РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/12887/15-ц

пр. № 2/759/149/17

24 листопада 2017 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ул'яновської О.В.,

секретаря Чернишук К.О.,

за участю: представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовнимим вимогами Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2016 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості по поверненню кредитних коштів у розмірі 86600 доларів США 00 цен. та проценти у розмірі 37576 грн 70 коп., та судові витрати по справі, посилаючись на ті підстави, що 24.04.2008 між АКІБ «УкрСиббанк» з 21.12.2009 ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено договір про надання споживчого кредиту №0, згідно умов якого позивач надав відповідачу кредит в іноземній валюті розмірі у розмірі 100000 дол. США 00 цен., а відповідач зобов'язалася повернути кредитні кошти до 26.04.2038 та сплачувати протягом 30 календарних днів проценти за користування кредитом у розмірі 13% річних, однак відповідач станом на 28.07.2015 належним чином умови кредитного договору не виконала, внаслідок чого утворилася заборгованість.

У судове засідання представник позивача не з'явився, повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомлено. З раніше наданих пояснень представника позивача вбачається, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, на заперечення представника відповідача.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечував, просив відмовити у задоволнені позову у повному обсязі.

Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що 24.04.2008 між АКІБ «УкрСиббанк» з 21.12.2009 ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено договір про надання споживчого кредиту №0, згідно умов якого позивач зобов'язався надати відповідачу в іноземній валюті у розмірі 100000 доларів США 00 цен., що дорівнює еквіваленту 505000 грн 00 коп., а відповідач зобов'язався прийняти кошти та сплатити плату за користування кредитом до 26.04.2038 та сплатити за користування кредитом протягом перших 30 календарних днів з дати видачі кредиту процента ставка встановлюється у розмірі 13% річних (а.с. 4-10).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 06.09.2016 по справі призначено судову фінансово-кредитну експертизу (а.с. 7).

Згідно експертного висновку №03/17 №27.07.2017 встановлено, що документальне оформлення договору про надання споживчого кредиту №0 від 24.04.2008 не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки не дотримано п. 2 ст. 19 і п. 1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 №1023-ХІІв редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про захист прав споживачів» №3161-ІV від 01.12.2005, а також п.п.3.1, 3.2 «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» (а.с. 38).

Також встановлено, що за період з 26.05.2008 по 23.01.2016 відповідачем в еквіваленті у гривнях при ціні кредиту у розмірі 505000 грн 00 коп. фактично сплачено 811780 грн 07 коп., що перевищує ціну на 306780 грн 00 коп. (а.с. 41).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Частиною 2 ст. 105 0 ЦК України визначено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те, що право кредитора вимагати дострокового повернення кредиту наступає у разі прострочення позичальником повернення чергової частини кредиту, тому позивач повинен був надати суду докази у підтвердження даних обставин, а також довести розмір заборгованості, яку просить стягнути з відповідачів.

Однак, позивачем не було надано розрахунку заборгованості за кредитом та процентами, а наданий розрахунок містить тільки дані з приводу порядку та розрахунку заборгованості по пені, інфляційним втратам та трьом відсоткам річних.

У порушення вимог ст.ст. 58, 59 ЦПК України позивачем не надано доказів у підтвердження посилань про неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором та з якого часу припинилися внесення щомісячних платежів.

Ненадання позивачем належних та достатніх доказів у підтвердження розміру заборгованості позичальника по кредитним зобов'язанням та періоду, з якого позичальник припинила виконувати свої зобов'язання по сплаті щомісячних платежів, є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до аб. 2 п. 2 Постанови пленуму ВСУ «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» серед іншого передбачає, що відносини, які витікають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян, у тому числі про надання кредитів регулюються положеннями ЗУ «Про захист прав споживачів».

Згідно ч. 10 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійсненні споживачем протягом тридцяти календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - шістдесяти календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця.

Пунктом 3.2. «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», затверджених Постановою Правління Національного банку України № 168 від 10.05.2007 зареєстрована в Міністерстві юстиції України 25.05.2007 за №541/13808, що регулюють порядок надання банками споживачу повної, необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про сукупну вартість споживчого кредиту (кредиту на поточні потреби, кредиту в інвестиційну діяльність, іпотечного кредиту) з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача, які пов'язані з отриманням, обслуговуванням та погашенням кредиту (у тому числі наданого у формі кредитної лінії, овердрафту за картковим рахунком тощо) і мають бути оплачені споживачем згідно з вимогами законодавства України та/або кредитного договору про надання споживчого кредиту, передбачено: «Кредитний договір має містити графік платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача за кожним платіжним періодом з урахуванням даних, передбачених у додатку до цих Правил. У графіку платежів має бути докладно розписана сукупна вартість кредиту за кожним платіжним періодом».

Згідно пункту 3.1. «Правил надання банками інформації споживачу» «...Банки зобов'язані в кредитному договорі або додатку до нього надавати детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача, зазначивши таке: перелік, розмір і базу розрахунку всіх комісій (тарифів) банку, що пов'язані з наданням, обслуговуванням і погашенням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, здійснення валютно-обмінних операцій, юридичне оформлення тощо; перелік і розмір інших фінансових зобов'язань споживача, які виникають на користь третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами кредитного договору (страхові платежі під час страхування предмета застави, життя та працездатності споживача, розмір зборів до Пенсійного фонду України, комісії під час купівлі-продажу іноземної валюти для погашення кредиту та процентів за користування ним, біржові збори, послуги реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо)».

Таким чином, відповідно до норм чинного законодавства, в тому числі до «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», затверджених Постановою Правління Національного банку України № 168 від 10.05.2007 зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 25.05.2007 за №541/13808, кредитний договір має містити Графік платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача за кожним платіжним періодом з урахуванням даних, передбачених у додатку до цих Правил. У графіку платежів має бути докладно розписана сукупна вартість кредиту за кожним платіжним періодом.

Банки зобов'язані в кредитному договорі або додатку до нього надавати детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача.

Отже, за даними Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 24.04.2008 року, кредит надається в сумі 100000,00 дол. США 00 цен., а згідно Додатку № 2 до нього, абсолютне значення подорожчання кредиту складає 221643 дол. США 68 цен., тобто, всього позичальник повинен сплатити 321643 дол. США 68 коп., що складається з: 100000 дол. США 00 цен тіло кредиту; 197563 дол. США 82 цен. проценти за користування кредитом; 24079 дол. США 86 цен. сукупні послуги (комісія, страхування, держ. мито, послуги нотаріуса, оплата за експертну оцінку).

Слід зазначити, що сукупні послуги (комісія, страхування, держ. мито, послуги нотаріуса, оплата за експертну оцінку) не можуть бути перераховані у дол. США, так як ці платежі здійснюються тільки у валюті України - гривнях.

Тому, зазначення у Додатку № 2 суми абсолютного значення подорожчання кредиту в розмірі 221643 дол. США 68 цен. в частині суми 24079 дол. США 86 цен - сукупні послуги (комісія, страхування, держ. мито, послуги нотаріуса, оплата за експертну оцінку), які здійснюються тільки у валюті України (гривнях), не відповідає вимогам чинного законодавства України.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв'язку суд вважає, що у позовних вимогах слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 559, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК Українист. ст. 10, 11, 30, 57-61, 88, 179, 209, 212-215, 218, 223, 360-7 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

У позовних вимогах Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні протягом десяти днів з дня отримання рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: