КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/1128/17
Провадження № 2/488/1064/17 р.
18.10.2017 року м. Миколаїв
Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючої - судді Лазаревої Г.М.,
при секретарі судового засідання - Сидоровій Т.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до П'ятої миколаївської державної нотаріальної контори, Територіальний сервісний центр МВС України в Миколаївській області про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання права власності в порядку спадкування за законом,
23 березня 2017 року позивачка ОСОБА_2 звернулась до суду з зазначеним позовом, в якому просила встановити факт її проживання однією сім'єю з ОСОБА_3 у період з 2001 року по 2016 рік; визнати за нею право власності на автомобіль марки ВАЗ, модель 1117 40, 2011 року випуску, номер шассі (кузова, рами) НОМЕР_2, державний номер НОМЕР_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3; зобов'язати Територіальний сервісний центр МВС України в Миколаївській області провести перереєстрацію та облік вказаного транспортного засобу.
В обґрунтування своїх вимог вказувала, що з жовтня 2001 року по 2016 рік вона проживала разом з ОСОБА_3, без укладення шлюбу.
ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3. Після його смерті відкрилась спадщина на вищевказане майно.
Під час спільного проживання, вони проживали однією сім'єю вели спільне господарство, мали спільний бюджет.
При зверненні до нотаріуса з приводу оформлення спадкових прав, у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, оскільки позивачка не надала документів (рішення суду) щодо проживання разом із спадкодавцем більш як п'ять років на час смерті останнього, тобто не підтвердила своїх прав як спадкоємця 4-ї черги.
Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, уточнила позовні вимоги та просила залишити без розгляду позовні вимоги щодо зобов'язання Територіального сервісного центру МВС України в Миколаївській області провести перереєстрацію та облік вказаного транспортного засобу.
Представник відповідача - П'ятої миколаївської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином.
Представник відповідача - РСЦ МВС надав письмове заперечення, згідно якого заперечував проти задоволення позовних вимог в частині зобов'язання центру провести перереєстрацію та облік транспортного засобу.
Дослідивши письмові докази в межах заявлених позовних вимог, судом встановлено, що позивачка ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживали в квартирі АДРЕСА_1 однією сім'єю з жовтня 2001 року та до моменту смерті ОСОБА_3.
Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні здійснено актовий запис про смерть за № 265 від 25.02.2016 року.
ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 письмово підтвердили факт спільного проживання як чоловіка та жінки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 2001 року по день смерті останнього.
Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на автомобіль марки ВАЗ, модель 1117 40, 2011 року випуску, номер шассі (кузова, рами) НОМЕР_2, державний номер НОМЕР_1, який належав останньому на праві власності, що підтверджується письмовими матеріалами справи (а.с.16).
21 березня 2017 року позивачка звернулась до П'ятої миколаївської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спащини. Однак їй було відмовлено, оскільки позивачка не надала документів (рішення суду) щодо проживання разом із спадкодавцем більш як п'ять років на час смерті останнього, тобто не підтвердила своїх прав як спадкоємця 4-ї черги.
Відповідно до п.4.15. Глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі (п. 3.1) від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" наголосив, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
За такого, захист прав позивачки, у разі встановлення її прав як спадкоємця після смерті ОСОБА_3, можливий лише в судовому порядку з вирішенням питання щодо права власності відносно спадкового майна.
Оскільки зі змісту позовної заяви та поданих документів вбачається спір про право, то вимоги про встановлення факту, що має юридичне значення та про визнання права власності, розглянуті судом в одному провадженні.
Статтею 256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у тому числі і факт проживання зі спадкодавцем однією сім'єю.
Відповідно до ч.2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261-1265 цього Кодексу.
За правилами ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.
Згідно зі ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.
Пленум Верховного Суду України в п.21 постанови № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснив, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч.2 ст. 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.
Згідно зі ст. 3 СК України, який набрав чинності з 01.01.2004 року, визначено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦК України суд вправі розглядати справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу за таких умов: має місце спільне проживання чоловіка та жінки однією сім'єю, термін спільного проживання (не менше п'яти років); мета встановлення факту (розподіл спільно набутого майна, спадкування за законом), крім того, важливою складовою є відсутність спору про право.
До набрання чинності СК України, тобто до 01.01.2004 року, правовий інститут проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу законом не був передбачений. З письмових пояснень ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вбачається, що позивачка ОСОБА_2 проживала із ОСОБА_3 з 2001 року до дня смерті останнього. Вони вели спільне господарство, були пов'язані спільним побутом.
Враховуючи, що інші спадкоємці після смерті ОСОБА_3, які б прийняли спадщину не встановлені, із заявою про прийняття спадщини не зверталися, то встановлення факту про який просить позивачка, має для останньої юридичні наслідки, а саме: право на спадкування як спадкоємця четвертої черги.
За вищевказаного, суд вважає доведеним факт проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не менш як 5 років на день відкриття спадщини.
Щодо вимог про визнання права власності на вищевказане спадкове майно, то встановивши права позивачки як спадкоємця четвертої черги, а також те, що позивачка була зареєстрована та проживала із спадкодавцем ОСОБА_3 на день відкриття спадщини, то відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, позивачка є такою, що прийняла спадщину.
Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Враховуючи наведене, приписи ст. 1218 ЦК України, та встановивши, що вказане майно входить до спадкової маси, що відповідно до вимог ст.ст. 1264, 1268 ЦК України, позивачка ОСОБА_2 є єдиною спадкоємицею, яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3, та відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України її право на спадщину гарантовано державою, а тому, на підставі до ст. 16 ЦК України, суд вважає що цивільне право ОСОБА_2 підлягає захисту судом, шляхом визнання за нею права власності на вказане спадкове майно.
Керуючись ст.ст. 209, 212-215 ЦПК України, -
Встановити факт проживання однією сім'єю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, з ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, без реєстрації шлюбу з жовтня 2001 р. по ІНФОРМАЦІЯ_3.
Визнати за ОСОБА_2 право власності на автомобіль марки ВАЗ, модель 1117 40, 2011 року випуску, номер шассі (кузова, рами) НОМЕР_2, державний номер НОМЕР_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3.
Інші позовні вимоги залишити без розгляду.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Корабельний районний суд м. Миколаєва. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення або отримання його копії.

Суддя: Г.М. Лазарева