АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2017 року Апеляційний суд міста Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.,

суддів Поливач Л.Д.,

Шахової О.В.,

при секретарі Іваницькій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 27 червня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулось до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення з відповідачів, солідарно, заборгованості в розмірі 80 972 грн. 24 коп., а також судового збору.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 листопада 2015 року, дану справу передано до Деснянського районного суду міста Києва, для розгляду за підсудністю (а.с.60).

Ухвалою судді Деснянського районного суду міста Києва від 24 грудня 2015 року, справу прийнято до провадження та призначено до розгляду (а.с.75).

Заочним рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 14 червня 2016 року, позов - задоволено, стягнуто, солідарно, з відповідачів на користь Товариства заборгованість за кредитним договором в сумі 80 972 грн. 24 коп., а також судовий збір - 1 218 грн. (а.с.106-107).

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 27 грудня 2016 року, задоволено заяву ОСОБА_2 та скасовано заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва від 14 червня 2016 року (а.с.134).

Ухвалою судді Деснянського районного суду міста Києва від 02 лютого 2017 року, дану справу прийнято до провадження іншого судді та розпочато її розгляд спочатку (а.с.144).

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 27 червня 2017 року, в задоволенні позовних вимог ТОВ «Кредитні ініціативи» - відмовлено (а.с.182-184).

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду, ОСОБА_4 в інтересах ТОВ «Кредитні ініціативи» подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Деснянського районного суду міста Києва від 27 червня 2017 року та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

__________________________________________

Справа № 369/10958/15

№ апеляційного провадження 22-ц/796/10272/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Журавська О.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Вербова І.М.

Апеляційну скаргу мотивувала, зокрема, тим, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, є необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню. Зазначає, що ухвалюючи рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не було виконано свого обов'язку із доказування обґрунтованості позовних вимог, а у суду відсутня можливість вважати, що наявні в матеріалах справи не завірені копії договорів та інших документів є належними та допустимими доказами у справі; поставивши питання стягнення заборгованості з відповідачів, позивач повинен був на підтвердження розміру зазначеної заборгованості надати суду кредитну справу клієнта за вказаним кредитним договором з наявними у ній оригіналами документів; відсутність кредитної справи відповідача 1 з відповідними оригіналами касових документів унеможливлює зробити висновок про відповідність розміру заборгованості відповідачів перед банком.

Апелянт не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки являється новим кредитором, якому належить право вимоги. На цій підставі Товариство надало копії кредитного договору та договору факторингу, що відповідає ст.64 ЦК України. На підтвердження розміру заборгованості, позивач надав суду відповідний розрахунок заборгованості.

В суді апеляційної інстанції, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_7, заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив її відхилити.

Інші особи, зокрема представник апелянта, в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, а тому у відповідності до ч.2 ст.305 ЦПК України колегія суддів вважала за можливе розглядати справу у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення ОСОБА_7, з'ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши матеріали справи та письмові докази у їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення вимог апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як встановлено в ході розгляду справи, обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилався на те, що 17 грудня 2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір відступлення прав вимоги, згідно умов якого право вимоги кредитної заборгованості за договором про Іпотечний кредит №1821/07 від 19 грудня 2007 року, укладений між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та відповідачем 1, відступлені позивачу.

Зокрема позивач зазначав, що 19 грудня 2007 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та відповідачем 1 укладено договір про іпотечний кредит № 1821/07, відповідно до умов якого Банк надав кредитні кошти у розмірі 200 000 грн. до 10 грудня 2017 року із сплатою 15 % річних. Договором від 21 серпня 2008 року проценту ставку змінено на 18 % річних. Крім того, 19 грудня 2007 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та ОСОБА_3 укладено договір поруки, за умовами якого останній взяв на себе зобов'язання відповідати за виконання боржником зобов'язань за вказаним кредитним договором у повному обсязі.

Отже, позивач посилався на те, що відповідач 1 не належним чином виконує свої зобов'язання за вказаним вище кредитним договором, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, а у відповідності до договору відступлення права вимоги, позивач набув права вимоги за зазначеним кредитним договором. Зокрема, відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Відмовляючи позивачу в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив, зокрема, з того, що в матеріалах справи відсутні завірені належним чином копії документів, які б підтверджували наявність між сторонами будь-яких правовідносин, а наявні лише копії договорів, графіку та розрахунків, без підписів посадових осіб банку, які б засвідчували згідність копій вказаних документів з оригіналами. Крім того, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів виконання банком умов кредитного договору щодо надання позичальнику кредитних коштів, а також отримання відповідачем 1 кредиту саме у вказаному в кредитному договорі розмірі та валюті, що свідчить про те, що позивачем не виконано обов'язку щодо доказування обґрунтованості його вимог.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наведене нижче.

Так, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов'язків.

Згідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Виходячи зі змісту ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Ст. 60 ЦПК України закріплено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Ст. 57 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ст. 64 ЦПК України, письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу.

Як вбачається з матеріалів справи, у них наявні не завірена належним чином копія Договору про відступлення прав вимоги, у відповідності до якої відступлення прав вимоги набувають чинності у день укладання договору, за умови належного оформлення сторонами Реєстру позичальників, а також витяг з Договору про відступлення прав вимоги, а тому зазначений договір, підписаний Аналітиком ТОВ «Кредитні ініціативи» Матяш Є.М., не може вважатись належним та допустимим доказом передачі прав вимоги за Договором про Іпотечний кредит № 1821/07, оскільки не надано доказів його повноважень.

В матеріалах даної справи відсутні завірені належним чином копії документів, які б підтверджували наявність між сторонами будь-яких правовідносин, а наявні лише копії договорів, графіку та розрахунків, без підписів посадових осіб банку, які б засвідчували згідність копій вказаних документів з оригіналами. Також, відсутні докази відступлення права вимоги ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» за Договором поруки від 19 грудня 2007 року, укладеним між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та ОСОБА_3

Крім того, в матеріалах справи відсутній вказаний Реєстр позичальників, з якого можна було б встановити факт відступлення прав вимоги позивачу саме за Договором про іпотечний кредит № 1821/07 від 19 грудня 2007 року.

Також, суду не надано належних доказів виконання банком умов кредитного договору щодо надання позичальнику кредитних коштів, як і доказів отримання відповідачем 1 кредиту саме у вказаному в кредитному договорі розмірі та валюті.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивачем не виконано обов'язку з доказування обґрунтованості його позовних вимог, більше того, до суду апеляційної інстанції представник апелянта також не з'явився, не надав жодних пояснень та головне - належних письмових доказів своїм доводам та позовним вимогам.

Відповідно до п.4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Поставивши питання про стягнення заборгованості за вказаним договором про Іпотечний кредит з відповідачів, позивач повинен був на підтвердження розміру вказаної заборгованості як наслідок порушення відповідачем 1 умов кредитного договору щодо погашення цієї заборгованості, надати суду кредитну справу клієнта за вказаним кредитним договором з наявними в ній оригіналами документів, яка після огляду судом та посвідчення наявних у справі наданих позивачем копій, слугувала б належним та допустимим доказом для перевірки вимог позивача або заперечень відповідачів.

Натомість, представник позивача (апелянта у справі), який повідомлений належним чином, взагалі не з'явився в судове засідання, не навів та не спростував висновків суду першої інстанції, не приклав таких доказів і до апеляційної скарги.

Відсутність кредитної справи відповідача 1 з відповідними оригіналами касових документів унеможливлює зробити висновок про відповідність розміру заборгованості відповідачів перед банком за вказаним договором про іпотечний кредит, а також відповідність встановленого часу з якого відповідач 1 почала порушувати умови договору, правильність нарахування заборгованості по кредиту, відсоткам за користування кредитом та пені за вказані порушення, на які йдеться посилання в позовній заяві.

Виходячи з вищенаведеного, доводи апелянта з приводу того, що суд першої інстанції дійшов неправильних висновків, оскільки Товариство являється новим кредитором, якому належить право вимоги, що підтверджується копіями кредитного договору та договору факторингу, є безпідставними, необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, не відносяться до підстав, з якими процесуальне законодавство пов'язує можливість скасування або зміни оскаржуваного рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції законними та такими, що відповідають дійсним обставинам справи. Судом повно та всебічно з'ясовано фактичні обставини, вірно встановлено правовідносини сторін та правильно застосовано відповідну норму закону, що їх регулює, з огляду на що апеляційна скарга має бути відхилена на підставі п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» - відхилити.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 27 червня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: І.М. Вербова

Судді: Л.Д.Поливач

О.В.Шахова