Справа № 369/164/17 Головуючий у І інстанції Пінкевич Н. С.
Провадження № 22-ц/780/4005/17 Доповідач у 2 інстанції Савченко С. І.
Категорія 40 03.08.2017
УХВАЛА

Іменем України

03 серпня 2017 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Савченка С.І.,

суддів Білоконь О.В., Верланова С.М.,

при секретарі Воробей В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Експлуатаційна компанія «Сервіс» на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 травня 2017 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Експлуатаційна компанія «Сервіс» до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Золота Середина» про захист ділової репутації та відшкодування маральної шкоди,-

в с т а н о в и л а:

У січні 2017 року позивач ТОВ «Експлуатаційна компанія «Сервіс» звернувся до суду із вказаним вище позовом, який надалі уточнив і мотивував тим, що товариство є забудовником і замовником будівництва офісно-житлового центру, розташованого між будинками № 9-а та № 11 по вул.Мечникова у Печерському районі м.Києва. Генеральним підрядником будівництва є ТОВ «Вінг Девелопмент».

Вказував, що ІНФОРМАЦІЯ_1 о 12:05 годині на веб-сайті інтернет-видання «Обозреватель» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 було розміщено статтю під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_3» (автор - ОСОБА_2).

Крім того, ІНФОРМАЦІЯ_4 об 11:10 годині на веб-сайті інтернет-видання «Обозреватель», за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_5 було розміщено статтю під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_6» (автор - ОСОБА_2).

У вказаних статтях серед іншого йдеться про порушення низки будівельних та технічних норм при зведенні офісно-житлового центру по вул.Мечникова у м.Києві, зокрема будівництво ведеться без належного погодження проекту, за відсутності експертизи схилу, який є зсувонебезпечним, має місце невиконання приписів ДАБК про усунення порушень та припинення будівництва. Також, зазначається про проведення земляних робіт без археологічного дослідження території забудови, яка розташована в центральному історичному ареалі міста і без відповідних погоджень, що може нанести шкоду археологічній спадщині.

Зазначає, що поширена відповідачами інформація, автором якої є ОСОБА_2, не відповідає дійсності, є недостовірною та негативною, завдає шкоди діловій репутації позивача, який є забудовником, формуючи громадську думку про проведення будівництва з

порушенням закону, загальновизнаних правил співжиття, є причиною підтоплень сусідніх будинків, а відтак підлягає спростуванню. Також, поширенням недостовірної і негативної інформації йому завдано моральної шкоди, яка виражається у створенні у потенційних інвесторіфв та покупців заздалегіть негативного враження про позивача. Завдану моральну шкоду оцінив у 25000 грн.

Посилаючись на порушення своїх прав у зв'язку із розповсюдженням інформації, яка є недостовірною та негативною, просив визнати недостовірною та такою, що не відповідає дійсності і порушує ділову репутацію ТОВ «Експлуатаційна компанія «Сервіс» інформацію, автором якої є ОСОБА_2, та яка розміщена у статті під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_3» від ІНФОРМАЦІЯ_1 об 12:05 годині на веб-сайті інтернет-видання «Обозреватель», за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2, а саме: «Привлекались к строительству небезызвестные ООО «Альтис-Холдинг» и немецкая компания «Bauer», которые безуспешно пытались решить проблему оползнеопасного склона при помощи технологии струйного гидроразмыва и грунтовых анкеров»; «Известно, что для продолжения строительства застройщику необходимо провести дополнительную экспертизу склона и, если понадобится, дополнительно укрепить его»; «Министерство культуры Украины в установленном порядке историко-градостроительное обоснование и проектную документацию на строительство офисно-жилищного центра ООО «ЭК »Сервис» по ул. Мечникова, 11-А не согласовывало, разрешений на проведение земляных работ на указанном объекте не давало»; «Как удалось выяснить «Обозревателю» из судебных материалов, ООО «Эксплуатационная компания «Сервис» не обращалось в Институт археологии НАН Украины о проведении археологического исследования территории застройки. По мнению заявителей, это свидетельствует о признаках нанесения вреда археологическому наследию путем разрушения, повреждения или уничтожения памятника археологии национального значения - ІХ-ХІІІ вв. - Культурный слой района древнего Киева - Кловское урочище»; «За время строительства органами Государственного архитектурно-строительного контроля и надзора выдано бессчетное количество предписаний об устранении нарушений и прекращении строительства. Но, как видим, строительные работы ведутся. Пусть не так активно, как раньше, но, по нашей информации, ежедневно на строительство привозят около шести человек»; «Застройщик также не выполняет целую вереницу государственных строительных норм (ГСНов)»; «Проект не был согласован со специально уполномоченными органами охраны культурного наследия, как того требует законодательство. Сегодня застройщики пытаются получить положительные выводы Минкультуры и согласовать историко-градостроительное обоснование, без которых строить нельзя» та інформацію, яка міститься у статті під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_6» від ІНФОРМАЦІЯ_4 о 11:10 годині на веб-сайті інтренет-видання «Обозреватель», за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_5, а саме: «В любую минуту могут быть оползни, и все эти дома рухнут, как карточный домик», - негодует ОСОБА_5. К слову, то, что прогнозируют местные жители, уже понемногу становиться явью. 13 августа 2016 года два гаража на переулке Марьяненко «ушли» под землю»; «На месте стройки еще в советское время планировалось сделать второй выход из метро «Кловская», но инженеры в то время были умные люди - они поняли, что нельзя этого делать, потому что там - река-подземка»; «Эстафету скандальной застройки в 2013 году подхватила ОСОБА_3, будучи секретарем Киевсовета. Тогда Киевсовет своим решением (№499/9556) возобновил договор аренды и внес в него некоторые изменения. По сути этим новым решением о внесении изменений в договор Киевсовет подменил первоначальное решение Киевсовета ОСОБА_9. Сделано это было для того, чтобы максимально быстро передать земельный участок другой фирме, не принимая нового решения. Вместо ООО «Георгий» право пользования земельным участком перешло к ООО «Эксплуатационная компания «Сервис», которую связывали с именем ОСОБА_7 и ФПГ «Континиум»; «За десять лет на данном участке поменялось множество застройщиков. Брались за эту стройку и иностранные компании (в частности, из Германии), но когда они вникали в суть того, во что ввязались, немедля покидали проект»; «Примечательно в этой всей истории и то, что разрешение на проведение строительных работ было выдано не ООО «ЭК »Сервис», а ООО «Георгий» еще в 2006 году. На своем информационном щите застройщик ссылается именно на это разрешение №2136 - Пч/Р от 17.08.2006 года. «Обозревателю» удалось раздобыть данное решение. Документ являет собой весьма интересный продукт чиновничьей эквилибристики - на нем есть подпись, но при этом отсутствует фамилия подписанта. Очевидно, чиновники еще в 2006 году понимали, какие угрозы и опасности может нести собой строительство на Печерских склонах. Но самое главное в разрешении даже не то, что оно выдано другой компании, а то, что срок его действия давно истек - еще 17 августа 2009 года. По нашей информации, новое разрешение на строительство не выдавалось. Несмотря на то, что разрешение на проведение строительных работ датировано еще 2006 годом, работы начались только в 2015 году. Завершение строительства, как указано на информационном щите застройщика, запланировано на 2018 год».

Просив зобов'язати ТОВ «Золота Середина» та ОСОБА_2 за власний рахунок спростувати недостовірну інформацію, поширену у статті під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_3» від ІНФОРМАЦІЯ_1 о 12:05 на на веб-сайті інтернет-видання «Обозреватель», за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2, та статті під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_6» від ІНФОРМАЦІЯ_4 об 11:10 на веб-сайті Інтренет-видання «Обозреватель», за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_5, шляхом розміщення на цьому сайті повного тексту судового рішення з даної справи та вилучити поширену недостовірну інформацію з сайту у строк не пізніше п'ятнадцяти календарних днів з дня набрання рішення суду законної сили та стягнути моральну шкоду і судові витрати.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 травня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із судовим рішенням, позивач ТОВ «Експлуатаційна компанія «Сервіс» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким його вимоги задоволити у повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права. Скаргу мотивує тим, що рішення суду всупереч вимогам процесуального закону є немотивованим. Зокрема, в судовому засіданні знайшов підтвердження факт поширення відповідачами інформації, яка не відповідає дійсності і спростовується наданими позивачем доказами, на що суд не звернув уваги. Суд не надав оцінки кожному із поданих позивачем доказів та не навів мотиви їх відхилення, не вказав чому відкидає доводи позивача щодо відсутності оціночних суджень в поширеній інформації. Суд прийшов до хибних висновків про те, що поширена відповідачами інформація не стосується позивача. Висновки суду про відсутність підстав для відшкодування моральної шкоди невірні і неналежно вмотивовані.

ТОВ «Експлуатаційна компанія «Сервіс» та її представник ОСОБА_8 належним чином повідомлені про час розгляду справи, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення судових повісток.

ОСОБА_8 подала через електронну пошту клопотання про відкладення розгляду, пославшись на неможливість явки до суду представників апелянта у зв'язку із відпусткою, відрядженням та зайнятістю в іншій справі, проте причини неявки судом визнано неповажними, з огляду на відсутність будь-яких доказів про це поважність причин неявки, що у свою чергу згідно ст.305 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

ОСОБА_2 та його представник, який є також представником ТОВ «Золота Середина», в суді апеляційної інстанції проти задоволення апеляційної скарги заперечували, посилаючись на законність і обгрунтованість судового рішення та відсутність підстав для його скасування.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що поширена на веб-сайті інтернет-видання «Обозреватель»,зокрема у статтях «ІНФОРМАЦІЯ_3» від ІНФОРМАЦІЯ_1 та «ІНФОРМАЦІЯ_6» від ІНФОРМАЦІЯ_4 інформація не порушує прав та інтересів позивача і таких доказів позивач суду не надав.

Також, суд виходив із того, що поширена відповідачами інформація за своїм змістом є оціночними судженнями та результатом критичної оцінки фактів, де відповідач реалізовував своє конституційне право на вільне вираження поглядів, гарантованих Основним законом.

Відповідно до ст.34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Разом із тим, кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації (ст.32 Конституції України).

Відповідно до положень ст.94 ЦК України юридична особа має право на недоторканість її ділової репутації та інші особисті немайнові права, які захищаються відповідно до глави 3 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Згідно роз'яснень, викладених у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» під діловою репутацією юридичної особи розуміється оцінка підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

Згідно роз'яснень, викладених у п.15 вищевказаної постановипри розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а)поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б)поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача, в)поширення недостовірної інформації, тобто такої, що не відповідає дійсності; г)поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Відповідно до роз'яснень п.19 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з'ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Відповідно до ч.2 ст.471 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема, гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Таким чином, враховуючи вказані роз'яснення Верховного Суду України відповідно до ст.277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (а відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст.10 Конвенції.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_4 об 11:10 годині на веб-сайті інтернет-видання «Обозреватель», за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_5 було розміщено статтю під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_6» (автор - ОСОБА_2), де зокрема було зазначено: «В любую минуту могут быть оползни, и все эти дома рухнут, как карточный домик», - негодует ОСОБА_5. К слову, то, что прогнозируют местные жители, уже понемногу становиться явью. 13 августа 2016 года два гаража на переулке Марьяненко «ушли» под землю»; «На месте стройки еще в советское время планировалось сделать второй выход из метро «Кловская», но инженеры в то время были умные люди - они поняли, что нельзя этого делать, потому что там - река-подземка»; «Эстафету скандальной застройки в 2013 году подхватила ОСОБА_3, будучи секретарем Киевсовета. Тогда Киевсовет своим решением (№499/9556) возобновил договор аренды и внес в него некоторые изменения. По сути этим новым решением о внесении изменений в договор Киевсовет подменил первоначальное решение Киевсовета ОСОБА_9. Сделано это было для того, чтобы максимально быстро передать земельный участок другой фирме, не принимая нового решения. Вместо ООО «Георгий» право пользования земельным участком перешло к ООО «Эксплуатационная компания «Сервис», которую связывали с именем ОСОБА_7 и ФПГ «Континиум»; «За десять лет на данном участке поменялось множество застройщиков. Брались за эту стройку и иностранные компании (в частности, из Германии), но когда они вникали в суть того, во что ввязались, немедля покидали проект»; «Примечательно в этой всей истории и то, что разрешение на проведение строительных работ было выдано не ООО «ЭК »Сервис», а ООО «Георгий» еще в 2006 году. На своем информационном щите застройщик ссылается именно на это разрешение №2136 - Пч/Р от 17.08.2006 года. «Обозревателю» удалось раздобыть данное решение. Документ являет собой весьма интересный продукт чиновничьей эквилибристики - на нем есть подпись, но при этом отсутствует фамилия подписанта. Очевидно, чиновники еще в 2006 году понимали, какие угрозы и опасности может нести собой строительство на Печерских склонах. Но самое главное в разрешении даже не то, что оно выдано другой компании, а то, что срок его действия давно истек - еще 17 августа 2009 года. По нашей информации, новое разрешение на строительство не выдавалось. Несмотря на то, что разрешение на проведение строительных работ датировано еще 2006 годом, работы начались только в 2015 году. Завершение строительства, как указано на информационном щите застройщика, запланировано на 2018 год».

Крім того, ІНФОРМАЦІЯ_1 о 12:05 годині на веб-сайті інтернет-видання «Обозреватель» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 було розміщено статтю під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_3» (автор - ОСОБА_2), в якій в тому числі йдеться про таке: «Привлекались к строительству небезызвестные ООО «Альтис-Холдинг» и немецкая компания «Bauer», которые безуспешно пытались решить проблему оползнеопасного склона при помощи технологии струйного гидроразмыва и грунтовых анкеров»; «Известно, что для продолжения строительства застройщику необходимо провести дополнительную экспертизу склона и, если понадобится, дополнительно укрепить его»; «Министерство культуры Украины в установленном порядке историко-градостроительное обоснование и проектную документацию на строительство офисно-жилищного центра ООО «ЭК »Сервис» по ул. Мечникова, 11-А не согласовывало, разрешений на проведение земляных работ на указанном объекте не давало»; «Как удалось выяснить «Обозревателю» из судебных материалов, ООО «Эксплуатационная компания «Сервис» не обращалось в Институт археологии НАН Украины о проведении археологического исследования территории застройки. По мнению заявителей, это свидетельствует о признаках нанесения вреда археологическому наследию путем разрушения, повреждения или уничтожения памятника археологии национального значения - ІХ-ХІІІ вв. - Культурный слой района древнего Киева - Кловское урочище»; «За время строительства органами Государственного архитектурно-строительного контроля и надзора выдано бессчетное количество предписаний об устранении нарушений и прекращении строительства. Но, как видим, строительные работы ведутся. Пусть не так активно, как раньше, но, по нашей информации, ежедневно на строительство привозят около шести человек»; «Застройщик также не выполняет целую вереницу государственных строительных норм (ГСНов)»; «Проект не был согласован со специально уполномоченными органами охраны культурного наследия, как того требует законодательство. Сегодня застройщики пытаются получить положительные выводы Минкультуры и согласовать историко-градостроительное обоснование, без которых строить нельзя».

Власником інтернет-видання «Обозреватель» є відповідач ТОВ «Золота Середина».

Також судом встановлено, що поширюючи статті «ІНФОРМАЦІЯ_3» та «ІНФОРМАЦІЯ_6» на веб-сайті інтренет-видання «Обозреватель», відповідач ОСОБА_2 реалізовував своє конституційне право на вільне вираження поглядів, гарантованих Основним законом.

Інформація, яку просить спростувати позивач, є результатом критичної оцінки фактів, які передували розповсюдженню спірної інформації та є оціночними судженнями ОСОБА_2 та ТОВ «Золота Середина»із використанням мовних засобів, зокрема епітетів та гіпербол, вираженням їх суб'єктивної думки, які не є предметом судового захисту в розумінні ст.ст.94, 277 ЦК України.

Також суду не було подано належних та допустимих доказів того, що поширенням суб'єктивної думки ОСОБА_2 товариству було заподіяно шкоду діловій репутації та мало негативні наслідки.

За таких обставин, поскільки не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які є вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача ОСОБА_2 і які не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського Суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд першої інстанції вірно відмовив у задоволенні поовних вимог.

Також суд вірно відмовив у задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди, з огляду на відсутність належних та допустимих доказів заподіяння такої шкоди.

Колегія суддів вважає необгрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що рішення суду всупереч вимогам процесуального закону є немотивованим.

Мотивованість та обгрунтованість рішення є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до приписів ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року (набуло статусу остаточного 10 травня 2011 року) зазначив у п.58 рішенні, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року)

Ухвалюючи рішення, суд відповідно до приписів ст.215 ЦК України зазначив у тексті встановлені обставини та відповідні їм правовідносини, мотиви, з яких він дійшов висновку про відсутність порушення прав позивача та відсутність підстав для задоволення позову.

Колегія суддів прийшла до переконання, що ухвалюючи рішення, суд першої інстанції належно мотивував рішення про відмову у позові, в тому числі суд дав оцінку доводам позивача щодо порушення їх прав, вказавши у рішенні, що твердження позивача про те, що у статтях «ІНФОРМАЦІЯ_3» та «ІНФОРМАЦІЯ_6» на веб-сайті інтренет-видання «Обозреватель», поширено недостовірні дані, які порушують особисте немайнове право позивача, тобто право на недоторканість ділової репутації є власною оцінкою відповідача жупналіста ОСОБА_2, яка ґрунтується на його особистих трактуваннях матеріалів та документів, які були надані ним. Така оцінка не може бути ані доведена, ані спростована, оскільки є вираженням суб'єктивної думки відповідача.

Висновки суду про відсутність підстав для відшкодування моральної шкоди грунтуються на законі і матеріалах справи. Суд вірно відмовив у задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди, з огляду на відсутність належних та допустимих доказів заподіяння такої шкоди.

Решта доводів апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції щодо відмови у позові, обгрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому визнає дане рішення законним та обґрунтованим.

Підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія судів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Експлуатаційна компанія «Сервіс» відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: