Єдиний унікальний номер 341/1180/15-ц
Номер провадження 2/341/21/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

26 липня 2017 року м. Галич

Галицький районний суд, Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Мули О.Д.

секретаря: Гомерди Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Галичі справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» про визнання додаткової угоди недійсною,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» про визнання додаткової угоди не дійсною про визнання додаткової угоди недійсною.

В обґрунтування позову покликається на те, що 25 грудня 2007 року між ним та відповідачем укладено кредитний договір № IFL0GA, згідно з п.7.1 якого він отримав кредит в сумі 30 000, 00 грн. на споживчі цілі з терміном повернення 25.12.2017 року. Внаслідок погіршення матеріального стану, відсутність роботи, від допустив заборгованість по платежах. На підставі цього відповідач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за даним кредитним договором. В процесі розгляду справи, в якості обґрунтування суми заборгованості, відповідачем подано суду копію додаткової угоди до кредитного договору № IFL0GA від 08.10.2012 р., згідно якої сума тіла кредиту збільшилася більше ніж на 15 000, 00 грн. і станом на 08.12.2012 р. склала 45 781, 81 грн. Про укладення вказаної додаткової угоди ОСОБА_1 відомо не було, ознайомившись з її текстом він виявив, що в розділах «позичальник» в угоді та додатку до неї біля його прізвища ОСОБА_1 проставлені підписи, які йому не належать. Тобто, жодної додаткової угоди з відповідачем стосовно отриманого ним кредиту він не укладав та не підписував, оскільки ця угода суперечить його інтересам, оскільки відповідно до неї значно збільшується борг перед банком.

ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, подав заяву про розляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримав з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив визнати додаткову угоду недійсною, стягнути з відповідача на його користь судові витрати, повязані із проведенням почеркознавчої експертизи.

Відповідач в судове засідання представника не направив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи без участі представника не подав.

Судом ухвалено розглядати справу в порядку заочного провадження.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що 25 грудня 2007 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір № IFL0GA, згідно якого ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 30 000, 00 грн. на споживчі цілі з терміном повернення 25.12.2017 року. В ході виконання кредитного договору ОСОБА_1 не проводив сплату кредитних ресурсів та нарахованих по кредиту відсотків, на підставі цього ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості за даним кредитним договором. В процесі розгляду справи, в якості обґрунтування суми заборгованості, відповідачем подано суду копію додаткової угоди до кредитного договору № від 08.10.2012 р., згідно якої сума тіла кредиту збільшилася більше ніж на 15 000, 00 грн. і станом на 08.12.2012 р. склала 45 781, 81 грн. Про укладення вказаної додаткової угоди йому нічого відомо не було, ознайомившись з її текстом він виявив, що в розділах «позичальник» в угоді та додатку до неї біля його прізвища ОСОБА_1 проставлені підписи, які йому не належать. Тобто, жодної додаткової угоди з відповідачем стосовно отриманого ним кредиту він не укладав та не підписував, оскільки ця угода суперечить моїм інтересам, оскільки відповідно до неї значно збільшується борг перед банком.

Ухвалою суду від 13 березня 2017 року у справі призначено судову почеркознавчу експертизу.

Згідно висновку експерта Івано-Франківського НДЕКЦ № 1.1.-97/17 від 25 травня 2017 року підписи у графі «Позичальник» від імені ОСОБА_1 у додатковій угоді від 08 жовтня 2012 року до кредитного договору № IFL0GA від 25 грудня 2007 року та додатку до Додаткової угоди № 1 виконані не ОСОБА_1, а іншою особою.

Відповідно ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Враховуючи, що додаткова угода від 08 жовтня 2012 року до кредитного договору № IFL0GA від 25 грудня 2007 року та додаток до Додаткової угоди № 1 не підписувалась ОСОБА_1, суд приходить до висновку про відсутність вільного волевиявлення позивача, яке б відповідало її внутрішній волі на укладення такої угоди.

Враховуючи вищенаведене, висновок проведеної судової почеркознавчої експертизи, суд вважає, що позов про визнання додаткової угоди недійною слід задовольнити.

Також з відповідача слід стягнути 243 грн. 60 коп. судового збору в дохід держави.

На підставі викладеного, ст. ст., 526, 527, 530, 549 552, 610, 1046 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст. ст. 79-81, 84, 86 88, 209, 213 215, 223 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання додаткової угоди недійсною - задовольнити.

Визнати недійсною додаткову угоду від 08 жовтня 2012 року до кредитного договору № IFL0GA НОМЕР_1 від 25.12.2007 року, сторонами якої є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати: - 900 грн. за проведення судової експертизи.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» в дохід держави судові витрати - 243, 60 грн. судового збору.

Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Згідно загального порядку оскарження, дане рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Івано-Франківської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя:ОСОБА_2