Справа № 645/2119/17
Провадження № 2/645/1519/17
РІШЕННЯ

іменем України

15 листопада 2017 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі: головуючого - судді Бондарєвої І.В., при секретарі - Проневич Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, третя особа: Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Гарантія»,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, діючи від себе та як законний представник неповнолітньої доньки, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулася до суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, вказуючи, що 12.01.2014 р. позивача та її неповнолітню доньку - ОСОБА_3, 2004 року народження, на пішохідному переході збив автомобіль під керуванням водія ОСОБА_2 В результаті ДТП позивачеві було спричинено середньої тяжкості тілесні ушкодження. 17.02.2017 р. на підставі ухвали Фрунзенського районного суду м.Харкова ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України звільнено у зв'язку із закінченням строку давності, передбаченого п.2 ч.1 ст.49 КК України та закрито кримінальне провадження відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 286 КК України. Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - залишити без розгляду.

З моменту ДТП життя позивача втратило сенс, тому що протягом усього періоду здоров'я цілком не відновилось ні у неї, ні у доньки. Можливості працювати за професією позивач не має у зв'язку з фізичним та психологічним станом після ДТП. Також після рішення суду її чоловік залишив родину і вона опинилась з дитиною без коштів для існування. Має заборгованість перед пенсійним фондом та ПАТ КБ «ПриватБанком», які з'явились після ДТП та внаслідок нього.

Загалом через отримання тілесних ушкоджень в ДТП їй завдана матеріальна шкода, пов'язана з необхідністю придбання ліків, обстеження голови та ноги, поїздок на таксі та в м.Дніпропетровська на консультацію до НДІ медико-соціальних проблем інвалідності, дистанційного навчання доньки, відновлювального массажу, консультацій психотерапевта, також було пошкоджено її пальто. Крім того, через відсутність роботи в неї виникла заборгованість перед ПАТ «ПриватБанк» по сплаті кредиту та перед Пенсійним Фондом за 1 квартал 2014 р.

У зв'язку з чим просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду, завдану злочином, у розмірі 25000,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 75 000,00 грн.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та пояснила, що її здоров'я та здоров'я її неповнолітньої доньки дотепер не відновлене. Через постійні головні болі дитина не має можливості продовжувати шкільне навчання у звичайному режимі, тому навчається дистанційно. Позивач також постійно відчуває біль. Через слабкість травмованої ноги, яка вкоротилась, вона підвертається, і позивач знову отримує травми.

Представник позивача - ОСОБА_5 в судовому засіданні проти позову заперечувала, посилаючись на те, що після ДТП, під час перебування позивача в лікарні з 12.01.2014 р. по 21.01.2014 р., відповідач повністю сплатив лікування позивача, на суму 7351,43 грн.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, його нявка не перешкоджає розгляду справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, дійшов висновку про наступне.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомiрними рiшеннями, дiями чи бездiяльнiстю особистим немайновим правам фiзичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фiзичної або юридичної особи, вiдшкодовується в повному обсязi особою, яка її завдала.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на вiдповiднiй правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальні справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок чи постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

В судовому засіданні встановлено, що постановою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 17.02.2017 р. кримінальне провадження відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 286 КК України за клопотанням сторони захисту закрито у зв'язку зі звільненням ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності, відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КК України, а саме у зв'язку із закінченням строку давності, передбаченого п.2 ч.1 ст.49 КК України.

При цьому цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, залишений без розгляду (а.с.25).

Як вбачається з матеріалів вказаного кримінального провадження, ОСОБА_2 обвинувачувався в тому, що 12.01.2014 р. приблизно о 17 год. 30 хв., керуючи технічно справним автомобілем марки ДЕУ Нубіра реєстраційний номер НОМЕР_1, рухався по бульвару Б.Хмельницького в м.Харкові, зі сторони пр..Московського у напрямку пр..Косіора, зі швидкістю 50 км/год. Під час руху в районі нерегульованого пішохідного переходу на перехресті з вул..Рибалко, ОСОБА_2 порушив вимоги п.п.18.1 ПДР України та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_4, яка вийшла на проїзну частину пішохідного переходу на перехресті з вул..Рибалко, та рухалась по ньому зліва направо, перпендикулярно руху автомобіля. В результаті ДТП ОСОБА_4 отримала закритий осколковий перелом обох кісток правої гомілки в верхній третині із зміщенням, що відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Винуватість ОСОБА_2 у причиненні позивачеві вказаних тілесних ушкоджень внаслідок порушення ним вимог ПДР України підтверджується:

- висновком судової автотехнічної експертизи № 5894 від 01.07.2014 р., відповідно до якої (згідно показань пішоходів ОСОБА_4 та ОСОБА_3.) в даній дорожній обстановці водій автомобіля ДЕУ Нубіра ОСОБА_2 повинен був діяти у відповідності до вимог п.18.1 Правил дорожнього руху України.

В даній дорожній ситуації водій автомобіля ДЕУ Нубіра ОСОБА_2 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_4 шляхом виконання ним вимог п.18.1 Правил дорожнього руху України, для чого у нього не було перешкод технічного характеру.

В даній дорожній ситуації дії водія автомобіля ДЕУ Нубіра ОСОБА_2 не відповідали вимогам п..18.1 Правил дорожнього руху України, та з технічної точки зору, знаходились в причинному зв'язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

-висновком судової автотехнічної експертизи № 1073/14 від 24.11.2014 р., відповідно до якої (згідно свідчень ОСОБА_4.) в дорожній ситуації, що склалась, водій автомобіля ДЕУ Нубіра ОСОБА_2 повинен був діяти у відповідності до вимог п.12.2, п.18.1 Правил дорожнього руху України.

В дорожній ситуації, що склалась, водій автомобіля ДЕУ Нубіра ОСОБА_2 мав технічну можливість запобігти даній ДТП, діючи відповідно до вимог п.18.1 Правил дорожнього руху України.

В діях водія автомобіля ДЕУ Нубіра ОСОБА_2 вбачаються невідповідність вимогам п..18.1 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору, знаходились в причинному зв'язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди.

Висновком комплексної судово-медичної, транспортно-трассологічної та авто технічної експертизи № 40/9714/109 від 27.09.2016 р. підтверджені висновки попередніх автотехнічних

експертиз (виходячи з показань пішохода ОСОБА_4.) щодо оцінки дій водія ОСОБА_2

Факт отримання ОСОБА_4 тілесних ушкоджень в результаті ДТП 12.01.2014 р. підтверджується висновком судово-медичної експертизи №71-А/14 від 31.01.2014 р., відповідно до якої у зв'язку з ДТП 12.01.2014 р. у ОСОБА_4 мали місце садна скроневої області справа, які є легкими тілесними ушкодженнями, та закритий осколковий перелом обох кісток правої гомілки в верхній третині із зміщенням, що відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Згідно довідки КЗОЗ «ХМКЛШНМД ім..Мещанінова», ОСОБА_3, 2004 року народження, знаходилась на стаціонарному лікуванні у відділенні політравми з 12.01.2014 р. по 16.01.2014 р. з діагнозом: «ЗЧМТ, струс головного мозку, наскрізна забито-рвана рана нижньої губи, закритий перелом кісток носу без зміщення (а.с.29).

Отримання тілесних ушкоджень неповнолітньою ОСОБА_3 при ДТП - відповідачем в судовому засіданні не оспорювалось.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 1595-С/14 від 20.08.2014 р., № 1596-С/14 від 20.08.2014 р., під час вказаної дорожньо-транспортної пригоди неповнолітня донька ОСОБА_4 - ОСОБА_3 2004 року народження, отримала тілесні ушкодження легкої тяжкості , а саме сукупна черепно-мозкова травма та травма кісток лицьового черепу у вигляді струсу головного мозку з забитою (наскрізною) раною на нижній губі та переломом носової кістки.

В обґрунтування вимог про відшкодування матеріальної шкоди позивачем були надані письмові докази, що підтверджують понесені нею витрати: на придбання лікарських препаратів на загальну суму 1134,05 грн., сплати на користь ДУ «Інститут неврології, психіатрії та наркології НАМНУ» сум у розмірі 100,00 грн. та 150,00 грн., вартість проїзду до м.Дніпропетровська у розмірі 177,56 грн. та 122,98 грн., на дистанційне навчання неповнолітньої ОСОБА_3 в гімназії «Очаг» у розмірі 1020,00 грн., з врахуванням банківських послуг у розмірі 20,00 грн.

Крім того, надана довідка Західної державної об'єднаної податкової інспекції м.Харкова від 17.05.2015 р. про заборгованість позивача зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування станом на 06.05.2015 р. у розмірі 1267,88 грн., яка виникла в період тимчасової непрацездатності позивача; звіт про оцінку майна, відповідно до якого втрата товарного виду пальто позивача, пошкодженого в результаті ДТП, становить 557,20 грн.; квитанція про сплату вартості проведення оцінки майна у розмірі 200,00 грн.

Таким чином, загальний розмір матеріальної шкоди, завданої позивачеві в результаті ДТП, підтверджений письмовими доказами, становить 4729 грн. 67 коп. і вказана сума має бути стягнута з відповідача на користь позивача з підстав, передбачених ст.ст.1166, 1187 ЦК України.

При цьому до суми матеріальної шкоди суд не зараховує заборгованість позивача перед ПАТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором у розмірі 12607,74 грн., оскільки з наданої суду довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» від 11.06.2015 р. не можливо встановити причини та час виникнення вказаної заборгованості, а також не встановлено, чи була вона сплачена позивачем.

Вимоги позивача в частині відшкодування інших витрат, зокрема, на масаж, за користування послугами таксі, консультації психотерапевта, суд вважає недоведеними, оскільки вказані витрати не підтверджені письмовими доказами.

Суд вважає переконливими доводи позивача щодо отримання нею моральної шкоди, завданої з вини відповідача, яка полягає у фізичному болі та стражданнях, яких вона зазначала у зв'язку з каліцтвом та ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких позивач зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої та її неповнолітньої доньки ОСОБА_3, у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв'язку із пошкодженням її майна (пальто).

Враховуючи вимоги розумності та справедливості суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 75000, 00 грн., відповідно до вимог ст.ст.23, 1167, ч.1 ст.1168 ЦК України.

Доводи відповідача про повне відшкодування позивачеві шкоди, завданої в результаті ДТП, суд вважає недоведеними. Так, позивач внаслідок травм, отриманих під час ДТП 12.01.2014 р., і після закінчення стаціонарного лікування в КЗОЗ «ХМКЛШНМД ім..Мещанінова» також продовжувала лікуватись, що підтверджується висновком судово-медичного експерта, до

01.04.2016 р. мала інвалідність третьої групи, у зв'язку з чим була обмежена у працездатності, тривалий час відчувала фізичний біль, і наразі її здоров'я остаточно не відновлено.

За таких обставин суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

З підстав, передбачених ст.88 КПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 640,00 грн. щодо вимоги майнового характеру, задоволеної судом, та у розмірі 640,00 грн. щодо вимоги немайнового характеру (відшкодування моральної шкоди), оскільки вона також задоволена судом.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 209, 212, 213, 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовільнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4729 грн. 67 коп. як відшкодування матеріальної шкоди та 75000,00 грн. як відшкодування моральної шкоди, завданої злочином.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1280,00 грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м.Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Головуючий - суддя: