Справа № 307/1622/17
Провадження № 2/307/1070/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2017 року Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого

судді Гримут В.І.

при секретарі Плиска Ю.С.

з участю: позивачки ОСОБА_1

представника Бедевлянської сільської ради Рішко І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бедевлянської сільської ради, третя особа Тячівська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася в суд з позовною заявою про визнання за нею права власності на житловий будинок за АДРЕСА_1

Посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 р. помер ОСОБА_3, який останні п'ять-шість років проживав з її сім'єю, в її будинку та був на її повному утриманні.

У ОСОБА_3 не було ніяких родичів.

Після його смерті вона у межах шестимісячного строку звернулася у держнотконтору про прийняття спадщини за покійним, але їй було відмовлено.

Окрім неї у Тячівську державну нотаріальну контору про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 ніхто не звертався. Інших спадкоємців немає.

Вважає, що на підставі ч. 4 ст. 1264 ЦК України вона має право на спадщину, у склад якої входить житловий будинок за АДРЕСА_1

Просить задовольнити позовні вимоги посилаючись на обставини викладені у позовній заяві.

Представник Бедевлянської сільської ради у судовому засіданні позовні вимоги визнав.

Представник Тячівської держнотконтори у судове засідання не з'явився і не повідомив суду причини неявки. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 р. помер ОСОБА_3, після смерті якого відкрилася спадщина на будинок АДРЕСА_1

Позивачка подала до суду позов, в якому просить визнати за нею право власності на вищевказаний будинок у порядку позовного провадження, на підставі ст. 1264 ЦК України, оскільки ОСОБА_3 останні п'ять років проживав у її сім'ї (а. с. 13).

Відповідно до цієї норми нормативно-правового акту у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

В якості доказу її спільного проживання з ОСОБА_3 позивачка надала суду довідку Бедевлянської сільської ради.

Однак частиною 1 ст. 256 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Таким чином, факт спільного проживання однією сім'єю має бути підтверджений рішенням суду.

Із такими вимогами позивачка до суду не зверталася.

Частиною першою ст. 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.ч.1, 2 - 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, позивачка не надала суду допустимі докази, які б могли встановлювали факт її спільного проживання з Габор однією сім'єю.

Судові витрати слід покласти на позивачку.

Керуючись ст.ст. 57, 59, 60, 209, 213-215, 234, 256 ЦПК України, ст. 1264 ЦК України суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Судові витрати покласти на позивачку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: Гримут В.І.