АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/6079/16-ц Номер провадження 22-ц/786/1707/17Головуючий у 1-й інстанції Андрієнко Г. В. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Дорош А.І.

Суддів: Кузнєцової О.Ю., Одринської Т.В.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

з участю

позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 23 травня 2017 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до територіальної громади в особі Полтавської міської ради, треті особи: Приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Денисенко Людмила Миколаївна, ОСОБА_6, про встановлення факту проживання однією сім'єю,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2016 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до територіальної громади в особі Полтавської міської ради, треті особи: Приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Денисенко Людмила Миколаївна, ОСОБА_6, про встановлення факту проживання однією сім'єю. У заяві вказує, що вона, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з вересня 2010 року проживала однією сім'єю з ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3. Також у заяві зазначає, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_8 - дружини ОСОБА_7, останній попросив ОСОБА_9 знайти йому людину, яка буде здійснювати за ним догляд з можливістю проживати з ним. ОСОБА_9 запропонувала ОСОБА_2 здійснювати догляд за ОСОБА_7, на що вона погодилася і відтоді фактично весь час проживала з ним по АДРЕСА_1 готувала їжу, придбавала продукти харчування, прибирала та вела інші справи по господарству спільно з ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 помер від атеросклеротичної хвороби серця, коли ОСОБА_2 тимчасово від'їхала навідати свою матір в с. Маячка Новосанжарського району. Після приїзду до м. Полтава ОСОБА_2 відразу організувала поховання ОСОБА_7, що підтверджується квитанціями про оплату ритуальних послуг, свідоцтвом про поховання та квитанцією про отримання державної допомоги на поховання. Просила суд встановити факт, що вона більше п'яти років та до моменту смерті ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживала з ним однією сім'єю.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 23 травня 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до територіальтної громади в особі Полтавської міської ради, третя особа: Приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Денисенко Людмила Миколаївна, ОСОБА_6, про встановлення факту проживання однією сім'єю - відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням, його в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким її позов задовольнити.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ч.1 п.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що за адресою АДРЕСА_1 проживав ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер 11 березня 2016 року (а.с. 5)

ОСОБА_2 стверджує про те, що вона проживала разом з ним з 2010 року, доглядала за ним, вела спільне господарство, оскільки ОСОБА_7 обіцяв на неї переоформити квартиру.

Із показань свідків вбачається, що ОСОБА_7 зловживав спиртними напоями, його квартира перебувала в антисанітарних умовах, квартира належним чином не зачинялася, двері перебували у поганому стані.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 помер 11 березня 2016 року, а був похований лише 01.04.2016 року. Тіло ОСОБА_7 було знайдено сусідами через декілька днів після його смерті та повідомлено працівниками поліції про його смерть ОСОБА_9, телефон якої був записаний на видному місці у квартирі померлого.

Телеграма про смерть ОСОБА_7 синові ОСОБА_6 в м. Санкт-Петербург була відправлена ОСОБА_9 18.03.2016 року, а не позивачем ОСОБА_2 (а.с.9).

За заявою ОСОБА_2 приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Денисенко Л.М. заведено спадкову справу та в листі від 15.06.2016 року за № 230/02-14 рекомендовано для підтвердження встановлення статусу спадкоємця 4 черги звернутися до суду про встановлення факту проживання однією сім'єю, оскільки позивач проживала разом із померлим, однак зареєстрованою була за іншою адресою, що підтверджує копія паспорту ОСОБА_2 (а.с.3 на звороті).

Відмовляючи в задоволенні позову, місцевий суд виходив з того, що позивач не довела суду, що з померлим вона мала взаємні права та обов'язки, була пов'язана з ним спільним побутом. Факт поховання ОСОБА_7 позивачем не свідчить про її проживання з померлим однією сім»єю не менше п»яти років до часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Пунктом 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом.

Місцевий суд правильно виходив з того, що для встановлення факту постійного проживання особи разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, юридично важливою обставиною є доведеність факту спільного проживання зазначених осіб, як сім'ї, їх пов'язаність спільним побутом, веденням спільного господарства, бюджету, наявністю між такими особами взаємних прав і обов'язків, чого позивачем зроблено не було. Факт похованння ОСОБА_7 позивачкою не свідчить про її проживання з померлим однією сім»єю протягом п'яти років. Показання свідків також не доводять факту спільного проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_7, як сім'ї, а саме пов'язаності протягом не менш як п'яти років, спільним побутом, веденням спільного господарства, бюджету, наявністю взаємних прав і обов'язків.

Відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Керуючись вказаними нормами закону, суд першої інстанції прийшов до правильного та обґрунтованого висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту її проживання з ОСОБА_7 однією сім'єю більше п'яти років до часу відкриття спадщини.

Доводи апеляційної скарги про те, що місцевий суд не взяв до уваги той факт, що позивач поховала ОСОБА_7 та витратила на це більше 10 тис. грн., саме вона отримала соціальну допомогу на поховання, також не взяв до уваги показання свідків, не заслуговують на увагу, оскільки місцевий суд викладене взяв до уваги та дав цим фактам правову оцінку, як це вбачається із мотивувальної частини судового рішення. Інших належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт проживання зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, тобто докази протягом всього часу - протягом 5 років, позивач не надала.

Крім цього, колегія суддів звертає увагу на наступне. З матеріалів справи вбачається, що нотаріусом під час заведення спадкової справи виявлено наявність заповіту від імені спадкодавця, посвідченого 30.08.1993 року, на користь сина ОСОБА_6, згідно якого належну на праві приватної власності квартиру спадкодавець заповів синові. По справі ОСОБА_6 притягнутий в якості третьої особи, хоча є спадкоємцем за законом та за заповітом. Відповідачем по справі притягнута територіальна громада в особі Полтавської міської ради, позов не містить обгрунтувань у чому полягає порушення прав позивача з боку вказаного відповідача.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення постановлено судом першої інстанції з додержанням норм матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим не вбачається підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308 ч.1, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2- відхилити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 23 травня 2017 року- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

С У Д Д І: