справа № 361/6420/17
провадження № 2-о/361/183/17
УХВАЛА

01 листопада 2017 року м. Бровари

Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Дутчак І.М., розглянувши заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Броварське обєднане управління Пенсійного фонду України Київської області про встановлення факту інвалідності з дитинства,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду в порядку окремого провадження із заявою, у якій просила встановити юридичний факт, що її сестра ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є інвалідом з дитинства.

В обґрунтування заяви зазначала, що вона є опікуном повнолітньої сестри ОСОБА_2, 26.03.1989 р. н., яка з 1973 року страждає на тяжке психічне захворювання, у звязку з чим їй встановлено з 1985 року другу групу інвалідності загального захворювання довічно. Згідно із Законом України Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам ОСОБА_2 має право на пенсію у звязку з втратою годувальника, а також на державну соціальну допомогу, які призначаються одночасно, оскільки їхні батьки, з якими проживала сестра, померли: мати ОСОБА_3 у 2009 році, батько ОСОБА_4 у 2014 року.

Звернувшись до Броварського обєднаного управління Пенсійного фонду України Київської області для вирішення питання стосовно отримання пенсії по втраті годувальника, їй було розяснено, що призначення пенсії у звязку з втратою годувальника та державної соціальної допомоги одночасно можливо лише при встановлені факту інвалідності з дитинства. На звернення до голови комісії МСЕК Київської обласної психоневрологічної лікарні № 1 для встановлення інвалідності сестри, відповіді вона не отримала, тому змушена була звернутися до суду із цією заявою.

Із поданої до суду заяви ОСОБА_1 вбачається, що заявник фактично просить встановити факт інвалідності з дитинства її сестри ОСОБА_2, 26.03.1989 р. н., що є необхідним для отримання нею пенсії та соціальної допомоги.

За змістом ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пленум Верховного Суду України у п. 2 постанови № 5 від 31 березня 1995 року Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення розяснив, що вирішенні питання про підвідомчість справи суди мають враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено несудовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду. Не можуть розглядатися судами заяви про встановлення причин і ступеня втрати працездатності, групи інвалідності та часу її настання. Відмова відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду в установленому законом порядку.

У ч. 1 ст. 31 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування визначено, що причина, група, час настання інвалідності, строк, на який встановлюється інвалідність, визначаються органом медико-соціальної експертизи згідно із законодавством.

Відповідно до п. 2.18 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005 року, визнання особи інвалідом з дитинства або дитиною-інвалідом засвідчується випискою з акта огляду МСЕК, медичним висновком закладів охорони здоровя, посвідченням одержувача допомоги, довідкою органу, що призначає допомогу, про період призначення допомоги. У разі якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення шестирічного віку або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається відповідно висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою 18-ти років (висновок про час настання інвалідності).

Враховуючи викладене вище, факт настання інвалідності з дитинства встановлюється виключно органами МСЕК, шляхом проведення експертизи, за наслідками якої видається відповідна довідка.

Виходячи з наведеного, заява ОСОБА_1 про встановлення факту інвалідності з дитинства її сестри ОСОБА_2 до компетенції суду не належить, оскільки законом визначений інший спеціальний порядок встановлення такого факту.

Згідно із ч. 3 ст. 235 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Виходячи з наведеного, враховуючи, що встановлення часу настання інвалідності особи віднесено до виключної компетенції відповідних органів, зокрема МСЕК, відмова яких може бути оскаржена до суду в порядку адміністративного судочинства, суд вважає, що у відкритті провадження у даній справі необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 122, 209, 210, 235, 256 ЦПК України,

у х в а л и в :

У відкритті провадження за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Броварське обєднане управління Пенсійного фонду України Київської області про встановлення факту інвалідності з дитинства відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом пяти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд.

У разі якщо ухвалу постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Дутчак І. М.