Справа № 462/8977/14 Головуючий у 1 інстанції: Боровков Д.О.
Провадження № 22-ц/783/3079/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Я. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Ванівського О.М.., ОСОБА_2,

секретар: Бадівська О.О.,

за участі в судовому засіданні позивача ОСОБА_3, представника відповідача ПП «ВВП Сервіс» ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Залізничного районного суду м.Львова від 25 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Приватного підприємства «ВВП Сервіс», третя особа: директор Приватного підприємства «ВВП Сервіс» ОСОБА_6 про скасування наказів, поновлення на роботі незаконно звільненого працівника та оплату за вимушений прогул, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 25 січня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_3 до Приватного підприємства «ВВП Сервіс» (третя особа: директор Приватного підприємства «ВВП Сервіс» ОСОБА_6) про скасування наказів, поновлення на роботі незаконно звільненого працівника та оплату за вимушений прогул відмовлено.

Вказане рішення оскаржила ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_3

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 02 червня 2016 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_5 відхилено. Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 25 січня 2016 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_3, подану представником ОСОБА_5 задоволено частково.Ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 02 червня 2016 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення скасувати та постановити нове рішення, яким задоволити позовні вимоги в повному обсязі. Вважає рішення незаконним, необгрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи. Зазначає, що судом не взято до уваги ту обставину, щоу наказі № 22/09-2014 від 22.09.2014 року зазначено, що такий виданий на виконання наказу від 01.09.2014 року № 01/09-2014 «Про зміни в організації виробництва і праці на підприємстві». Зазначений наказ стосується інших працівників підприємства, а не диспетчерів. При цьому у наказі № 22/09-2014 від 22.09.2014 року, яким введено в дію новий штатний розпис зі зміненим посадовим окладом, для позивача, немає жодного посилання на наказ від 01.09.2014 року. Зазначений наказ не може бути належним доказом того, що на підприємстві відбулись зміни в організації виробництва і праці, які призвели до зміни істотних умов праці позивача, а саме до зменшення заробітної плати. Вказує на те, що відповідачем не обґрунтовано, а судом не взято до уваги, які зміни в організації виробництва і праці стали підставами для видачі наказу № 22/09-2014 від 22.09.2014 року про зменшення розміру посадового окладу, а також видачу наказів: № 14/11-2014 від 14.11.2014 року, про перенесення строку вступу в дію змін умов праці та № 19-2/11-2014 від 19.11.2014 року звільнення з посади диспетчера ОСОБА_3 Відповідачем порушено вимоги ст. 97 КЗпП України, в якій зазначено, що власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.

В судове засідання третя особа не зявилася, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи у її відсутності, зважаючи на те, що така особа повідомлялась про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від неї до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду представлено не було та зважаючи на вимоги ч.2 ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача на підтримання апеляційної скарги, представника відповідача в заперечення скарги, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги. колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Як вбачається із змісту оскаржуваного рішення суду першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову та посилаючись, зокрема, на п.6 ст. 36, ч.3 ст. 32 КЗпП України, п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 16.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», суд виходив з того, що позивач ОСОБА_3 працював на посаді диспетчера диспетчерської служби ПП «ВВП Сервіс» з 24.12.2012 року, з посадовим щомісячним окладом у розмірі 3700 грн. У посадові обовязки позивача входило забезпечувати виконання диспетчеризації обєкту за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 226, що підтверджується посадовою інструкцією диспетчера ПП «ВВП Сервіс». У звязку зі зменшенням обсягу обєму виконаних робіт, а також порядку їх оплати директором ПП «ВВП Сервіс» ОСОБА_6 був виданий наказ № 01/09-2014 від 01.09.2014 року про зміни в організації виробництва та праці на підприємстві. Відповідно до п. 1 зазначеного наказу було вирішено перерозподілити виконання обовязків працівниками, забезпечити рівномірне навантаження щодо обємів виконуваної роботи та затрат робочого часу в границях 40-годинного робочого часу. Факт зменшення об'єму виконаних робіт на ПП "ВВП Сервіс" підтверджується аналізом цивільних договорів, укладеними між відповідачем та ТОВ "Будстар Груп" у 2014 році, а також фінансовою звітністю відповідача станом на 30 вересня 2014 року, з якої вбачається, що чистий дохід підприємства за 9 місяців 2014 року склав 2712800,00 грн., що в двічі менше в порівнянні за той же період 2013 року, коли дохід підприємства складав 5750000,00 грн. На виконання вищевказаного наказу № 01/09-2014 від 01.09.2014 року був виданий наказ №22/09-2014 від 22.09.2014 року «Про зміну умов праці», яким було зменшено з 22.11.2014 року посадові оклади диспетчерам ПП «ВВП Сервіс», з аналізу штатних розписів підприємства на 2014 рік вбачається, що посадовий оклад диспетчера був зменшений з 3700 грн. до 2800 грн. Крім того, був виданий наказ № 29/09-2014 від 29.09.2014 року «Про зміну істотних умов працівників та становлення неповного робочого дня із погодинною оплатою праці». Зазначеним наказом з 02.12.2014 року на підприємстві була введена погодинна плата праці, а також встановлений неповний робочий день 5 годин за графіком з 10.00 год. до 16.00 год. з перервою на обід з 12.00 год. до 13.00 год. для наступних категорій працівників: директора, бухгалтера, головного інженера, інженера-електрика. Крім того, були змінені істотні умови праці працівникам відділу енергетичного забезпечення з відрядної на погодинно-преміальну систему оплати праці. З метою раціоналізації робочих місць, впровадження нових форм та методів в організації праці в 13.11.2014 року ПП «ВВП Сервіс» запроваджено зміни в організації виробництва, перерозподілені функціональні обовязки, а саме до посадових обовязків монтажника систем вентиляції, кондиціювання повітря додано обовязок забезпечувати виконання диспетчеризації обєкту за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 226. Аналогічний перерозподіл посадових обовязків відбувся щодо посади інженера електрика, виконавця робіт з телекомунікаційних систем та мереж, монтажника звязку кабельника, головного інженера. ПП «ВВП Сервіс» у попередженні № 1 від 22.09.2014 року попередило позивача про зміну істотних умов праці, зменшення окладу диспетчера до 2800 грн. та запропонувало подати письмову згоду або відмову від продовження роботи на підприємстві. 13.11.2014 року позивач подав заяву до ПП «ВВП Сервіс», в якій повідомив про свою відмову від продовження роботи при зміні істотних умов праці. Крім того, аналогічні заяви були подані всіма диспетчерами, що визнається всіма учасниками судового процесу, а відтак не підлягає доказуванню відповідно до вимог ч. 1 ст. 61 ЦПК України. У звязку з поданням всіма диспетчерами заяв про відмову від продовження роботи директором ПП «ВВП Сервіс» був виданий наказ № 13/11-2014/1 від 13.11.2014 року про підготовку наказів на звільнення зазначених працівників, а також наказу про продовження строку введення в дію наказу № 22/09-2014 від 22.09.2014 року та наказу про введення в дію нового штатного розпису. Наказом № 14/11-2014 від 14.11.2014 року строк вступу в дію змін умов праці був перенесений на один місяць до 22.12.2014 року. Наказом № 19-2/11-2014 від 19.11.2014 року позивача було звільнено з посади диспетчера з 23.11.2014 року на підставі п.6 ст. 36 КЗпП України. 22.12.2014 року наказом № 6-22/12-2014 ПП «ВВП Сервіс» зазначений наказ був скасований, а дата звільнення позивача була змінена на 22.12.2014 року, тобто на дату вступу в дію нових істотних умов праці на підприємстві. Суд прийшов до висновку про те, що зміна істотних умов праці, про яку позивач був повідомлений більше ніж за два місяці, та від яких він відмовився, відбулася за безспірної наявності змін в організації виробництва і праці, які направлені на раціоналізацію робочих місць, впровадження нових форм та методів в організації праці, а відтак відповідачем не було порушено трудових прав позивача при його звільненні. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що до звільнення позивача з роботи на підприємстві працювало 10 диспетчерів на умовах безстрокового трудового договору. У період грудня 2014 року січня 2015 року на вакантні посади було прийнято 7 диспетчерів за цивільно-правовими угодами. На даний час посад диспетчерів у штатному розкладі ПП «ВВП Сервіс» немає, що підтверджується штатним розписом, який був введений в дію з 05.01.2015 року. Тобто, при меншій кількості диспетчерів підприємство змогло забезпечити виплату винагороди диспетчерам на попередньому рівні. До того ж, розмір такої винагороди забезпечувався виконанням диспетчерами додаткових видів робіт, що підтверджується, окрім пояснень представників відповідача, документальними даними і податковим розрахунком форми №1 Д. За таких обставин, виконання обовязків диспетчерів на умовах цивільно-правових договорів також безумовно підтверджує наявність змін в організації виробництва і праці на ПП «ВВП Сервіс». Суд не бере до уваги твердження позивача, що його має бути поновлено на роботі в звязку з тим, що йому в день звільнення не було видано трудової книжки, з огляду на наступне. Як убачається з акту ПП «ВВП Сервіс» від 21.11.2014 року позивач відмовився отримувати трудову книжку, що у судовому засіданні підтвердила свідок бухгалтер відповідача ОСОБА_7, позивач у судовому засіданні пояснив, що 21.11.2014 року йому ніхто не пропонував отримувати трудову книжку, а запропонували йому її отримати значно пізніше, що підтвердив у судовому засіданні свідок ОСОБА_8, який також працював на посаді диспетчера. Разом з тим, сам по собі факт не видачі або неотримання працівником трудової книжки в день його звільнення не може слугувати підставою для поновлення на роботі. Проте, якщо позивач вважає, що відповідачем були порушені його трудові права в звязку з несвоєчасною видачею трудової книжки, це не позбавляє його можливості звернутися до суду з окремим позовом. Враховуючи наведене, суд дослідивши докази у їх сукупності, прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю та необґрунтованістю.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, доводи ж апеляційної скарги висновків суд не спростовують.

Як вбачається із матеріалів справи, правильно встановлено судом першої інстанції та позивачем не спростовано, а також вбачається із судових рішень, що набрали законної сили та переглянуті судом касаційної інстанції у справах із схожими предметами та підставами позовів за участю того ж відповідача (№462/123/15 рішення від 24.07.2015 року у справі за позовом ОСОБА_9 до ПП «ВВП Сервіс», третя особа директор ПП «ВВП Сервіс» ОСОБА_6 про скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу; та №462/121/15 рішення від 6.07.2015 року у справі за позовом ОСОБА_10 до ПП «ВВП Сервіс», третя особа директор ПП «ВВП Сервіс» ОСОБА_6 про скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу), узв'язку зі скрутним фінансовим становищем підприємства, з метою необхідності раціоналізації робочих місць задля недопущення простою у роботі та невиконання господарських зобов'язань, взятих на себе підприємством, директором ПП «ВВП Сервіс» ОСОБА_6 виданий наказ від 1 вересня 2014 року № 01/09-2014 про зміни в організації виробництва та праці на підприємстві, п. 1 якого було вирішено перерозподілити виконання обов'язків працівниками, забезпечити рівномірне навантаження щодо об'ємів виконуваної роботи та затрат робочого часу у межах 40-годинного робочого часу. На виконання вищевказаного наказу виданий наказ від 22 вересня 2014 року № 22/09-2014 «Про зміну умов праці», яким зменшено з 22 листопада 2014 року посадові оклади диспетчерам ПП «ВВП Сервіс» до 2 800 грн. Також виданий наказ від 29 вересня 2014 року № 29/09-2014 «Про зміну істотних умов працівників та встановлення неповного робочого дня із погодинною оплатою праці», за яким з 2 грудня 2014 року на підприємстві була введена погодинна оплата праці, а також встановлений неповний робочий день 5 годин за графіком з 10 год. до 16 год. з перервою на обід з 12 год. до 13 год. для наступних категорій працівників: директора, бухгалтера, головного інженера, інженера-електрика. Крім того, були змінені істотні умови праці працівникам відділу енергетичного забезпечення з відрядної на погодинно-преміальну систему оплати праці. З метою раціоналізації робочих місць, впровадження нових форм та методів в організації праці з 13 листопада 2014 року ПП «ВВП Сервіс» запроваджено зміни в організації виробництва, перерозподілені функціональні обов'язки, а саме до посадових обов'язків виконавця робіт з телекомунікаційних систем та мереж додано обов'язок забезпечувати виконання диспетчеризації об'єкту за адресою: вул. Городоцька, 226. Аналогічний перерозподіл посадових обов'язків відбувся щодо посади інженера-електрика, монтажника систем вентиляції, кондиціювання повітря, монтажника зв'язку-кабельника, головного інженера.

22.09.2014 року позивача попереджено про зміну істотних умов праці, зменшення окладу диспетчера до 2800 грн. та запропоновано подати письмову згоду або відмову від продовження роботи на підприємстві, проте згідно заяви від 13 листопада 2014 року позивач відмовився від продовження роботи при зміні істотних умов праці.

У зв'язку з поданням всіма диспетчерами заяв про відмову від продовження роботи директором ПП «ВВП Сервіс» виданий наказ від 13 листопада 2014 року № 13/11-2014/1 про підготовку наказів на звільнення працівників, а також наказу про продовження строку введення в дію наказу від 22 вересня 2014 року № 22/09-2014 та наказу про введення в дію нового штатного розпису.

Наказом від 14 листопада 2014 року № 14/11-2014 строк вступу в дію змін умов праці перенесений на один місяць до 22 грудня 2014 року.

Наказом від 28 листопада 2014 року № 28-6/11-2014 позивача звільнено з посади диспетчера з 29 листопада 2014 року на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України. 22 грудня 2014 року наказом № 6-22/12-2014 ПП «ВВП Сервіс» зазначений наказ скасований, а дата звільнення позивача змінена на 22 грудня 2014 року, тобто на дату вступу в дію нових істотних умов праці на підприємстві.

Зважаючи на вказане треба вважати, що зміна істотних умов праці, про яку позивач був повідомлений більше ніж за два місяці, та, від роботи в яких він відмовився, відбулася за наявності змін в організації виробництва і праці, які направлені на раціоналізацію робочих місць, впровадження нових форм та методів в організації праці, тому звільнення позивача з роботи проведено з дотриманням вимог трудового законодавства.

Вказане відповідає нормам закону, на які правильно посилався суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення, а саме: ст.ст. 32, 36 КЗпП України та ст. 64 ГК України, а, також, тлумаченням вказаних норм у Постанові Пленуму Верховного суду України від 6 листопада 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами трудових спорів».

Зважаючи на вказане доводи апеляційної скарги слід вважати безпідставними та саму скаргу відхилити, залишивши рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, -

у х в а л и л а:

апеляційну скаргуОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_3 відхилити.

РішенняЗалізничного районного суду м. Львова від 25 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: О.М. Ванівський

ОСОБА_2