Справа № 375/357/17
Провадження № 2/375/264/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2017 року Рокитнянський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Литвина О.В.,

при секретарі - Юрченко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Рокитне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про стягнення суми авансу, -

ВСТАНОВИВ:

Звернувшись до суду, ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь 13000.00 грн. авансу.

В обгрунутвання такої заявленої позовної вимоги посилається на те, що із розміщених по місцю його проживання у ІНФОРМАЦІЯ_1 рекламних оголошень у квітні 2016 року він дізнався про можливість будівництва відповідачем бесідок із деревяного бруса. Про будівництво такої бесідки розміром 3.5х3.5 м він власне і домовився із ОСОБА_2 і строк її будівництва був визначений 30 травнем 2016 року, що його цілком влаштовувало і на підтвердження такої домовленості він передав 17.04.2016 року відповідачеві 13000.00 грн. авансу. Про це свідчить власноруч написана ОСОБА_2 розписка.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився повторно, про причину своєї неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у своїй відсутності та заперечення на позов до суду не подав.

Зі згоди позивача та його представника суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

В судовому засіданні позивач та його представник позовну вимогу підтримали за викладених у позові обставин та просили її задовольнити. При цьому позивач уточнив, що виконати замовлення відповідач зобовязувався до 30.05.2017 року, проте до цього часу жодних дій з цього приводу не вчинив. Він звертався до нього неодноразово з цього приводу та з приводу повернення коштів в сумі 13000.00 грн.. ОСОБА_2, не заперечуючи факту отримання останніх, на разі повертати їх відмовляється. Останній раз він звертався до нього в липні цього року.

Заслухавши у судовому засіданні позивача та його представника, дослідивши у судовому засіданні та оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на повному, всебічному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

У квітні місяці 2016 року позивач з оголошень, що були розміщені у с. Зеленьки Миронівського району Київської області, дізнався про можливість виконання відповідачем на замовлення бесідок із деревяного бруса. Маючи бажання на виготовлення та встановлення по місцю свого проживання такої бесідки, позивач досяг домовленості з цього приводу з відповідачем у справі, передавши йому при цьому в якості авансу з метою укладення у подальшому у відповідній формі договору підряду 13000.00 грн., яким стала розписка ОСОБА_2 від 17.04.2016 року. При цьому сторони домовилися про предмет договору (бесідка з оциліндрованого деревяного бруса розміром 3.5 х 3.5 м) та строк (термін) виконання робіт (до 30 травня 2016 року).

Разом з тим, як вбачається із отриманих у справі доказів, відповідач взяті на себе за договором зобовязання не виконав взагалі, повернути позивачеві отримані від останнього в якості авансу грошові кошти в сумі 13000.00 грн. відмовляється.

Викладене підтверджується поясненнями у судовому засіданні позивача та його представника, дослідженими у судовому засіданні письмовими матеріалами справи, якими є:

●Паспорт на імя позивача СК № 111915 (а.с. 5-6);

●Розписка ОСОБА_2 від 17.04.2016 року (а.с. 8).

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Аналогічні положення містяться у 15 та 16 статтях ЦК України, за якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і одним із способів його захисту є визнання правочину недійсним.

За вимогами ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до положень статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказів.

Відповідно до статті 60 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов»язків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині подання ними доказів та заяви клопотань.

З огляду на вищенаведене, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, що їх достатньо для розгляду спору по суті.

Судом встановлено, що правовідносини, які склалися між сторонами стосуються правочинів у сфері побутового підряду та регулюються положеннями ст.ст. 526, 530, 570, 629, 638, 639, 837, 846, 865, 866 ЦК України, ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів».

Так, відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно статті шостої вказаного Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З огляду на аналіз положень ст.ст. 837, 866 ЦК України та отримані у справі докази укладений між сторонами спору договір є договором побутового підряду, який укладений у належній формі.

Відповідно до положень ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться та у визначений ним строк (термін)

За приписами ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Зі змісту розписки ОСОБА_2 вбачається, що він отримав кошти в сумі 13000.00 грн. до укладення договору підряду і що дає суду підстави вважати, що вказана сума коштів є авансом.

Відповідно до положень ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.

Разом з тим, як вбачається із встановлених обставин спору, відповідач до виконання умов договору підряду не приступив і строк їх минув ще 30.05.2016 року.

Таким чином, підсумовуючи викладене, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні кожного отриманого у справі доказу зокрема та належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність обставин позову, а тому порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом стягнення з ОСОБА_2 на його користь 13000.00 грн. авансу, які були передані відповідачеві до укладення договору підряду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 530, 570, 629, 638, 639, 837, 846, 865, 866 ЦК України, ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 10, 11, 57-61, 88, 169, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 13000 (тринадцять) тисяч гривень 00 копійок авансу, 1040 (одну тисячу сорок) гривень 00 копійок в рахунок відшкодування понесених у справі судових витрат, а всього 14040 (чотирнадцять тисяч сорок) гривень 00 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Рокитнянський районний суд шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами, які не були присутні при постановленні рішення, шляхом подання апеляційної скарги на протязі десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повне обґрунтування виготовлено 27.07.2017 року.

Суддя О.В. Литвин