Провадження № 2-з/761/510/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову

28 листопада 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Осаулова А.А.

при секретарі Вольда М.А.,

розглянувши в приміщенні суду в м.Києві заяву представника в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною частковою власністю та поділ майна, -

в с т а н о в и в :

В провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває вказаний позов.

Ухвалою від 13 квітня 2017 року у справі було відкрито провадження.

В судовому засіданні судом було поставлено на обговорення учасників процесу заяву представника відповідача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на належні позивачу за первісним позовом транспортні засоби із відповідним переліком.

Заяву про забезпечення позову мотивована тим, що відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_2 за спільні кошти подружжя придбав спірне рухоме майно у вигляді транспортних засобів, які підлягають поділу. Вказане майно він ділити не бажає та може відчужити з метою приховання, що може утруднити виконання судового рішення в разі задоволення позову, а тому з метою забезпечення виконання судового рішення в разі задоволення позову необхідно накласти на нього арешт.

В судовому засіданні представник позивача заперечував проти задоволення вказаної заяви про забезпечення позову позивача за зустрічним позовом.

Заслухавши думку присутнього представника позивача, дослідивши надані докази, суд приходить до наступних висновків.

Так, у відповідності з ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

За умовами ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно із ч. 3 цієї статті забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У відповідності до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки сторони позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Як вбачається із матеріалів заяви позивач просить шляхом забезпечення цивільного позову накласти арешт на відповідно майно відповідача за зустрічним позовом без надання доказів його недобросовісності його дій щодо можливого відчуження такого майна та його вартість, що необхідна для урахування співмірності накладення арешту на майно сумі позовних вимог.

Крім того, викладені у заяві підстави для накладення арешт на майно відповідача не підтверджено жодними належними та допустимими доказами, а є лише припущеннями та не є такими, які можуть утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у цій справі.

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз'яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв'язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; суд вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 151 - 153, 209, 210, 293, 294 ЦПК України, , суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви від 18.10.2017 року представника в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною частковою власністю та поділ майна, - відмовити.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя: