Справа № 760/3667/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 липня 2017 року м. Київ
Солом`янський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Українця В.В.
при секретарі Трофимчук К.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_1 про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати та грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку, з урахуванням індексу інфляції, відшкодування моральної шкоди,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернулася в суд з зазначеним позовом до Міністерства оборони України про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати та грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку.
Свої вимоги мотивувала тим, що вона працювала на посаді кравця роти матеріального забезпечення у в/ч НОМЕР_2 АДРЕСА_1 , що знаходилась за адресою: АДРЕСА_2 . 01 серпня 2014 року вона звільнилась за власним бажанням, про що зроблена відмітка у трудовій книжці (накази № 258 від 03 грудня 2008 року, № 158 від 01 серпня 2014 року).
З часу звільнення вона не отримала заробітну плату за липень 2014 року, за 01 серпня 2014 року та компенсацію за невикористану відпустку за 2014 рік.
29 серпня 2014 року їй була виплачена сума авансу в розмірі 625 гривень 35 копійок. Нараховано до виплати з урахування податків 1668 гривень 71 копійку, 661 гривню 96 копійок за невикористану відпуску та за 1 день серпня 2014 року. За вирахуванням авансу, сума до сплати становила 1705 гривень 35 копійок, що з урахуванням індексу інфляції станом на 29 травня 2017 року становить 3501 гривню 09 копійок.
За інформацією наданою Міністерством оборони України смт «Десна» в/ч НОМЕР_1 є правонаступником в/ч НОМЕР_2 , тому заборгованість підлягає стягнення саме з неї.
Крім того, у порушення вимог ч. 1 ст. 116 КЗпП України її не було повідомлено про належні до виплати суми при звільненні.
Так, Міністерство оборони України формує умови виплати заробітної плати працівників Збройних сил України, тому обов`язок виплатити працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку лежить на Міністерстві оборони України.
Згідно з довідкою по заробітній платі за червень 2014 року її розмір становив 2597 гривень 99 копійок, за липень 2014 року 2036 гривень 50 копійок, тому середня заробітна плата дорівнює 2317 гривень 45 копійок.
Станом на червень 2017 року сума до виплати становить 78786 гривень 33 копійки, а з урахуванням індексу інфляції станом на 29 травня 2017 року 161748 гривень 34 копійки. Також їй було завдано моральну шкоду, яку вона оцінює у 50000 гривень.
Протокольною ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 14 квітня 2017 року за клопотанням позивача до участі в справі в якості відповідача було залучено Військову частину НОМЕР_1 .
ОСОБА_1 просить суд ухвалити рішення, яким з урахуванням збільшення розміру позовних вимог стягнути:
-з Військової частини НОМЕР_1 нараховану до виплати суму заборгованості за липень 2014 року та за 01 серпня 2014 року заробітної плати та компенсації за невикористану щорічну відпустку за 2014 рік у розмірі 3501 гривні 09 копійок;
-стягнути з Міністерства оборони України на її користь з урахуванням індексу інфляції виплату середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку станом на 01 липня 2017 року та моральний збиток у розмірі 50000 гривень.
У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги з урахуванням їх збільшення в повному обсязі та просила їх задовольнити.
Представник Міністерства оборони України вважав, що позов не підлягає задоволенню та підтримав свої письмові заперечення, що містяться в матеріалах справи.
Представник Військової частини НОМЕР_1 також вважав, що позов не підлягає задоволенню. Подав до суду письмові заперечення проти заявлених вимог.
Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що 03 грудня 2008 року ОСОБА_1 було прийнято на роботу кравцем роти матеріального забезпечення у в/ч НОМЕР_2 смт Дівички-1 (а.с. 12)
27 лютого 2014 року ОСОБА_1 було звільнено з роботи у зв`язку з скороченням штату працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України.
14 березня 2014 року позивача було прийнято кравцем роти матеріального забезпечення у в/ч НОМЕР_2 смт Дівички-1.
01 серпня 2014 року ОСОБА_1 звільнено з роботи за власним бажанням у зв`язку з переведенням чоловіка-військовослужбовця для проходження військової служби в іншу місцевість згідно зі ст. 39 КЗпП України, що підтверджується наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині» № 158 від 01 серпня 2014 року (а.с. 63-64).
Позивач зазначає, що на дату фактичного звільнення їй не виплачено заробітну плату за липень 2014 року, за 01 серпня 2014 року та компенсацію за невикористану відпустку за 2014 рік, що за виключенням авансу та з урахуванням індексу інфляції станом на 29 травня 2017 року становить 3501 гривню 09 копійок.
Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.
У ч. 1 ст. 115 КЗпП України передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
На підтвердження виплати заробітної плати роботодавець має надати фінансовий документ, який підтверджує виплату заробітної плати (відомості про виплату заробітної плати з підписом працівника) або документи, що підтверджують перерахування заробітної плати на картковий рахунок працівника, або в інший спосіб.
Згідно з архівною довідкою, виданою Галузевим державним архівом Міністерства оборони України, заробітна плата ОСОБА_1 за липень 2014 року становила 2036 гривень 50 копійок, а заробітна плата за 01 серпня 2014 року з урахуванням компенсації за невикористану відпустку 661 гривню 96 копійок (а.с. 62).
З виписки по рахунку у ПАТ «КБ «Хрещатик», відкритого на ім`я ОСОБА_1 , позивачу 29 серпня 2014 року зараховано заробітну плату в сумі 625 гривень 32 копійки (а.с. 43).
Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Відповідачами не спростовані належними та допустимими доказами доводи позивача щодо невиплати їй заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку за 2014 рік.
Визначаючи розмір заборгованості по оплаті заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку, суд виходить з того, що ОСОБА_1 було зараховано заробітну плату в розмірі 625 гривень 32 копійки, а тому сума до виплати становить 2073 гривні 14 копійок (2036,5 + 661,96 625,32 = 2073,14).
Верховний Суд України в п. 6 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами про оплату праці» № 3 від 24 грудня 1999 року роз`яснив, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів.
У позовній заяві ОСОБА_1 просить також стягнути суму 1705 гривень 35 копійок з урахуванням індексу інфляції, що становить 3501 гривню 09 копійок.
Відповідно до ст. 1, ч. 1 ст. 2, ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 затверджений Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати.
Згідно з п. 4 Порядку сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.
Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.
За липень 2014 року ОСОБА_1 нараховано заробітну плату в розмірі 2036 гривень 50 копійок, з яких 367 гривень 79 копійок відраховано податків, до виплати становить сума в розмірі 1668 гривень 71 копійку (а.с. 41).
За 01 серпня 2014 року позивачу нараховано заробітну плату за та компенсацію за невикористану відпустку за серпень 2014 року в розмірі 661 гривні 96 копійок (а.с. 62).
Позивач зазначає, що їй виплачено заробітну плату в розмірі 625 гривень 32 копійки.
Таким чином, компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати слід обчислювати з доходу, нарахованого за липень 2014 року після утримання податків і обов`язкових платежів та за вирахуванням суми 625 гривень 32 копійок, що становить 1043 гривні 39 копійок (1668,71 625,32 = 1043,39), та з доходу, нарахованого за серпень 2014 року після утримання податків і обов`язкових платежів, що становить 542 гривні 41 копійку (661,96 х 3,6% / 100% = 23,83; (661,96 23,83) х 15 % / 100 % = 95,72; 23,83 + 95,72 = 119,55 податки; 661,96 119,55 = 542,41).
Компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати за липень 2014 року:
1) індекс споживчих цін за період невиплати грошового доходу за липень 2014 року визначається шляхом множення місячних індексів за період з серпня 2014 року по квітень 2017 року включно 1,008 х 1,029 х 1,024 х 1,019 х 1,030 х 1,031 х 1,053 х 1,108 х 1,14 х 1,022 х 1,004 х 0,99 х 0,992 х 1,023 х 0,987 х 1,02 х 1,007 х 1,009 х 0,996 х 1,01 х 1,035 х 1,001 х 0,998 х 0,999 х 0,997 х 1,018 х 1,028 х 1,018 х 1,009 х 1,011 х 1,01 х 1,018 х 1,009 х 100 = 188,3 %;
індекс споживчих цін за період невиплати грошового доходу за серпень 2014 року визначається шляхом множення місячних індексів за період з серпня 2014 року по квітень 2017 року включно 1,029 х 1,024 х 1,019 х 1,030 х 1,031 х 1,053 х 1,108 х 1,14 х 1,022 х 1,004 х 0,99 х 0,992 х 1,023 х 0,987 х 1,02 х 1,007 х 1,009 х 0,996 х 1,01 х 1,035 х 1,001 х 0,998 х 0,999 х 0,997 х 1,018 х 1,028 х 1,018 х 1,009 х 1,011 х 1,01 х 1,018 х 1,009 х 100 = 186,8 %;
2) величина приросту індексу споживчих цін:
за серпень 2014 року квітень 2017 року 188,3% - 100% = 88,3 %;
за вересень 2014 року квітень 2017 року 186,8% - 100% = 86,8 %;
3) сума компенсації:
за липень 2014 року 1043,49 х 88,3 % / 100 % = 921 гривня 40 копійок;
за серпень 2014 року 542,41 х 86,8 % / 100 % = 470 гривень 81 копійка;
4) загальна сума компенсації, виплачена у травні 2017 року за липень та серпень 2014 року 921,40 + 470,81 = 1392 гривні 21 копійка.
З матеріалів справи вбачається, що Військова частина НОМЕР_2 ліквідована, правонаступником цієї військової частини є Військова частина НОМЕР_1 , тому заборгованість по оплаті заробітної плати, компенсація за невикористану відпустку та компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати підлягає стягненню саме з неї.
У позовній заяві ОСОБА_1 просить стягнути з Міністерства оборони України на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку з урахуванням індексу інфляції.
Згідно зі статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.
Таким чином, установивши під час розгляду справи про стягнення середнього заробітку у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а в разі непроведення його до розгляду справи по день прийняття рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.
Частиною 1 ст. 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з в/ч НОМЕР_2 , правонаступником прав та обов`язків якої в/ч НОМЕР_1 , тому такі вимоги до Міністерства оборони України не підлягають задоволенню.
Також позивач просила стягнути з з Міністерства оборони України моральну шкоду в розмірі 50000 гривень.
Порядок відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин регулюється ст. 237-1 КЗпП України, згідно якої передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Міністерство оборони України не було роботодавцем ОСОБА_1 та не є правонаступником в/ч НОМЕР_2 , з якою позивач перебувала у трудових відносинах, тому зазначені вимоги позивача також не підлягають задоволенню.
З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню частково.
З урахуванням часткового задоволення позову та відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягненню з Військової частини НОМЕР_1 на користь держави підлягає 1378 гривень судового збору.
На підставі п. 2 ч. 1 ст. 367 ЦПК України підлягає допуску до негайного виконання рішення в частині стягнення заробітної плати за один місяць.
Керуючись статтями 115-117, 231, 232, 237-1, 238 КЗпП України, статтями 1, 2, 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159, Постановою Пленуму «Про практику застосування судами про оплату праці» № 3 від 24 грудня 1999 року, статтями 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 169, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК України, суд,
в и р і ш и в:
Позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_1 про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати та грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку, з урахуванням індексу інфляції, відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 заборгованість з виплати заробітної плати та грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку в розмірі 2073 гривні 14 копійок та компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у розмірі 1392 гривні 21 копійку з утриманням з цих сум податків та інших обов`язкових платежів.
Відмовити в задоволенні позову з частині вимог ОСОБА_1 до Міністерства оборони України.
Рішення в частині виплаті заробітної плати за 1 місяць допустити до негайного виконання.
Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь держави 1378 гривень судового збору.
Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя: