Справа № 370/1888/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" квітня 2017 р. Макарівський районний суд Київської області

у складі: судді Мазки Н.Б.

при секретарі Левченко Н.О.,

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в залі суду смт Макарів Макарівського району Київської області цивільну справу за позовною заявою

ОСОБА_1 до Макарівської селищної ради про визнання права власності на спадкове майно,

В с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Макарівської селищної ради про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_2, після смерті якої відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0.0662 га, на якій розташований житловий будинок.

Заповіту на день смерті померла не склала, інших спадкоємців за законом та заповітом, окрім позивача немає.

Оформити своє право на спадкування на житловий будинок шляхом отримання в нотаріальній конторі відповідного свідоцтва про право на спадщину за законом він, позивач не має можливості, у зв'язку з тим, що спадкодавцем після одержання свідоцтва про право власності та свідоцтва про право на спадщину за законом не було зареєстровано її право власності на нерухоме майно в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а на успадковану частину земельної ділянки не було отримано свідоцтва про право на спадщину за законом, а тому в оформлені спадкових прав, позивачу було відмовлено.

Позивач просить: визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 на:

-житловий будинок, який розташований по АДРЕСА_1 загальною площею 58.1 кв м, житловою 30.3 кв м (літ. А), прибудову (літ. а), ганок (без літ.), сарай (літ. Б), погріб (літ. під Б), гараж (літ. З) та огорожу (літ. №1-3);

-земельну ділянку площею 0.0662 га, із земельної ділянки площею 0.1362 га, яка розташована по АДРЕСА_1, з цільовим призначенням для будівництва, обслуговування житлового будинку та господарських споруд та відповідно до державного акту на право власності на землю серії НОМЕР_1, виданого 25.011999 року на підставі рішення Макарівської селищної ради від 29.10.1998 року №140 належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №444.

Представник позивача ОСОБА_4 надав заяву про розгляд справи за своєї відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник відповідача в особі голови Макарівської селищної ради Макарівського району надав заяву про розгляд справи за своєї відсутності, рішення просив прийняти на розсуд суду.

Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються вимогами ст.1216, 1218, 1223, 1261, 1297 ЦК України.

Встановлено, що відповідно свідоцтву про народження серії НОМЕР_2, виданого Липівською сільською радою Макарівського району, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3, його батьками вказані: ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с.7).

Відповідно державному акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 0.1362 га, що розташована в АДРЕСА_1, цільове призначення - для будівництва та обслуговування будівель та господарських споруд (а.с.8).

Відповідно договору дарування від 20.03.1999 року, посвідченого завідувачем Макарівської державної нотаріальної контори Лисенко Л.В., ОСОБА_3 подарував своєму сину ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0.07 га із належної йому в цілому 0.1362 га землі, що розташована на території АДРЕСА_1 (а.с.9).

Відповідно свідоцтву про смерть серії НОМЕР_3, виданого Макарівським відділом реєстрації актів громадянського стану Київської області, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 70 років (а.с.10).

Відповідно свідоцтву про право власності від 05.07.2000 року, посвідченого державним нотаріусом Макарівської державної нотаріальної контори Лисенко Л.В., ОСОБА_2 є власником ? частки житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с.11).

Відповідно свідоцтву про право на спадщину за законом від 25.07.2000 року, посвідченого державним нотаріусом Макарівської державної нотаріальної контори Лисенко Л.В., ОСОБА_2 успадкувала після смерті ОСОБА_3 ? частку житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с.12).

Відповідно свідоцтву про смерть серії НОМЕР_4, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Макарівського районного управління юстиції у Київській області, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 86 років (а.с.13).

Відповідно звіту про незалежну оцінку домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, виданого СПД ОСОБА_6, вартість вказаного домоволодіння становить 170230.00 гривень (а.с.14-18).

Згідно технічному паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1, виданого ТОВ «Мбудтехексперт», роком побудови вказаного будинку зазначено 1962 рік (а.с.19-22).

Згідно матеріалів спадкової справи №24/2016 щодо майна ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, спадкоємцями за законом є її діти ОСОБА_1 та ОСОБА_7. Проте донька померлої ОСОБА_7 подала заяву про відмову від належної їй частки спадщини, що залишилася після смерті ОСОБА_2 (а.с.34-101).

Відповідно до абзацу 3 ч.2 ст.331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України від 01.07.2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року №56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5 і зареєстроване в Міністерстві юстиції 18.02.2002 року за №157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01.07.2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01.07.2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" від 16.05.2013 року, при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності, та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно з п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності.

У разі, коли є документ про право спадкодавця на нерухоме майно, але документ не було зареєстровано, судам належить розглядати спір про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Вказане твердження висловлене ВССУ у Листі від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування».

Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Така позиція викладена в рішенні Верховного Суду України (постанова від 13.06.2012 року №6-54цс12).

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що спадкодавець був власником житлового будинку, що підтверджується свідоцтвом про право власності та свідоцтвом про право на спадщину за законом, проте право власності на зазначене майно не зареєстровано.

Керуючись вимогами ст.1216,1218,1223,1261,1297 ЦК України,ст.213-215 ЦПК України, суд

В и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 на житловий будинок, який розташований по АДРЕСА_1, загальною площею 58.1 кв м, житловою 30.3 кв м (літ.А), прибудову (літ.а), ганок (без літ.), сарай (літ.Б), погріб (літ.під Б), гараж (літ.З) та огорожу (літ.№1-3).

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 на земельну ділянку площею 0.0662 га, із земельної ділянки площею 0.1362 га, яка розташована по АДРЕСА_1, з цільовим призначенням - для будівництва, обслуговування житлового будинку та господарських споруд та відповідно до державного акту на право власності на землю серії НОМЕР_1, виданого 25.011999 року на підставі рішення Макарівської селищної ради від 29.10.1998 року №140 належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №444.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Макарівський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя