Справа №345/3022/17
Провадження № 2/345/1475/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.11.2017 року м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді Миговича О.М.

секретаря Бабійчук Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Калуші справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно, суд

в с т а н о в и в:

12.09.2016 р. померла тітка позивача ОСОБА_5, яка до дня своєї смерті постійно проживала та була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1. 21.02.2002р. вона зробила заповіт, згідно якого, все належне їй на час смерті майно заповіла позивачу ОСОБА_1 На час смерті ОСОБА_5 належав індивідуальний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по вул. Литвина, 5 (колишнє найменування вулиці «вулиця Чапаєва»), в с. Верхня, Калуський район, Івано-Франківська область; земельна ділянка площею 0,7613 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

23.02.2017 року позивач ОСОБА_1, як спадкоємець за заповітом, звернувся в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини.

27 червня 2017 р. нотаріусом позивачу видано свідоцтво про право на спадщину на земельної ділянку площею 0,7613 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Верхнянської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області.

Однак, нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок № 5 по вул. Литвина (Чапаєва) в с. Верхня Калуського району, у звязку з тим, що ним не подано належним чином оформленого документа, що підтверджує право власності ОСОБА_5 на спадковий будинок, а також слід визначити частки кожного члена колгоспного двору у праві спільної часткової власності, тому він звернувся із позовом до суду про визнання за ним права власності на дане спадкове майно.

У судове засідання позивач не зявився, однак подала заяву про те, що позов підтримує, а справу просить розглянути у його відсутності.

Відповідачі у судове засідання також не зявилися, однак подали заяву про те, що позов визнають та не заперечують проти його задоволення, справу просять розглянути у їхній відсутності.

Суд, проаналізувавши докази по справі, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав:

Як видно із копії свідоцтва про смерть, ОСОБА_5 померла 12.09.2016 року (а.с.8), яка до дня своєї смерті постійно проживала та була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1.

21.02.2002р. вона зробила заповіт, згідно якого, все належне їй на час смерті майно заповіла позивачу ОСОБА_1 (а.с. 9).

27 червня 2017 р. нотаріусом позивачу видано свідоцтво про право на спадщину на земельної ділянку площею 0,7613 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Верхнянської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області, що належала спадкодавцю ОСОБА_5 на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №401723, виданого Калуською РДА Івано-Франківської області 26.01.2012 року (а.с.13).

Однак, нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок № 5 по вул. Литвина (Чапаєва) в с. Верхня Калуського району, у звязку з тим, що ним не подано належним чином оформленого документа, що підтверджує право власності ОСОБА_5 на спадковий будинок, а також слід визначити частки кожного члена колгоспного двору у праві спільної часткової власності (а.с.14).

В судовому засіданні встановлено також, що господарство померлої ОСОБА_5 відноситься до категорії колгоспний двір, що підтверджується свідоцтвом про право власності на жилий будинок від 10.04.1990 року, головою якого була ОСОБА_5 (а.с.11).

Згідно з чинною на той час ст. 120 ЦК України (в редакції 1963 р.) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно розяснення Постанови Пленуму Верховного суду України №20 від 22.12.1995 року «про судову практику у справах про захист права приватної власності» право на майно колгоспного двору мають члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втрачали право на частку в майні колгоспного двору.

Згідно п.11 ст.346 ЦК України право власності припиняється в звязку із смертю, а отже виділити належну спадкодавцю частку в майні неможливо.

Також судом встановлено, що будь-які інші особи, які б зверталися до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва на спадщину, в тому числі і відповідачі по справі, відсутні.

З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що спадкодавцю ОСОБА_5 належало спадкове домоволодіння в цілому.

Згідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

П.1 ст.1223 ЦК України передбачає, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно ч.1 ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності в нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідачі по справі претензій до спадкового майна не мають.

Інші спадкоємці, які в силу ст.1241 ЦК України мають право на обовязкову частку у спадщині, відсутні, спадковий договір від імені спадкодавців не укладався, тому суд вважає, що за позивачем слід визнати право власності на вищезазначене спадкове майно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.. 1216-1218,1221,1222,1225,1233-1235,1241, 1265, 1268, ЦК України, ст.ст. 3, 11, 209, 213-215 ЦПК України, суд -

р і ш и в:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за заповітом після смерті ОСОБА_5, яка померла 12 вересня 2016 р., а саме, на індивідуальний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по вул. Литвина, № 5, с. Верхня, Калуського району, Івано-Франківської області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного сулу Івано-Франківської області через Калуський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення в цей же термін з дня отримання копії рішення.

Головуючий: