Справа№ 202/7670/17
Пров. № 6/202/297/2017
УХВАЛА

Іменем України

20 листопада 2017 року Індустріальний районний суду м. Дніпропетровська у складі:

судді - Бєльченко Л.А.,

при секретарі - Федорченко А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі подання державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1, -

В С Т А Н О В И В:

Державний виконавець Амур-Нижньодніпровського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із поданням, в котрому просив тимчасово обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

В обґрунтування вимоги державний виконавець зазначив, що боржник ухиляється від виконання виконавчого листа № 2/199/651/16 від 25.10.2016 року, виданого на виконання рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 16016,16 грн.

Державний виконавець зазначив, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення в рахунок погашення заборгованості, відсутні джерела доходу, що свідчить про відсутність намірів з боку боржника виконати зобовязання, покладені на нього рішенням суду. Також державний виконавець зазначив, що 02.11.2017 року було здійснено вихід за адресою проживання боржника: АДРЕСА_1, проте двері квартири ніхто не відчинив, встановити майновий стан боржника не вдалося. Сусіди боржника повідомили, що останній має намір виїхати за межі України на постійне місце проживання.

Суд, проаналізувавши доводи подання, вважає, що зазначене подання задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

За змістом статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і вїзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розвязання спорів у цій сфері.

Так, пунктом 2 статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачено, як на підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон, наявність невиконаних зобовязань, але лише до моменту виконання зобовязань, або розвязання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобовязань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Статтею 377-1 ЦПК України визначено, що питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Пунктом 18 частини 3 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням.

Таким чином, право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

У наданому поданні державного виконавця відсутні докази, що відповідають вимогам ст.ст. 58, 59 ЦПК України, наявності факту ухилення боржника від виконання рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська, тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для обмеження ОСОБА_1 у його конституційному праві на вільне залишення території України.

Наявність в матеріалах подання доказів того, що у ОСОБА_1 відсутні кошти на рахунках у банку та відсутнє рухоме або нерухоме майно, яке можна реалізувати в рахунок погашення боргу, не є підтвердженням ухилення боржника від повернення боргу.

Представлений суду акт державного виконавця від 02.11.2017 року про вихід за місцем проживання боржника, де допуску державного виконавця до помешкання для перевірки наявності майна, яке можна реалізувати, останньому надано не було, не є достатньою підставою для задоволення подання у цій справі. Так, в матеріалах справи відсутні докази повідомлення боржника про дату виходу державного виконавця за місцем проживання.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим доказам, суд приходить до висновку про невстановлення факту ухилення ОСОБА_1 від виконання покладених на нього рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська зобов'язань та вважає необхідним відмовити у задоволенні подання.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 210, 377-1 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Бєльченко Л.А.