Справа № 304/139/17
Провадження № 2/304/127/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2017 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді - Ганька І. І.,

при секретарі - Соханич Л.Ю.,

за участі представника позивача - ОСОБА_1,

відповідачів - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом органу опіки та піклування Перечинської районної державної адміністрації Закарпатської області в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_4 і ОСОБА_5 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

орган опіки та піклування Перечинської РДА в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 27 вересня 2016 року з метою обстеження умов проживання дітей профілактичної категорії службою у справах дітей райдержадміністрації спільно з головою сільської ради, секретарем виконкому сільської ради та головним лікарем амбулаторної практики сімейної медицини було проведено рейд-відпрацювання на території с. Сімер Перечинського району Закарпатської області. У ході його проведення було обстежено умови проживання малолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживали з матір'ю ОСОБА_2, та встановлено наступне: будинок потребує капітального ремонту; діти лежали на ліжку без постільної білизни голодні, без одягу, прикриті брудним покривалом; належний одяг та взуття у дітей відсутні; продуктами харчування сім'я не забезпечена. За таких обставин, з метою обстеження стану здоров'я малолітніх дітей їх матері було запропоновано помістити дітей у дитяче відділення Перечинської ЦРЛ з подальшим їх влаштуванням у дитячі заклади області. Так, за заявою останньої у зв'язку з важкими матеріально-побутовими умовами проживання сім'ї розпорядженням голови РДА № 305 від 07 жовтня 2016 року малолітня ОСОБА_5 влаштована на повне державне утримання та проживання в обласний Будинок дитини м. Свалява терміном на 1 рік. Однак, за вказаний період батьки дитини ОСОБА_2 та ОСОБА_3 доньку не відвідували та участі у її вихованні не приймали. Що стосується малолітнього ОСОБА_4, то такий був влаштований в Обласний дитячий санаторій «Човен» Свалявського району, однак ОСОБА_3 самовільно забрав його додому. Оскільки відповідач на той час перебував на лікуванні у обласному тубдиспансері м. Ужгород, тому через загрозу життю та здоров'ю дитини сімейний лікар амбулаторії села в примусовому порядку повторно помістив ОСОБА_4 у дитяче відділення Перечинської ЦРЛ, звідки служба у справах дітей на підставі клопотання сільського голови с.Сімер Перечинського району влаштувала його до обласного Притулку для дітей. Там він перебуває на час подання позову, ніхто з батьків чи родичів такого не відвідував. При цьому, відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання Сімерської сільської ради від 23 січня 2017 року відповідачі надалі проживають у будинку, який потребує капітального ремонту; опалення у такому пічне, піч також потребує ремонту; дровами та продуктами харчування сім'я не забезпечена; водопровід та каналізація у будинку відсутні; колодязь, який знаходиться на подвір'ї, потребує очистки. Враховуючи вищенаведене та те, що батьки ухиляються від виховання малолітніх дітей, не піклуються про їх стан здоров'я, фізичний та духовний розвиток, вказане є підставою для позбавлення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 батьківських прав, комісією РДА з питань захисту прав дитини прийнято рішення про доцільність позбавлення відповідачів таких, тому просить позов задовольнити.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини позовної заяви. Крім цього зазначила, що за час розгляду справи батьки тільки три рази відвідали дітей, будь-які інші зміни, зокрема в матеріально-побутових умовах - відсутні.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судовому засіданні позов не визнали та просили у задоволенні такого відмовити, оскільки матеріально-побутові умови у них покращилися, а саме у будинку проведений ремонт та є все необхідне для проживання дітей, вичищена криниця, з якої споживають воду, вони забезпечені продуктами харчування та дровами, на даний час ОСОБА_3 працює (хоча й неофіційно) та додатково ще оформив пенсію. До дітей їздили не часто, оскільки уповноважені працівники закладів, де вони перебувають, рекомендували поки не будуть планувати забирати дітей додому відвідувати таких рідко, так як після цього останні важко переносять розлуку і дуже хочуть додому. Крім цього зазначили, що вони дуже люблять своїх дітей, хочуть їх повернути, а тому зобов'язуються в подальшому належним чином виконувати свої батьківські обов'язки щодо них.

Представник відповідачів - адвокат Ковальчук О.В. у судове засідання не з'явилася, однак подала клопотання, у якому просила розгляд справи провести без її участі, у задоволення позову відмовити. Свою позицію мотивувала тим, що на даний час відповідачі шкодують про те, що позивач був змушений передати дітей до Будинку дитини в м. Свалява та Притулку для дітей, та усвідомлюють важливість виконання батьківських обов'язків. Також у матеріалах справи на ОСОБА_2 та ОСОБА_3 містяться позитивні характеристики, а саме те, що вони громадський порядок не порушують, спиртними напоями не зловживають, до адміністративної відповідальності не притягувалися, скарг та нарікань на них з боку сусідів та односельчан не поступало.

Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_4, що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1, виданим виконкомом Сімерської сільської ради Перечинського району Закарпатської області 22 травня 2012 року (а. с. 5). Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 8 від 12 жовтня 2016 року його батьками є ОСОБА_8 (відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України - за вказівкою матері) та ОСОБА_2 (а. с. 8-9).

Також встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_3 та ОСОБА_2 народилася донька ОСОБА_5, що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2, виданим виконавчим комітетом Сімерської сільської ради Перечинського району Закарпатської області 03 квітня 2014 року (а. с. 4, 6-7).

Крім цього встановлено, що ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проживають в будинку АДРЕСА_1 (а. с. 13).

27 вересня 2016 року комісією служби у справах дітей Перечинської РДА спільно з головним лікарем АЗПСМ, сільським головою с. Сімер та секретарем Сімерської сільської ради було обстежено умови проживання малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та у зв'язку з відсутністю належних умов для проживання та виховання дітей зроблено висновки про доцільність розгляду на виконкомі Сімерської сільської ради питання про відібрання останніх від їх матері, як такої, яка ухиляється від виконання батьківських обов'язків (а. с. 17).

Так, 07 жовтня 2016 року розпорядженням голови Перечинської районної державної адміністрації Закарпатської області № 305 у зв'язку з важкими матеріально-побутовими умова проживання сім'ї за заявою ОСОБА_2 малолітню дитину ОСОБА_5 терміном на 1 рік влаштовано на повне державне утримання в обласний Будинок дитини м. Свалява (а. с. 21). Крім цього, 28 грудня 2016 року службою у справах дітей Перечинської районної державної адміністрації Закарпатської області ОСОБА_4 було влаштовано до Притулку для дітей служби у справах дітей Закарпатської обласної державної адміністрації (а. с. 16). Однак, за час перебування дітей у вказаних закладах батьки їх не відвідували, участі у вихованні таких не приймали (а. с. 22, 24).

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання відповідачів від 23 січня 2017 року виявлено, що вони доходів не мають, підсобне господарство не ведуть, ОСОБА_3 важко хворіє, матеріально-побутові умови проживання не змінилися (а. с. 23).

З висновку органу опіки та піклування Перечинської районної державної адміністрації № 24/01-31 від 02 лютого 2017 року вбачається, що уповноважений орган вважає за доцільне надати згоду на позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3 відносно малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, як таких, що ухиляються від виконання батьківських обов'язків (а. с. 25-27).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 9, ст. 18 Конвенції про права дитини держави - учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Як роз'яснено з п. п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Встановлено, що відповідачі хочуть повернути своїх дітей, для цього у будинку провели ремонт, вичистили криницю, з якої споживають воду, забезпечили сім'ю продуктами харчування та дровами, в подальшому зобов'язалися належним чином виконувати свої батьківські обов'язки. Крім цього, за місцем проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 характеризуються позитивно, до адміністративної відповідальності виконкомом сільської ради не притягалися, громадського порядку не порушують, спиртними напоями не зловживають (а. с. 14, 15).

Відповідно до ч. 1 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною.

Таким чином, враховуючи вищенаведене та те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, за місцем проживання відповідачі характеризуються позитивно, мають намір повернути дітей, зобов'язалися в подальшому належним чином виконувати свої батьківські обов'язки щодо них, тому суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 19, 150, 164 ч. 1 п. 2, 166 ч. 1 СК України, ст. ст. 11, 58-61, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

у позові органу опіки та піклування Перечинської районної державної адміністрації Закарпатської області в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_4 і ОСОБА_5 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: Ганько І. І.