Апеляційний суд Житомирської області
Справа №289/689/17 Головуючий у 1-й інст. Сіренко Н. С.
Категорія 27 Доповідач Миніч Т. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2017 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді: Миніч Т.І.

суддів: Трояновської Г.С.,

ОСОБА_1

секретаря

судового засідання ОСОБА_2

з участю представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»

на рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 06 липня 2017 року

у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

У квітні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» звернулось до суду з позовом. Позивач просив стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором №ML-010/170/2008 від 24.01.2008 року у розмірі 29 900,65 дол. США, що еквівалентно 807 942,47 грн. по курсу НБУ станом на 10.01.2017 року та судові витрати в розмірі 12 119,14 грн. В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що 24.01.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») та ОСОБА_4 укладено кредитний договір №ML-010/170/2008 про надання кредиту в розмірі 56554,40 дол. США строком до 24.01.2038 року.

24.02.2012 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю та договір про відступлення права вимоги, за умовами якого останнім було прийнято право вимоги за кредитним договором №ML-010/170/2008 від 24.01.2008 року. Станом на 30.12.2016 року заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором складає 29 900,65 доларів США, ніяких заходів щодо погашення заборгованості відповідач не вживає, ухиляється від виконання кредитних зобовязань, що і стало підставою для звернення до суду.

Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 06 липня 2017 року у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ТОВ «ОТП Факторинг Україна» порушує питання про скасування зазначеного рішення з ухваленням нового - про задоволення позовних вимог.Апелянт вважає що оскаржуване рішення не відповідає нормам матеріального і процесуального права, а також фактичним обставинам справи та ухвалено на підставі припущень. На думку апелянта, судом не були розглянуті його заперечення щодо застосування строку позовної давності. Крім того, суду не надано жодних доказів, що останній платіж відповідачем внесений 19.12.2012 року. Вважає, що судом безпідставно не було взято до уваги наданий ним розрахунок заборгованості за кредитним договором.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 24.01.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» і ОСОБА_4 укладено кредитний договір № ML-010/170/2008 про надання кредиту в сумі 56 554,40 дол. США строком до 24.01.2031 року.

Відповідно до п.4 цього договору повернення кредиту та сплата відсотків мала здійснюватись щомісячними платежами рівними частинами з нарахуванням процентів на залишок заборгованості по кредиту (а.с.4-12).

Згідно розрахунку заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором № ML-010/170/2008 від 24.01.2008 року станом на 30.12.2016 року утворилась заборгованість в розмірі 29 900,65 USD залишок заборгованості за кредитом та 2 975 669,07 UAH сума пені за прострочення зобовязань. Зазначений розрахунок підготовлений 04.01.2017 року та підписаний старшим економістом і бухгалтером ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (а.с.27).

24.02.2012 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі - продажу кредитного портфелю (далі - Договір), відповідно до умов якого Продавець ПАТ «ОТП Банк» продає (переуступає) покупцю ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права на Кредитний портфель, який включає в себе Кредитні договори (перелік яких міститься у Додатку 1 до цього Договору), а Покупець приймає такий Кредитний портфель та зобовязується сплатити на користь Продавця винагороду (а.с.13-25).

Вирішуючи спір та відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив лише із недоведеності позивачем заявлених вимог.

Проте, в повній мірі погодитися з висновками суду неможливо.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст.525,526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України і одностороння відмова від зобовязання не допускається.

Згідно зі ст.256 ЦК позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а спеціальна позовна давність про стягнення неустойки (штрафу, пені) один рік ( ст.ст.257,258 ЦК).

Відповідно до ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4.ст.267 ЦК).

В даному випадку відповідачкою в суді першої інстанції подано заяву про застосування строку позовної давності (а.с.47).

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у справі №6-1174цс16 від 02.11.2016 року, на підставі ст.ст.526,530,610,ч.1ст.612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Якщо в зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобовязання» (статті 530, 631 ЦК України).

Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк.

При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша сттатті 261 ЦК України).

Відповідно до частини пятої статті 261 ЦК України за зобовязаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право предявити вимогу про виконання зобовязання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Із змісту правового висновку Верховного суду України у справі №6-154цс15 від 30.09.2015 року випливає, що перебіг строку позовної давності починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. При цьому початок перебігу позовної давності повязується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення права особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Оскільки умовами договору встановлено окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а тому початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

В даному випадку, за умовами договору погашення кредиту передбачено здійснювати позичальником рівними частинами кожного місяця. Тому, початок перебігу строку позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником цього зобовязання.

Як достеменно встановлено із наданих позивачем доказів, останній платіж за кредитним договором відповідачкою внесений 19.12.2012 року (а.с.149).

Тобто, із січня 2013 року у Банку виникло право на звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості. Проте, в межах встановленого законом строку він своє право не реалізував. Даний позов поданий до суду лише у квітні 2017 року, тобто, поза межами строку позовної давності.

За наведених обставин апеляційний суд приходить до висновку, що позивачем пропущений строк звернення до суду.

У зв»язку із викладеним та відповідно до п.1 ч.1 ст.309 ЦПК оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в позові з інших підстав.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,309,313,314,316 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» задоволити частково.

Рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 06 липня 2017 року скасувати, ухваливши нове рішення про відмову в позові за пропуском строку позовної давності.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Судді: