Провадження № 2/470/192/17
Справа № 470/443/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2017 року смт Березнегувате

Березнегуватський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Міщенка Г.В.,

при секретарі Шелестюк І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - біржа нерухомості "Едвайс-Консульт", про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку дійсним,

В С Т А Н О В И В:

19 липня 2017 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідача.

У позовній заяві вказала, що 23 червня 1999 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали договір купівлі-продажу житлового будинку № 27, що знаходиться по вулиці Ярошенка в селі Висунськ Березнегуватського району Миколаївської області, який було зареєстровано на біржі нерухомості «Едвайс-Консульт». На момент укладення договору сторони досягли усіх істотних умов по суті цього договору та відбулося його виконання, але угода не була посвідчена нотаріально. З цієї причини позивачка не може продати житловий будинок.

У зв'язку з викладеним, ОСОБА_1 просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку.

Представник позивачки за довіреністю ОСОБА_3 у судове засідання надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, а справу просила розглянути без її участі.

Відповідач направив до суду заяву про визнання позову та розгляд справи без його участі.

Третя особа напнравила письмову заяву про розгляд справи без присутності представника та незаперечення проти задоволення позовних вимог.

Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні в ній докази, доходить такого.

Судом встановлено, що 23 червня 1999 року сторони уклали договір купівлі-продажу житлового будинку № 27, що знаходиться по вулиці Ярошенка в селі Висунськ Березнегуватського району Миколаївської області, який було зареєстровано на біржі нерухомості «Едвайс-Консульт» в журналі реєстрації біржових угод за реєстровим № 586 ( а. с. 2 ).

У подальшому позивачка зареєструвала своє право власності на будинок в Березнегуватській філії Миколаївського бюро технічної інвентаризації ( а. с. 2 зв. ).

Як вбачається з копії свідоцтва про зміну імені ( а. с. 9 ), позивачка 19 жовтня 2012 року змінила прізвище з "Цебеняк" на "Кравченко".

Між сторонами була досягнута згода з усіх суттєвих умов договору та відбулося його повне виконання, тобто продавець передав у власність покупцю житловий будинок за суму, вказану в договорі.

Позивачка має намір продати житловий будинок, однак відсутність нотаріального посвідчення договору перешкоджає їй в цьому, оскільки договори, які реєструвалися на торгових біржах, нотаріусами не приймаються для подальших дій.

Згідно з положеннями ст.5 ЦК України та п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правовий статус майна, а також права та обов'язки суб'єктів цивільних правовідносин щодо цього майна визначаються нормами матеріального права, які були чинними на час його створення або набуття.

Положеннями ст.42 ЦК 1963 року, який має застосовуватися до спірних правовідносин, дозволялося укладення цивільно-правових угод у вигляді усної та письмової форми ( простої або нотаріальної ).

Як передбачено ст.ст.128, 153 ЦК 1963 року, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

Згідно з вимогами ст.227 ЦК 1963 року, договір купівлі-продажу житлового будинку, повинен бути укладений у письмовій формі з обов'язковим нотаріальним посвідченням.

Невиконання цих вимог тягне недійсність такої угоди із застосуванням наслідків реституції, передбачених ч.2 ст.48 ЦК 1963 року.

За змістом ст.47 ЦК 1963 року, нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

У той же час, відповідно до правил ст.15 Закону України "Про товарні біржі", угоди, які укладені учасниками біржі щодо купівлі-продажу товарів або об'єктів нерухомості, допущених до обігу на товарній біржі та зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Така угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.

Оскільки позивачкою надані належні докази на підтвердження факту укладення договору та його повного виконання, також враховуючи, що зі змісту позову вбачається, що відповідач на той час ухилився від нотаріального посвідчення договору, суд вважає що позов є обгрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку дійсним задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку № 27, що знаходиться по вулиці Ярошенка в селі Висунськ Березнегуватського району Миколаївської області, який було зареєстровано 23 червня 1999 року на біржі нерухомості «Едвайс-Консульт» в журналі реєстрації біржових угод за реєстровим № 586.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Г. В. Міщенко