У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.07.2017 року Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарі - Дудник В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, цивільну справу за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЄС», особа рішення, дія і бездіяльність якої оскаржується: Головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Косарева І.В., заінтересована особа Публічне акціонерне товариство «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Косарева І.В, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник, ТОВ «ТЄС», звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва із скаргою, в якій просить суд: визнати дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Косаревої І.В. щодо винесення постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 18 листопада 2016 року в межах виконавчого провадження № 50961598 на примусове виконання виконавчого листа № 6/755/1048/15 від 13 серпня 2015 року про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЄС» суми боргу у розмірі 4 402 896,31 гривень, протиправними; скасувати постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника від 18 листопада 2016 року, винесену головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Косаревою І.В. в межах виконавчого провадження № 50961598 на примусове виконання виконавчого листа № 6/755/1048/15 від 13 серпня 2015 року про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЄС» суми боргу у розмірі 4 402 896,31 гривень.

Свої заявлені позовні вимоги обґрунтовує тим, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області перебуває виконавчий лист, виданий Дніпровським районним судом міста Києва у справі № 6/755/1048/15 13 серпня 2015 року, про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЄС» на користь Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» заборгованості в сумі 4 376 976,31 гривень, третейського збору 25 500,00 гривень витрат та 420,00 гривень витрат на публікацію оголошення, разом - 4 402 896, 31 гривень. 26 квітня 2016 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Косаревою І.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. У той же день накладено арешт на все майно боржника. 18 травня 2016 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Косаревою І.В. накладено арешт на кошти боржника. 18 листопада 2016 року було проведено опис та арешт нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: Донецька область, місто Краматорськ, вул. Орджонікідзе, будинок 6, про що винесено відповідну постанову. Дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Косаревої І.В. щодо винесення постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника вважає протиправними. Права ТОВ «ТЄС» як боржника не були забезпечені шляхом його участі або участі його представника, акт складено по суті одноособово, без достатньої перевірки належності нерухомого майна боржнику, з грубим порушенням процедури його складення, а також порядку та правил передачі майна на зберігання. При проведенні оскаржуваної виконавчої дії скаржник не був присутнім та взагалі не повідомлявся державним виконавцем про час та день проведення опису та арешту майна. Відповідно, скаржник був позбавлений можливості скористатись передбаченим Законом України «Про виконавче провадження» правами надавати пояснення або заперечення, вносити зауваження, користуватися послугами адвокатів тощо. В оскаржуваній постанові вказані двоє понятих: ОСОБА_3 та ОСОБА_4, однак, жодної можливості встановити, чи не мають вони особистої зацікавленості та чи не пов'язані вони між собою, - немає. Не будучи присутнім під час здійснення оскаржуваних виконавчих дій, скаржник також не мав можливості взагалі переконатись у присутності вказаних у постанові понятих під час опису та арешту майна 18 листопада 2016 року, а також у тому, чи не є вони працівниками державної виконавчої служби або іншими заінтересованими особами. Також, в оскаржуваній постанові не зазначено, на якій підставі було обрано зберігачем майна саме ОСОБА_5 та чому дане приміщення не може перебувати на відповідальному зберіганні у ТОВ «ТЄС». Крім того, в оскаржуваній постанові про опис та арешт (коштів) боржника від 18 листопада 2016 року не зазначені всі необхідні реквізити описаного та арештованого майна. Однак, в оскаржуваній постанові державного виконавця про опис та арешт майна зазначені лише адреса приміщення та кілька його складових: тамбур, ганок, навіс, котельня та пластикові вікна. Натомість, не вказано загальну площу нерухомого майна, кількість приміщень та їх площу, призначення, матеріали стін та детальна інформація про підсобні приміщення та споруди. Зазначені реквізити є обов'язковими, та без їх урахування постанова є незаконною та підлягає скасуванню. Крім того, при складанні вищевказаної постанови державним виконавцем не було перевірено і зазначено, яке майно знаходиться у приміщенні. Також, оскаржувану постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника від 18 листопада 2016 року винесено в межах примусового виконання виконавчого листа, виданого Дніпропетровським районним судом міста Києва. Однак, виконавчого документа, виданого вищевказаним судом не існує. Таким чином, всі виконавчі дії, вчинені щодо виконання виконавчого листа, виданого Дніпропетровським районним судом міста Києва, включаючи опис та арешт майна 18 листопада 2016 року, є незаконними.

Представник заявника ТОВ «ТЄС» в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, з підстав викладених у скарзі, просив скаргу задовольнити.

Особа рішення, дія і бездіяльність якої оскаржується: Головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Косарева І.В. в судове засідання не з'явилася, подала до суду заперечення на скаргу, в яких просила у задоволенні скарги відмовити в повному обсязі (а.с.50-53).

Представник заінтересованої особи ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував, з підстав викладених у запереченні проти задоволення скарги (а.с.42-44), письмових поясненнях, просив відмовити у задоволенні скарги.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 13 серпня 2015 року Дніпровським районним судом м. Києва, за результатами розгляду заяви Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Третейського суду по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЄС», Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЄС-К», ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, було видано виконавчий лист про стягнення солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЄС» на користь Публічного акціонерного товариства «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» заборгованість у сумі 4376986 гривень 31 копійка; третейського збору у сумі 25 500 гривень; витрати за публікацію оголошення у сумі 420,00 гривень.

26 квітня 2016 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Косаревою І.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа № 6/755/1048/15, виданого 13 серпня 2015 року Дніпровським районним судом м. Києва (ВП № 50961598).

В подальшому, в межах виконання вказаного виконавчого провадження, державним виконавцем Косаревою І.В. було винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника від 18 листопада 2016 року, згідно якої було описано та накладено арешт на майно: нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: м. Краматорськ, вул. Орджонікідзе, буд. 6, та складається: тамбур, г, ганок, г1, навіс г2, прибудова котельні г1-1, навіс г2-1, приміщення двоповерхове, вікна пластикові, в доброму стані, в середині косметичний ремонт. Також, на описане майно було накладено арешт та встановлено обмеження права користування ним: заборонено відчужувати, призначено відповідальним зберігачем ОСОБА_5 (а.с.3-5).

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов'язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об'єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, сторона заявника, зокрема, посилалася на те, що при проведенні опису та арешту майна ТОВ «ТЄС» державним виконавцем не було забезпечено участь боржника у проведенні вказаних виконавчих дій, не перевірено належність нерухомого майна саме боржнику, при цьому неможливо встановити чи не мають поняті, визначені у постанові, особистої зацікавленості та чи не пов'язані вони між собою. Також, державним виконавцем не було зазначено підставу обрання зберігачем майна саме гр. ОСОБА_5 та не зазначено, чому майно не може перебувати на відповідальному зберіганні у боржника. У постанові також зазначені лише адреса приміщення та кілька його складових, але не вказано загальну площу нерухомого майна, кількість приміщень та їх площу, призначення, матеріали стін та детальна інформація про підсобні приміщення та споруди, не перевірено і не зазначено, яке майно знаходиться і приміщенні. Крім того, у постанові вказано, що виконавчий лист виданий Дніпропетровським районним судом м. Києва.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника визначено статтею 48 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, відповідно до ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Згідно ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.

У разі прийняття виконавцем рішення про обмеження права користування майном, здійснення опечатування або вилучення його у боржника та передачі на зберігання іншим особам проведення опису є обов'язковим.

У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника обов'язково зазначаються:

1) якщо опису підлягає земельна ділянка - її розмір, цільове призначення, наявність комунікацій тощо;

2) якщо опису підлягає будівля, споруда, приміщення, квартира - загальна площа, кількість кімнат (приміщень), їх площа та призначення, матеріали стін, кількість поверхів, поверх або поверхи, на яких розташоване приміщення (квартира), інформація про підсобні приміщення та споруди;

3) якщо опису підлягає транспортний засіб - марка, модель, рік випуску, об'єм двигуна, вид пального, пробіг, комплектація, потреба у ремонті, колір тощо.

Копія постанови про опис та арешт майна (коштів) надається сторонам виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження», майно, на яке накладено арешт, крім майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону, передається на зберігання боржникові або іншим особам (далі - зберігач), що призначені виконавцем у постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника, під розписку. Копія постанови видається боржнику, стягувачу, а якщо обов'язок щодо зберігання майна покладено на іншу особу - також зберігачу. Виконавець своєю постановою може передати майно на зберігання іншому зберігачу. Копія постанови вручається новому зберігачу, до якої додається копія постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Відповідно до п. 12 Розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5), якщо опис і арешт майна здійснюються за участю сторін виконавчого провадження (їх представників), постанова про опис та арешт майна (коштів) складається в трьох примірниках.

Таким чином, з вищевикладеним норм законодавства вбачається, що Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено обов'язку державного виконавця, який здійснює виконавчі дії по здійсненню опису та арешту майна, повідомлення боржника про проведення опису та арешту майна. При цьому, з матеріалів справи вбачається, що боржник ТОВ «ТЄС» знаходиться за адресою: м. Донецьк, вул. Купріна, 121-А, а майно, на яке було накладено арешт: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Орджонікідзе, буд. 6, яка являється територією, яка не підконтрольна державним органам України, у зв'язку з чим державний виконавець не мав фактичної можливості повідомлення боржника про проведення опису та арешту боржника.

Крім того, постанова про опис та арешт майна (коштів) боржника містить відомості про загальну площу приміщень та адресу місцезнаходження майна, яке описується та на яке накладається арешт, згідно інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта від 18 листопада 2016 року. При цьому, зі змісту постанови вбачається, що державним виконавцем були визначені відмітні ознаки нежитлових приміщень, які підлягали опису та які, були відомі державному виконавцю на момент проведення опису.

Щодо посилань заявника на те, що зі змісту постанови неможливо встановити відсутність особистої заінтересованості понятих у проведенні опису та арешту майна боржника, зв'язок між ними та підстави призначення відповідального зберігача саме гр. ОСОБА_5, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження», майно, на яке накладено арешт, крім майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону, передається на зберігання боржникові або іншим особам (далі - зберігач), що призначені виконавцем у постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника, під розписку. Копія постанови видається боржнику, стягувачу, а якщо обов'язок щодо зберігання майна покладено на іншу особу - також зберігачу. Виконавець своєю постановою може передати майно на зберігання іншому зберігачу. Копія постанови вручається новому зберігачу, до якої додається копія постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Таким чином, Законом України «Про виконавче провадження» не заборонено визначати зберігачем арештованого майна іншу особу, крім боржника або члена його сім'ї, що свідчить про правомірність дій державного виконавця щодо призначення гр. ОСОБА_5 зберігачем арештованого майна. При цьому, дана особа була попереджена державним виконавцем про кримінальну та матеріальну відповідальність за розтрату, відчуження, приховування чи підміну описаного майна, а стороною заявника не було надано суду будь-яких доказів, які б підтверджували особисту заінтересованість даного зберігача майна у призначенні саме її відповідальним зберігачем.

Також, статтею 22 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчі дії можуть проводитися у присутності понятих. Присутність понятих є обов'язковою у випадку, передбаченому частиною третьою статті 53 цього Закону, а також у разі відсутності боржника або його представника під час вчинення виконавчих дій, пов'язаних з примусовим входженням на земельні ділянки, до нежитлових приміщень і сховищ, де зберігається майно боржника, на яке звернено стягнення, або майно стягувача, яке має бути повернуто йому в натурі, до житла, іншого володіння особи для забезпечення примусового виселення з нього та вселення в нього, під час проведення опису, арешту, вилучення і передачі майна. Понятими можуть бути будь-які дієздатні особи, які не мають особистої заінтересованості у вчиненні виконавчих дій і не пов'язані між собою або з учасниками виконавчого провадження родинними зв'язками, а також підлеглі учасників виконавчого провадження. Кількість понятих під час вчинення виконавчих дій не може бути меншою ніж дві особи.

Відповідно до п. 13 Розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5), у разі необхідності після передачі майна на зберігання за постановою виконавця таке майно може бути передано на зберігання іншому зберігачу.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що виконавчі дії по проведенню опису та арешту майна були проведені у присутності понятих гр. ОСОБА_3 та гр. ОСОБА_7, яким були роз'яснені їх права та обов'язки, відповідно до статті 22 Закону України «Про виконавче провадження». При цьому, судом не було встановлено, що вказані особи будь-яким чином вплинули на проведення виконавчих дій або мали особисту заінтересованість у проведенні даних виконавчих дій.

Крім того, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що державним виконавцем визначено, що виконавчі дії по проведенню опису та арешту майна боржника ТОВ «ТЄС» були здійснені саме в межах виконання виконавчого листа № 6/755/1048/15 про стягнення солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЄС» на користь Публічного акціонерного товариства «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» заборгованість у сумі 4376986 гривень 31 копійка; третейського збору у сумі 25 500 гривень; витрати за публікацію оголошення у сумі 420,00 гривень, у зв'язку з чим зазначення, що виконавчий лист було видано Дніпропетровським районним судом м. Києва свідчить про технічну описку в частині зазначення суду, що виданий виконавчий документ, проте в жодному разі не свідчить про неправомірність дій державного виконавця саме при проведенні опису та арешту майна ТОВ «ТЄС».

Таким чином, з огляду на оцінені судом докази в їх сукупності в розрізі дотримання державним виконавцем законодавства України в частині винесення оскаржуваної постанови вбачається, що зазначені заявником підстави визнання дій державного виконавця протиправними та скасування постанови про опис та арешт майна боржника по суті є опосередкованими та такими, що не впливають на сутність правомірності проведення виконавчих дій по опису та арешту майна боржника, враховуючи той, факт, що стороною заявника не заперечувався той факт, що майно, яке підлягало опису та на яке було накладено арешт належить боржнику, а державний виконавець, в свою чергу, зобов'язаний вживати всіх заходів для виконання рішення суду.

Статтею 383 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 3 ст. 387 Цивільного процесуального кодексу України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Аналізуючи вищевикладені обставини, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, судом не вбачається підстав для задоволення скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЄС», особа рішення, дія і бездіяльність якої оскаржується: Головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Косарева І.В., заінтересована особа Публічне акціонерне товариство «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Косарева І.В.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1, 2, 5, 18, 48, 56, 58 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII, Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5), ст. 383-388 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЄС», особа рішення, дія і бездіяльність якої оскаржується: Головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Косарева І.В., заінтересована особа Публічне акціонерне товариство «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Косарева І.В - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: