за попереднім договором не тягне за собою недійсність договору оренди землі, укладеного з іншим контрагентом, а примушування до виконання зобовязання, що ґрунтується на попередньому договорі, цивільним законодавством не передбачено. Укладення оспореного договору оренди землі до закінчення строку дії договору оренди землі від 10.12.2009 року, укладеного ОСОБА_2 з ПАТ «Райз-Максимко», права позивача по справі не порушує, а тому відсутні підстави для застосування заходів судового захисту за заявленими позовними вимогами.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи та вимогам цивільного законодавства.

Одними із основоположних засад цивільного права є непорушність права власності та свобода договору (п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 3, ст.ст. 6, 316, 319, 321, 627 ЦК України). Їх зміст полягає у праві власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб та у свободі: вступати чи ні у договірні відносини, вибору контрагентів, укладення договору певного виду, або договору, непередбаченого актами цивільного законодавства, визначення умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Вільне волевиявлення учасника правочину, передбачене ст. 203 ЦК України, є важливим чинником, без якого неможливо укладення договору. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виражає в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа.

Згідно ч. 1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Правовими наслідками порушення зобовязання за попереднім договором згідно п. 4 ч. 1 ст. 611, ч. 2 ст. 635 ЦК України, п. 13.1. попереднього договору сторін є відшкодування збитків.

Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства.

За правилами ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 1, 2-4 ЦПК України кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права та інтересу, у спосіб, що встановлений договором або законом.

Оскільки положеннями ЦК України й інших актів цивільного законодавства прямо не передбачено такий правовий наслідок невиконання попереднього договору, як примушування до укладення основного договору в судовому порядку, суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог ТОВ «Національний колорит» щодо зобовязання відповідача ОСОБА_2 укласти договір оренди землі, що ґрунтується на попередньому договорі.

Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, встановлених Законом. Зокрема, згідно ст. 215 ЦК України, підставами недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Посилаючись, як на підставу недійсності договору оренди землі від 01 грудня 2016 року, його укладення між відповідачем та ТОВ «Агрофірма «Перспектива 2007 ЮЕЙ» під час оренди спірної земельної ділянки ПАТ «Райз-Максимко», строк дії якої мав закінчитися лише 28 грудня 2016 року, що призвело до подвійного розпорядження відповідачем належною йому земельною ділянкою, позивач не довів при цьому суду правових та фактичних підстав захисту порушеного права ТОВ «Національний колорит», що ґрунтується на попередньому договорі, у спосіб визнання недійсним договору, укладеного відповідачем з іншим контрагентом.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач не наділений переважним правом оренди належної відповідачеві земельної ділянки (ст. 33 Закону України «Про оренду землі»), а положеннями ч. 2 ст. 635 ЦК України, яка є спеціальною нормою, не встановлено іншого способу захисту від недобросовісної поведінки сторони попереднього договору, ніж відшкодування другій стороні завданих простроченням збитків.

За вказаних обставин суд першої інстанції правомірно відмовив у визнанні оспорюваного договору оренди землі недійсним за безпідставністю.

Доводи апеляційної скарги представника позивача висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи судом допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору.

Рішення місцевого суду є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування колегією суддів не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Національний колорит» - відхилити.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 29 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: С.Б. Бутенко

Судді: /підписи/ ОСОБА_5

ОСОБА_6

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1