Справа № 465/7083/13-ц Головуючий у 1 інстанції: Дзеньдзюра С.М.
Провадження № 22-ц/783/3114/17 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2017 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Струс Л.Б., Шандри М.М.,

при секретарі: Жукровської Х.І.

за участю: апелянта (відповідача) ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3

відповідача - ОСОБА_4

представника позивача ОСОБА_5 - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргоюОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 18 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_4, за участю третьої особи - органу опіки та піклування Франківської районної адміністрації ЛМР про визнання осіб такими, що втратила право на користування житловим приміщенням, та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про вселення, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 18 травня 2016 року первісний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_4, за участю третьої особи - органу опіки та піклування Франківської районної адміністрації ЛМР про визнання осіб такими, що втратила право на користування житловим приміщенням задоволено частково.

Визнано ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 такими, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1

В решті вимог первісного позову відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про вселеннязадоволено частково.

Вселено ОСОБА_4 в квартиру АДРЕСА_1.

В решті вимог зустрічного позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_9 на користь ОСОБА_5 114,70 грн. судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 243,60 грн. судового збору.

Рішення суду оскаржила відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що оскаржуване рішення є необґрунтованим, незаконним та постановленим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема зазначає, що вона та її неповнолітні діти постійно не проживаюють у спірному житлі, оскільки позивачем чиняться перешкоди в його користуванні, погрожуючи фізичною розправою. Вказана квартира приведена позивачем у антисанітарний стан. Перебування там з малолітніми дітьми є небезпечним, однак, іншого житла у неї немає. За своїм соціальним статусом вона є одинокою матір'ю, а сама є інвалідом з дитинства психічного захворювання. Позбавлення її права користування житловим приміщенням спричинить до безпритульності її та дітей. Відтак зазначає, що суд не врахував поважність причин відсутності відповідачки у спірному житлі на час обстеження. Відповідно до довідок Франківського відділу соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради відповідачка отримувала та утримує у відділі державну соціальну допомогу та інші соціальні виплати. 29.03.2017 року скерована на госпіталізацію у Львівську обласну клінічну психіатричну лікарню. Ці факти свідчать про те, що відповідачка (апелянт) постійно проживає у місті Львові, бажає проживати у своїй квартирі разом із дітьми, однак не має такої змоги. Також зазначає, що судом не встановлено, хто є основним квартиронаймачем, хто та на яких підставах проживає у спірному житлі, не допитано сусідів, як свідків, які би підтвердили чи спростували факти, вказані у актах ЛКП, а відтак просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_5 у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 до задоволення не підлягає із наступних підстав.

У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України.

За змістом ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Судом встановлено, що спірна комунальна квартира АДРЕСА_1, складається з двох кімнат житловою площею - 38,00 кв.м. Загальна площа квартири - 54,40 кв.м.

У квартирі зареєстровані ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_10, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, що вбачається з довідки з місця проживання про склад сім'ї і прописки, виданої ЛКП "Навколо базару" № 2004 від 26 серпня 2015 року. (т.1 а.с.166)

З актів ЛКП "Навколо базару" від 11.06.2010 року (т.1 а.с.5), 30.05.2013 року (т.1 а.с.11), 09.09.2013 року (т.1 а.с.57), 24.10.2013 року (т.1 а.с.56), 27.12.2013 року (т.1 а.с.69) вбачається, що у квартирі АДРЕСА_1 не проживають, хоча зареєстровані: ОСОБА_2, ОСОБА_9, ОСОБА_4, ОСОБА_10, ОСОБА_7, ОСОБА_8 Факт не проживання відповідачів підтверджували сусіди.

З актів ЛКП "Навколо базару" від 25.08.2010 року (т.1 а.с.6), 11.11.2010 року (т.1 а.с.7), 27.12.2010 року (т.1 а.с.8) вбачається, що у квартирі АДРЕСА_1 не проживають, хоча зареєстровані: ОСОБА_2, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_7, ОСОБА_8 Факт не проживання відповідачів підтверджували сусіди.

Згідно із актом ЛКП "Навколо базару" від 19.06.2012 року (т.1 а.с.10) зі слів сусідів та ОСОБА_11 встановлено, що її сестра ОСОБА_4 не проживає, а приходить в квартиру АДРЕСА_1. На час обстеження квартири ОСОБА_4 була присутня. Зі слів сусідів в даній квартирі не проживають ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_9

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення первісного позову ОСОБА_5про визнання відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 такими, що втратили право користування квартирою №58 по вул. Городоцькій, 165 у м. Львові, суд першої інстанції виходив з тих обставин, що останні не проживають у спірній квартирі без поважних причин значно довше встановленого строку, не користуються нею, забрали з квартири усі свої речі, не несуть витрат по її утриманню.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду із наступних підстав.

За змістом ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, а якщо вони були відсутні з поважних причин понад цей строк, то в разі спору, цей строк може бути продовжено судом.

Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Як вбачається із роз'яснень у п.11 Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 квітня 1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України", що на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). У справах про визнання наймача або членів його сім'ї такими, що втратили право користування жилими приміщеннями (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк. Відповідно до ст.107 ЖК наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову про це.

Як вбачається із матеріалів справи, рішенням Франківського районного суду м.Львова від 27 листопада 2013р. у справі №2/465/1182/13 у задоволенні позову ОСОБА_4, ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_11 про встановлення порядку користування та зобов'язання не чинити перешкоди - відмовлено за безпідставністю. Рішення набрало законної сили, а тому відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України має преюдиційне значення. (т.1 а.с.167)

Зазначеним рішенням суду встановлено, що позивачі, добровільно залишили спірну квартиру, у спірній квартирі не проживають з 2003р. та мають ключ від вхідних дверей і можуть потрапити у квартиру( т.1 а.с. 167 зв).

На підставі таких встановлених обставин, та, керуючись ст. ст. 71, 72 ЖК України, суд першої інстанції обґрунтовано визнав ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 такими, що втратили право на користування спірним житловим приміщенням у зв'язку з відсутністю у квартирі понад шести місяців без поважних на те причин.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що їй чиняться перешкоди у користуванні квартирою спростовуються вказаним вище рішенням Франківського районного суду м.Львова від 27 листопада 2013р..

У відповідності до частини 4 ст. 10 ЦПК України, суд сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснював особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджав про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяв здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України.

Разом з тим, інших належних і допустимих доказів на спростування висновків суду апелянтом не надано.

Крім того, судом встановлено і не заперечується сторонами, що апелянт ОСОБА_2 разом із дітьми ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з 2012р. проживають у АДРЕСА_2. Як вбачається із наданих апелянтом довідок, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 навчаються Запорізькій загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №3 Запорізької міської ради. (т.2 а.с. 31-32)

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1

Будь-яких доказів на підтвердження того, що позивач чинив апелянту перешкоди в користуванні спірною квартирою останньою не представлено.

Виходячи з встановлених обставин справи, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав для визнання відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 такими, що втратили право на користування житловим приміщенням.

Згідно з вимогами ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 313, п.1 ч.1 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - відхилити.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 18 травня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: О.М.Ванівський

Судді: Л.Б. Струс

М.М. Шандра