Провадження № 2/752/1639/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 липня 2017 року Голосіївський районний суд міста Києва у складі: головуючого судді Мирошниченко О.В.

при секретарі Мархотка А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Всеукраїнського об'єднання ветеранів (ВОВ), голови Всеукраїнського об'єднання ветеранів Гуменюка Володимира Олександровича, Київського міського відділення Всеукраїнського об'єднання ветеранів, голови Київського міського відділення Всеукраїнського об'єднання ветеранів Зозулі Миколи Дмитровича, про визнання конференції незаконною та скасування рішень, суд -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_4 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просив: визнати незаконним проведення 10-ї звітно-виборної конференції Київського міського відділення ВОВ від 15.06.2016 року, визнання незаконними рішень, прийнятих на 10-й звітно-виборній конференції Київського міського відділення ВОВ від 15.06.2016 року, а також скасування їх.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачем зазначено про те, що вказану конференцію проведено з порушенням п. 4.3.1 статуту ВОВ, оскільки у конференції не приймали участі представники трьох районних відділень, у зв'язку із чим вказана конференція не була повноважною приймати будь-які рішення.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд задовольнити позов, виходячи з наявних в матеріалах цивільної справи доказів.

Відповідач Зозуля М.Д. у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на їх безпідставність та недоведеність.

Заслухавши пояснення та заперечення представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних сімейних, трудових відносин.

У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК України).

Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За змістом ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 15 червня 2016 року проведено 10-ту звітно-виборну конференцію Київського міського відділення ВОВ, оформлену протоколом № 1 (а.с. 53-57).

З вказаного протоколу вбачається, що на конференцію обрано 39 делегатів від 10 районних відділень м. Києва, зареєстровано 33 делегати.

За змістом положень п. 5.2.3 та п. 6.2 статуту Всеукраїнського об'єднання ветеранів (а.с. 66-76) вищим керівним органом відділень АРК, обласних, Київського і Севастопольського міських є конференція, яка проводиться один раз на два роки за рішенням Ради відділення або на вимоги не менше третини районних і міських відділень. Вона є правочинною, якщо на ній присутні більше половини обраних делегатів. Рішення конференції ухвалюються більшістю голосів присутніх делегатів.

Делегати конференції обираються на конференціях районних, районних у містах, міських відділень за нормами представництва, встановленими радами відділень АРК, обласних, Київських і Севастопольського міських відділень.

З наданих відповідачем копій протоколів звітно-виборних конференцій районних відділень ВОВ, а також списку делегатів на 10-ту Київську міську звітно-виборну конференцію ВОВ, вбачається, що делегатами на 10-ту Київську міську звітно-виборну конференцію ВОВ обрано представників від Голосіївського, Деснянського, Печерського, Подільського, Солом'янського, Шевченківського районних відділень (а.с. 59-60).

Крім того, рішенням Ради Київського міського відділення ВОВ від 23.11.2015 року, оформленим протоколом № 10, Дарницьке, Дніпровське, Оболонське та Святошинське районні відділення виключені зі складу Київського міського відділення ВОВ (а.с. 63-65).

Відповідно до п. 6.7.10 Статуту ВОВ рада Київського міського відділення ВОВ розглядає питання про порушенні статуту ВОВ окремими осередками, відділеннями і приймає відповідні рішення, аж до їх виключення зі складу ВОВ та зняття з реєстрації в органах державної влади, якщо їх діяльність несумісна зі статутом ВОВ.

Суд відхиляє доводи представника позивача про незаконність виключення чотирьох відділень зі складу КМВ ВОВ, оскільки вказаний протокол засідання ради КМВ ВОВ № 10 від 23.11.2015 року у встановленому законом порядку не скасований та не визнаний недійсним.

За вказаних обставин, суд надходить до висновку про те, що 10-у звітно-виборну конференцію Київського міського відділення ВОВ від 15.06.2016 року, оформлену протоколом № 1, проведено у відповідності та з дотриманням положень п.п. 5.2.3 та п. 6.2 статуту Всеукраїнського об'єднання ветеранів, а тому підстав для визнання її незаконною, а так само визнання незаконними рішень, прийнятих на конференції та їх скасування, судом не встановлено, а доводи представника позивача про її незаконність спростовуються наявними в матеріалах цивільної справи доказами.

Крім іншого, суд окремо звертає увагу наступне.

Частиною першою статті 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першої статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням вказаних норм закону правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи і інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або ос порені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні.

Таким чином, враховуючи, що в силу ст.ст. 3 ЦПК України, 15 ЦК України, судовому захисту підлягає порушене, невизнане, або оспорюване цивільне право особи, а з наведених вище підстав, позивачем не доведено факт порушення саме його цивільного права, яке б підлягало захисту судом.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57-60, 88, 212-215, 223 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя