АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді: Слюсар Т.А.

суддів: Панченка М.М., Волошиної В.М.

при секретарі: Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 18 липня 2017 року

в справі за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві, стягувач : ОСОБА_1, про визнання дій протиправними, визнання бездіяльності протиправною, скасування постанови та зобов'язання вчинити дії.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд зі скаргою на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві (надалі -ДВ ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві), про визнання дій протиправними, визнання бездіяльності протиправною, скасування постанови та зобов'язання вчинити дії.

Вимоги скарги обґрунтовано тим, що на виконанні ВДВС Печерського РУЮ у м.Києві знаходиться виконавче провадження ВП № 1305/15 (1191/17-15; 1793/17) щодо виконання постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 22 серпня 1997 року про стягнення з ОСОБА_2. на користь ОСОБА_1 аліментів у розмірі 1/2 частини від щомісячного заробітку на утримання дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1; ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2; ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, починаючи з 19 серпня 1997 року та до їх повноліття.

Посилаючись на те, що державним виконавцем не було вчасно зменшено розмір утримуваних з позивача аліментів по досягненні дітей повноліття, що призвело до безпідставного стягнення зайвих коштів, з урахуванням доповнень, просив:

- визнати протиправними дії ДВ ВДВС Печерського РУЮ у м. КиєвіПишного A.B. щодо утримання з ОСОБА_6 суми аліментів на утримання ОСОБА_6 в розмірі 16,6 % від місячного заробітку;

- визнати протиправною бездіяльність ДВ ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві Пишного A.B. щодо невиконання ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 07 жовтня 2014 року у справі № 761/18871/14-ц про зобов'язання державного виконавця здійснити перерахунок розміру аліментів у виконавчому провадженні ВП № 1305/13 (1191/17-15; 1793/17);

- зобов'язати державного виконавця ДВ ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві Пишного A.B. припинити утримувати з позивача аліменти на утримання ОСОБА_6 в розмірі 16,6 % від місячного заробітку після 19 квітня 2015року;

- скасувати постанову ДВ ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві від 19 листопада 2014 року у виконавчому провадженні № 1793/17, ЄДРВП 37716443;

- скасувати заборгованість по сплаті аліментів, в сумі 30006 грн. 98 коп.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 18 липня 2017 року скаргу задоволено частково.

Визнано протиправними дії ДВ ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві Пишного A.B. щодо утримання з ОСОБА_2 суми аліментів на утримання ОСОБА_6 в розмірі 16,6 % від місячного заробітку на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22 серпня 1997 року після ІНФОРМАЦІЯ_4.

Визнано протиправною бездіяльність ДВ ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві Пишного A.B. щодо невиконання ухвали Шевченківського районного суду м.Києва від 07 жовтня 2014 року у справі № 761/18871/14-ц про зобов'язання державного виконавця здійснити перерахунок розміру аліментів у виконавчому провадженні ВП № 1305/13 (1191/17-15; 1793/17), ЄДРВП 37716443.

Зобов'язано ДВ ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві Пишного A.B. припинити утримувати з ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_6 в розмірі 16,6% від місячного заробітку на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22 серпня 1997 року після ІНФОРМАЦІЯ_4.

Скасовано постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві від 19 листопада 2014 року у виконавчому провадженні № 1793/17, ЄДРВП 37716443.

В задоволенні вимог скарги про скасування заборгованості, в сумі 30006 грн. 98 коп. - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, за її змістом, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції в частині задоволених вимог скарги та постановити по справі в цій частині ухвалу нового змісту про відмову в задоволенні.

Колегія суддів, вислухавши ОСОБА_1, яка підтримала апеляційну скаргу, ОСОБА_2, який просив апеляційну скаргу відхилити, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови в скасуванні заборгованості по сплаті аліментів, у сумі 30 006 грн. 98 коп. не оскаржено, тому колегія суддів, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України, перевіряє законність та обґрунтованість рішення районного суду в межах доводів апеляційної скарги.

Як убачається з матеріалів справи, на виконанні у ВДВС Печерського РУЮ у м.Києві знаходяться виконавчі провадження ВП № 1305/15 (1191/17-15; 1793/17) ЄДРВП: 37716443, а також ВП № 37754520 та № 47669476 з примусового виконання рішень про стягнення з ОСОБА_2 на корить ОСОБА_1 аліментів на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1; ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2; ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.56-59 т.1).

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 07 жовтня 2014 року визнано неправомірними дії старшого державного виконавця ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві щодо визначення аліментів у розмірі 25 %, що підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 та зобов'язано старшого державного виконавця ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві здійснити перерахунок розміру аліментів, виходячи із розміру 1/6 частки всіх видів заробітку щомісячно, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення сином повноліття, враховуючи суму зайво утриманих аліментів (а.с.40 т.1).

Відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Задовольняючи скаргу частково, районний суд виходив з того, що державним виконавцем не виконано судове рішення від 07 жовтня 2014 року в частині перерахунку зайво утриманих з ОСОБА_2 аліментів, а також безпідставно стягнуто, аліменти у розмірі 16,6 % його доходу після ІНФОРМАЦІЯ_4, тобто дати набуття сином ОСОБА_6 повноліття.

Між тим, з такими висновками суду першої інстанції погодитися неможливо.

Районний суд визнав доведеним факт невиконання державним виконавцем ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2014 року в частині перерахунку зайво сплачених боржником аліментів.

Між тим, відповідно до змісту зазначеної ухвали суду, державний виконавець зобов'язаний був здійснити перерахунок аліментів, стягнутих з ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3., з ј частини до 1/6 частини за період з травня 2013 року по квітень 2014 року (а.с.35 т.1).

В ухвалі суду першої інстанції відсутні висновки про зобов'язання державного виконавця здійснити перерахунок по аліментах з інших підстав та за інший період.

Разом з тим, як свідчить зміст долученого до справи розрахунку та постанови державного виконавця від 19 листопада 2014 року у виконавчому провадженні № 37716443, державний виконавець Печерського РУЮ у м. Києві Соловйов В.В. здійснив перерахунок стягнутих з боржника аліментів за період з травня 2013 року по серпень 2014 року, відрахував суму зайво сплачених аліментів від загальної суми заборгованості та 19 листопада 2014 року виніс постанову про звернення стягнення на заробітну плату ОСОБА_2 про стягнення з боржника аліментів у розмірі 16,6 % та 10 % на погашення заборгованості, у сумі 41 726 грн. 51 коп. (а.с.37-39 т.1).

Згідно вимог ч. 2 ст. 387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

В порушення вимог ч. 2 ст. 387 ЦПК суд першої інстанції, скасувавши постанову державного виконавця від 19 листопада 2014 року, вийшов за межі передбачених законом повноважень.

Окрім цього, ухвалюючи судове рішення про скасування постанови, винесеної державним виконавцем 19 листопада 2014 року у виконавчому провадженні №37716443, суд першої інстанції залишив поза увагою долучену до матеріалів справи постанову державного виконавця ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві Пишного А.В. від 12 серпня 2015 року, винесену в тому ж провадженні - №37716443, й супровідний лист до неї, відповідно до змісту якого головному бухгалтеру військово-медичного управління СБ України було рекомендовано повернути раніше направлену постанову від 19 листопада 2014 року на адресу відділу, як таку, що втратила чинність (а.с.44 т.1).

Отже, судом скасовано постанову, яка втратила чинність внаслідок винесення державним виконавцем по тому ж виконавчому провадженню іншої постанови від 12 серпня 2015 року.

Згідно із довідкою державного виконавця ВДВС Печерського районного управління юстиції у м. Києві від 20 листопада 2014 року № 1793/17 заборгованість ОСОБА_2 з 23 квітня 2010 року по 20 листопада 2014 року склала 41726 грн. 51 коп. (а.с.39 т.1).

Висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими ст. 212 ЦПК України (ч.6 ст.147 ЦПК).

Суд, викладаючи мотиви прийнятого рішення, послався на висновок експерта за результатами судово-економічної експертизи № 11444/16-45 від 28 квітня 2017 року про встановлення суми зайво утриманих з ОСОБА_2 аліментів, у розмірі 8645 грн. 64 коп..

Разом із тим, зазначений висновок не може бути належним доказом у справі, остільки відповідно до його змісту, експерт не зміг визначити суму зобов'язань боржника за період з моменту їх виникнення, а також суму коштів, яка була фактично утримана з його доходів за період з травня 2013 року з причин надання на дослідження неякісних копій розрахункових документів, а сума зайво утриманих коштів - 8645 грн. 64 коп., була визначена за наданими на дослідження матеріалами (а.с.78-84 т.2).

Відповідно до справи, ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 набув повноліття.

Районний суд визнав доведеним факт стягнення з боржника аліментів у розмірі 16,6 % на утримання сина ОСОБА_6 після набуття ним повноліття -ІНФОРМАЦІЯ_4, у зв'язку з чим дії державного виконавця визнав неправомірними й зобов'язав державного виконавця припинити утримувати з ОСОБА_2 відповідні аліменти після ІНФОРМАЦІЯ_4.

Між тим, суд першої інстанції не дослідив у судовому засіданні та не дав оцінки змісту долучених до справи доказів, у відповідності до яких за місцем роботи боржника стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_6 після ІНФОРМАЦІЯ_4, не проводиться.

Так, згідно довідки № 20/є-63/є-64/96/17 від 09 червня 2015 року ВМУ СБУ (а.с.196 т.2) та листа від 20 липня 2015 року № 20/є-87/116/17р. (а.с.193 т.1), відрахування на утримання ОСОБА_6 у розмірі 16,66 % (1/6) припинено з 17 квітня 2015 року.

Вказані обставини підтверджуються й даними, які містяться у довідці № 200 від 24 липня 2015 року за підписом головного бухгалтера ВМУ СБУ, наданої до ВДВС Печерського РУЮ м. Києва, де в графі «утримання аліментів в розмірі 16,66%» вказано «припинено з 17 квітня 2015 року», тобто з набуття повноліття на ОСОБА_6 аліменти в розмірі 1/6 частини з боржника не стягуються (а.с.186 т.1).

Остільки вимога щодо скасування постанови державного виконавця ВДВС Печерського РУЮ м. Києва від 19 листопада 2014 року у виконавчому провадженні № 37716443 скасована виконавчою установою, районний суд не мав правових підстав до визнання бездіяльності державного виконавця в зазначеній частині вимог скарги неправомірною та зобов'язувати посадову особу вчиняти дії.

Районний суд визнав неправомірною бездіяльність державного виконавця Пишного А.В. щодо невиконання ухвали Шевченківського районного суду м.Києва від 07 жовтня 2014 року, в той час як убачається з матеріалів справи, зазначене судове рішення перебувало на виконанні державного виконавця Печерського РУЮ у м. Києві Соловйова В.В., який і здійснив перерахунок заборгованості ОСОБА_2 та виніс постанову від 19 листопада 2014 року (а.с.37 т.1).

Окрім цього, суд першої інстанції визнав протиправними дії, бездіяльність державного виконавця Пишного А.В. та зобов'язав його вчинити дії у виконавчому провадженні № 37716443, в той час як відповідно до справи, зазначена особа на дату постановлення судом ухвали виконанням судового рішення про стягнення аліментів з ОСОБА_2, не займалася.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 384 ЦПК України, скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Відповідно до п. 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби подається до суду, який видав виконавчий документ (частина друга статті 384 ЦПК), незалежно від місця виконання судового рішення.

Встановлено, що ОСОБА_2 оспорюються дії та бездіяльність державного виконавця за виконавчим провадженням № 37716443, відкритим у зв'язку з примусовим виконанням виконавчого листа №2-2178/97,виданого Шевченківським районним судом м. Києва, з урахуванням ухвали того ж суду від 07 жовтня 2014 року.

Разом з тим, всупереч вимог ч. 2 ст. 384 ЦПК України та керівних роз'яснень зазначеної постанови Пленуму, районний суд розглянув скаргу на дії та бездіяльність державного виконавця за місцем виконання судового рішення.

Отже, суд першої інстанції, не дослідивши в повному обсязі долучені до справи докази, не давши їм належну правову оцінку в судовому рішенні, дійшов необґрунтованих висновків про неправомірність дій та допущення бездіяльності державним виконавцем Пишним А.В. під час виконання виконавчого провадження № 37716443 та у відсутність правових підстав зобов'язав його вчинити дії, а також скасував постанову від 19 листопада 2014року про звернення стягнення на заробітну плату боржника, яка втратила чинність ще 12 серпня 2015 року (а.с.44 т.2).

За таких обставин, ухвала суд першої інстанції в задоволеній частині вимог скарги, як постановлена з невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, які суд вважав встановленими, порушенням норм процесуального права, підлягає скасуванню, а по справі в цій частині слід постановити ухвалу нового змісту про відмову в задоволенні скарги.

В решті ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 18 липня 2017 року в частині задоволених вимог скарги ОСОБА_2 скасувати та постановити по справі в цій частині ухвалу нового змісту про відмову у задоволенні скарги.

В решті ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 761/19490/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/10636/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Рибак М.А.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.