У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі суддів: Бондаренко Н.В., Шимківа С.С., Ковальчук Н.М.

секретар судового засідання: Вихотень Я.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 29 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Чудельської сільської ради, ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,

заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивачки та її представника, відповідача ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а

Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 29 червня 2017 року в позові ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом відмовлено.

В поданій на вказане рішення апеляційній скарзі ОСОБА_1 покликається на його незаконність в зв'язку з неповним з'ясуванням обставин справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Вказує, що в судовому засіданні та в письмовій заяві від 25.04.2017 року відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнав, проте в порушення ч.4 ст.174 ЦПК України суд продовжив судовий розгляд, не постановивши ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову.

Згідно з свідоцтвом про право власності від 21.12.1989 року та технічного паспорту, інвентаризаційна справа № 269, виданого 13.09.2016 року домоволодіння по АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3.

В технічному паспорті від 23.11.1989 року, виготовленому на російській мові, власником домоволодіння за адресою АДРЕСА_1, Сарненського району вказано «ОСОБА_3», так як з російської по батькові "ОСОБА_3" перекладається як "ОСОБА_3".

Оскільки, на час смерті ОСОБА_3 з ним проживали його дружина ОСОБА_4 та дочка ОСОБА_5 вони успадкували за законом вказане домоволодіння.

В свою чергу після смерті матері, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, ОСОБА_5 успадкувала і її частку домоволодіння, але спадщини не оформила.

Звертає увагу на те, що відповідач ОСОБА_2 не прийняв спадщини після смерті ОСОБА_5, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживав за адресою своєї дівчини в с. М.Желудськ Володимирецького району та із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався.

Вважає, що заповіт складено з дотриманням вимог про нотаріальне посвідчення, а невідповідність посвідчувального напису на заповіті вимогам, встановленим додатком №1 Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 11.11.2011 року №3306/5, є формальними порушеннями, що не спростовують волевиявлення спадкодавця і не можуть бути підставою відмови у визнанні права власності в порядку спадкування за заповітом.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а ст.1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом частин 1, 3 ст.1268, ч. 1 ст.1269, ч. 1 ст.1270 ЦК України прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, або в разі відсутності наведених вище обставин поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений ч. 1ст.1270 ЦК України шестимісячний строк.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 21.12.1989 року домоволодіння АДРЕСА_1 належить ОСОБА_6 (а.с. 5).

Вказаний житловий будинок був зареєстрований за ОСОБА_6 в Рівненському обласному бюро технічної інвентаризації під реєстровим номером №2-43-275, що підтверджується технічним паспортом та випискою з інвентаризаційних матеріалів (а.с.6-9).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_7, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого повторно, серія НОМЕР_2 від 23.11.2016 року (а.с.17).

З довідки, виданої виконкомом Чудельської сільської ради Сарненського району Рівненської області від 3.11.2016 року №3651 вбачається, що ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, з ним на день смерті проживали та були зареєстровані дружина ОСОБА_4 та дочка ОСОБА_5 (а.с.11).

Згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 "ОСОБА_3" та "ОСОБА_4" одружилися 17.10.1965 року (а.с.13).

В свідоцтві про народження серії НОМЕР_5 батьками ОСОБА_8 вказано "ОСОБА_3" та "ОСОБА_4" (а.с.13).

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року (а.с. 16).

ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від ІНФОРМАЦІЯ_3 року (а.с. 18).

За життя на випадок своєї смерті ОСОБА_5 склала заповіт, згідно якого все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося і взагалі все те, на що вона має право за законом і що належало їй на момент смерті заповіла ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Вказаний заповіт було посвідчено секретарем Чудельської сільської ради та зареєстровано в реєстрі за №44.

Позивачка звернулася до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_5 на цілий житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 Сарненського району Рівненської області.

Постановою приватного нотаріуса Сарненського нотаріального округу Войцехович О.О. від 23.03.2017 року у видачі свідоцтва про право на спадщину на цілий житловий будинок ОСОБА_1 було відмовлено в зв'язку з тим, що посвідчувальний напис на заповіті не відповідає формі додатку №1 Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 11.11.2011 року №3306/5, а також, що спадкоємцем на 1/2 частку спадкового майна є син спадкодавця ОСОБА_2, який на день смерті своєї матері проживав разом з нею і заяви про відмову від прийняття спадщини не подав.

Враховуючи викладене суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що у правовстановлюючих документах на домоволодіння по АДРЕСА_1 Сарненського району Рівненської області та документах, наданих позивачем на підтвердження родинних зв'язків між його першим власником та ОСОБА_5, є ряд розбіжностей щодо прізвища та по батькові ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Із заявами в порядку окремого чи позовного провадження про встановлення відповідних фактів для усунення вказаних розбіжностей у прізвищі та по батькові власника спірного домоволодіння ОСОБА_1 до суду не зверталась.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду доводи апеляційної скарги щодо визнання відповідачем ОСОБА_2 позову, так як у відповідності до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд ухвалює рішення про задоволення позову лише за наявності для того законних підстав, а не постановлення судом ухвали про відмову в прийнятті визнання відповідачем позову не призвело до неправильного вирішення справи.

Покликання позивача на те, що невідповідність посвідчувального напису на заповіті вимогам, встановленим додатком №1 Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, є формальними порушеннями, що не спростовують волевиявлення спадкодавця і не можуть бути підставою відмови у визнанні права власності в порядку спадкування за заповітом не заслуговують на увагу, оскільки судом було відмовлено в задоволенні позову з інших підстав.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду не спростовують, а тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 315, 317, 319, 323-325 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 29 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді: Бондаренко Н.В.

Шимків С.С.

Ковальчук Н.М.