Справа № 355/183/17 Головуючий у І інстанції Єременко В. М.
Провадження № 22-ц/780/4062/17 Доповідач у 2 інстанції Сліпченко О. І.
Категорія 26 08.08.2017
УХВАЛА

Іменем України

08 серпня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого: Сліпченка О.І.,

суддів: Іванової І.В., Гуля В.В.,

за участю секретаря: Дрозда Р.І.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Баришівського районного суду Київської області від 26 червня 2017 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, вислухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів,-

встановила:

У лютому 2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (надалі ПАТ КБ «Приватбанк» та/або Банк) звернувся з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що ОСОБА_2 звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписала заяву № б/н від 26.11.2012 року та отримала кредит у розмірі 15000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку.

Вважає, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», затверджених наказом № СГІ-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Копії Витягу з «Умов та правил надання банківських послуг» та Витягу з «Тарифів Банку» додаються до позовної заяви.

У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 22.11.2016 року має заборгованість - 106219,65 грн., яка складається з наступного:

15532.03 грн. - заборгованість за кредитом; 82283.50 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2869.85,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина), 5034,27 грн. - штраф (процентна складова), які просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 та відповідно до окремої заяви про забезпечення позову накласти арешт на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами площею 54.3 кв.м., розташований за адресою: вул. Радянська, 8, в с. Гостролуччя, Баришівського району, Київської області.

Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 26 червня 2017 року відмовлено у задоволенні позову та у задоволенні заяви про забезпечення позову..

Не погоджуючись з рішенням суду позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення норм процесуального права просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що у даному випадку судом першої інстанції ці вимоги закону у повному обсязі виконано.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору № б/н від 26.11.2012 року ОСОБА_2 підписала анкету-заяву та отримала кредит у розмірі 15000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

Останній платіж за договором № б/н від 26.11.2012 року, згідно наданого суду розрахунку заборгованості (а.с.10-11) є не повним, починається з 16.01.2014 року та закінчується, станом на 22.11.2016 року. В даному розрахунку не містяться відомості щодо суми погашення за наданим кредитом і відсутні будь-які відомості в розрахунках за попередні роки, починаючи з дати укладення договору.

Станом на 22.11.2016 року позивач ПАТ КБ «Приватбанк» нарахував відповідачу суму заборгованості за Кредитним договором б/н в розмірі 106 219.65 гривень.

Ухвалюючи рішення про відмову в позові, суд першої інстанції виходив з того, що хоча вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості обґрунтовані, заяву подано до суду з пропуском позовної давності, і колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Оскільки наявними в матеріалах справи письмовими доказами підтверджується факт укладення між сторонами договору та факт існування за ним заборгованості внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх обов'язків, правильним є висновок суду першої інстанції про обґрунтованість вимог ПАТ КБ "Приватбанк".

Разом з тим, згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як роз'яснив Верховний Суд України в правовій позиції, висловленій в постанові №6-14цс14 від 19 березня 2014 року, відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Враховуючи, що ОСОБА_2 повинна була здійснювати обов'язковий щомісячний платіж, що встановлено «Правилами користування платіжною карткою» та визначено у «Тарифах обслуговування кредитних карт», перебіг позовної давності в даному випадку згідно наданого розрахунку заборгованості за договором №б/н від 26.11.2012 року повинен був початися з 16.01.2014 року, а можливо і раніше, так як представник відповідача ОСОБА_4 вказує на п'ятирічний пропущений строк звернення до суду з позовною заявою.

В Анкеті-заяві взагалі не зазначена сума на отримання так званого кредитного договору без номера.

Саме останній платіж за грошовим зобов'язанням враховується при обчисленні строку позовної давності, але з наданих Банком суду матеріалів до позовної заяви, такі відомості відсутні. Дана правова позиція визначена Верховним Судом України, а саме з урахуванням постанови Верховного Суду України від 27.01.2016 року по справі № 6-990цс15 по справі № 6-1707цс15 і застосовується в судовій практиці.

Таким чином, початок перебігу позовної давності за договором кредиту по сплаті суми кредиту, відсотків та штрафних санкцій починається з моменту порушення строку його погашення, який Банком не визначений в позові і тому його відлік починається з 16.01.2014 року, тобто з того часу, коли Банк зробив розрахунок, який надав суду.

Частина 1 ст. 266 ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо) .

Отже, у відповідності до положень ст. 258, 266 ЦК України стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Позивач звернувся до суду з позовом 13.02.2017 року, де загальна заборгованість за договором нарахована станом на 22.11.2016 року, а останнє погашення простроченої заборгованості відповідачем, відповідно до розрахунку позивача не відображено.

Відповідно до частин 3, 4 та 5 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові; якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Представник відповідача ОСОБА_4, - 26.06.2017 року звернувся до суду з заявою про застосування позовної давності, яка розглянута судом, де він аргументовано довів суду наявність пропущення строку позовної давності Банком. Питання щодо поважності пропуску строку позовної давності Банком не ставилось.

Враховуючи те, що в частині застосування судом першої інстанції строку позовної давності апеляційна скарга доводів не містить, - колегія суддів вважає, що останній погодився з таким висновком місцевого суду.

Крім того, оскільки в матеріалах справи заяви відповідача про застосування наслідків пропуску позовної давності, зробленою ним до ухвалення рішення, законним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову ПАТ КБ "ПриватБанк" з підстав пропуску ним позовної давності.

Доводів, які б спростували законність та обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції рішення, апеляційна скарга позивача не містить.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому дане рішення є законним та обґрунтованим.

Підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - відхилити.

Рішення Баришівського районного суду Київської області від 26 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: