Справа № 550/410/17
Провадження № 2/550/162/17
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 листопада 2017 року смт. Чутове
Чутівський районний суд Полтавської області
в складі: головуючого судді - Михайлюк О.І.,
при секретарі судового засідання - Самойленко Н.В.,
за участю:
позивача - ОСОБА_1 ,
представника позивача - ОСОБА_2 за довіреністю від 04.10.2016 р.,
відповідача ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки і піклування Скороходівської Селищної ради Чутівського району Полтавської області про збільшення розміру стягуваних аліментів на малолітню дитину та позбавлення батьківських прав,-
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернулась з позовом до ОСОБА_3 , в якому просила позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та збільшити розмір стягуваних аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утриманця доньки ОСОБА_4 з 1/4 частини до 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття дитиною.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідач повністю ігнорує обов`язок покладений на нього та ухиляється від виховання доньки, не приділяв та не приділяє належної уваги вихованню доньки та не турбувався про стан її здоров`я, не проявляв та не проявляє турботи та любові до дитини, не займався матеріальним утриманням сім`ї, що стало однією із причин припинення шлюбних відносин.
Позивач зазначає, що рішенням Чутівського районного суду Полтавської області з від 24.12.2007 р. з ОСОБА_3 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 30.10.2007 року, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Однак, на сьогоднішній день по невідомим причинам відповідачем дане рішення суду не виконується у зв`язку з чим у відповідача існує заборгованість зі сплати аліментів, яка станом на 01.08.2016 р. становила 25 286,50 грн.
Позивач вказує, що вона працює в Пренатальному центрі Полтавської обласної клінічної лікарні ім. Скліфосовського на посаді медсестри-анестезистки, отримує достатню заробітну плату для утримання доньки та характеризується з позитивної сторони, зокрема характеризується як добросовісна, відповідальна та енергійна працівниця, немає шкідливих звичок, чуйна та турботлива мати.
Позивач також вказує, що донька погано пам`ятає свого біологічного батька, оскільки останній її не провідує та не спілкується з нею, враховуючи дану обставину, яка створена виключно бездіяльністю відповідачем, вважає за доцільне позбавити батьківських прав останнього, тим самим дати можливість на повноцінний розвиток та формування, як особистості ОСОБА_4 .
Окрім того, згідно Висновку опікунської ради Скороходівської селищної ради, ОСОБА_1 проживає за адресою АДРЕСА_1 , при проведенні обстеження від 24.10.2016 року, підтверджуються ті обставини, що за зазначеною адресою проживають ОСОБА_1 та її донька ОСОБА_5 , батько останньої ОСОБА_3 з сім`єю не проживає, вихованням доньки не займається, ні матеріальної, ні моральної підтримки не надає. Не відвідує доньку ні вдома, ні в школі, не телефонує, не цікавиться її життям.
У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, просили його задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позові.
Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечував, вважав його безпідставним та необґрунтованим.
В обґрунтування заперечень відповідач посилається на те, що 28.01.2015 р. був мобілізований Новосанжарським районним військовим комісаріатом та 29.03.2016 р. звільнений з військової служби. Відповідач вказує, що на даний час він проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 та в період з 17.01.2017 р. по 15.04.2017 р. безпосередньо брав участь в АТО.
Відповідач зазначає, що проходження військової служби не давало можливості протягом останніх років бачитися з донькою так часто, як хотілося б. Однак, як зазначає відповідач, він брав та бере участь у житті дитини. Так, у 2016 році, коли донька потрапила до лікарні з діагнозом: «апендицит» він брав участь у лікуванні. Також, зазначає, що навідував доньку у школі та на її день народження. Відповідач зазначив, що розпорядженням голови Чутівської райдержадміністрації №526 від 16.11.2009 р. про вирішення спору між батьками ОСОБА_3 та ОСОБА_1 щодо участі у вихованні дитини ОСОБА_4 встановлений порядок побачення батька ОСОБА_3 з дитиною ОСОБА_4 в другу та четверту суботу кожного місяця з 09:00 год. до 12:00 год., за адресою: АДРЕСА_1 . Однак, як вказує відвідач його колишня дружина ОСОБА_1 разом з донькою ОСОБА_4 змінили місце проживання та номери телефонів. Нові місце проживання та номери телефонів йому наразі невідомі.
Крім того, відповідач вказав, що ОСОБА_1 вже зверталась з позовом про позбавлення його батьківських прав стосовно дочки. Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 25.03.2010 р., залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 03.06.2010 р., у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав відмовлено.
Відповідач також зазначив, що йому відомо про заборгованість по аліментах, проте не відомо який саме розмір заборгованості, однак він намагатиметься погасити існуючу заборгованість по аліментах.
Третя особа - орган опіки і піклування Скороходівської Селищної ради Чутівського району Полтавської області у судове засідання не з`явилась, подав суду заяву в якій, з огляду на те, що органом опіки і піклування було надано відповідний висновок, просив розглянути справу за відсутності його представника.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині позбавлення батьківських прав з огляду на наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 (надалі - позивач) та ОСОБА_3 (надалі - відповідач) перебували у зареєстрованому шлюбі.
У шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_3 у подружжя народилася донька ОСОБА_4 , що підтверджується Свідоцтвом про народження.
Рішенням Чутівського районного суду Полтавської області від 24.12.2007 р. шлюб, зареєстрований 03.06.2006 р. Артемівською селищною радою Чутівського району Полтавської області, актовий запис №8, між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.10.2007 р. і до досягнення дитиною повноліття.
16.01.2008 р. видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 .
Суд зазначає, що законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається із Закону України "Про охорону дитинства" від 21.06.2001 року №-2558-ІІІ, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері.
Відповідно до ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.
Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом із батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї від народження.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав здійснюється тільки судом.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16, 17 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків можливе лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
У відповідності до приписів ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
В порушення зазначених вимог позивачем не надано належних та допустимих доказів невиконання відповідачем ОСОБА_3 своїх батьківських обов`язків щодо доньки ОСОБА_4 без поважних на те причин.
Так, з матеріалів справи, а саме з довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, виданої військовою частиною А212 №477 від 03.03.2017 р., листа ІНФОРМАЦІЯ_4 №6/1602 від 30.06.2017 р., листа №1810 від 28.08.2017 р. військової частини НОМЕР_3 , вбачається, що 28.01.2015 р. був мобілізований Новосанжарським районним військовим комісаріатом та 29.03.2016 р. звільнений з військової служби. Відповідач вказує, що на даний час він проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 та в період з 17.01.2017 р. по 15.04.2017 р. безпосередньо брав участь в АТО.
Як було встановлено під час судового засідання, та не заперечується позивачем, відповідач у 2016 році брав участь у лікуванні доньки та навідував доньку у школі та на її день народження. Також судом встановлено, і не заперечується позивачем, що з вересня 2017 року позивач ОСОБА_1 разом з донькою ОСОБА_4 переїхали з АДРЕСА_1 до міста Полтава, де наразі і проживають, а також те, що у доньки ОСОБА_4 змінився номер телефону. Також, позивачем не заперечувався той факт, що вони не повідомляли про зміну номеру телефону доньки, поте зазначили, що це було бажання самої доньки.
У судовому засіданні ОСОБА_4 надала пояснення в яких також вказала, що не хоче спілкуватись з батьком, тому коли він до неї приходив у школу вона втікала від нього.
Суд критично оцінює показання допитаних в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які зазначили, що відповідач свідомо та навмисно ухиляється від виконання батьківських обов`язків та не приймає участі в житті своєї доньки, оскільки такі показання спростовуються наявними матеріалами справи та поясненнями сторін по справі, наданими в судовому засіданні.
Згідно висновку опікунської ради Скороходівської селищної ради від 27.02.2017 р., ОСОБА_3 з сім`єю не проживає, вихованням доньки не займається, ні матеріальної, ні моральної підтримки не надає; не відвідує доньку ні вдома, ні в школі, не телефонує, не цікавиться її життям; у зв`язку з чим опікунська рада дійшла висновку про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина ОСОБА_3 .
Однак, на думку суду вказаний висновок органу опіки та піклування не містить переконливих доказів нехтування відповідачем своїми обов`язками і обставин, з якими Закон пов`язує можливість позбавлення особи батьківських прав. Також суд звертає увагу, що у висновку зазначено про те, що ОСОБА_3 проживає на території селищної ради, однак, судом встановлено, що ОСОБА_3 зареєстрований в смт. Нові Санжари Полтавської області та з 28.01.2015 р. був мобілізований Новосанжарським районним військовим комісаріатом.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що доказів свідомого ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків позивачем не надано, а матеріали справи - не містять.
Крім того, суд зазначає, що наявність у відповідача заборгованості зі сплати аліментів сама по собі не може бути підставою для позбавлення відповідача батьківських прав з урахуванням того, що під час розгляду даної справи судом встановлено, що батько проявляє ініціативу та бажання спілкуватись з донькою, піклуватись про неї та брати участь у її вихованні.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Стосовно позовних вимог про збільшення розміру стягуваних з відповідача аліментів суд зазначає наступне.
Як було встановлено, рішенням Чутівського районного суду Полтавської області від 24.12.2007 р. стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.10.2007 р. і до досягнення дитиною повноліття.
Відповідно до ст. 192. СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Суд зазначає, що позивачем не надано суду доказів наявності обставин, з якими Закон пов`язує можливість зміни (збільшення) розміру аліментів. Наявність у відповідача заборгованості зі сплати аліментів не є підставою, в розумінні ст. 192 СК України, для зміни визначеного рішенням суду розміру аліментів.
При цьому суд враховує, що позивач у позовній заяві зазначила, що вона працює в Пренатальному центрі Полтавської обласної клінічної лікарні ім. Скліфосовського на посаді медсестри-анестезистки та отримує достатню заробітну плату для утримання доньки, на підтвердження чого надала відповідні довідки про заробітну плату.
Крім того, суд вважає необхідним зазначити, що у відповідності до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Тобто, у разі виникнення додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами, при наявності спору, позивач не позбавлена права звернутись до суду з позовом про визначення розміру участі відповідача у додаткових витратах на дитину.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України, враховуючи, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, судові витрати позивача по сплаті судового збору за подання позову відшкодуванню не підлягають.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 3, 11, 15, 16, 60, 61, 88, 209, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -
ВИРІШИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки і піклування Скороходівської Селищної ради Чутівського району Полтавської області про збільшення розміру стягуваних аліментів на малолітню дитину та позбавлення батьківських прав - відмовити повністю.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області через Чутівський районний суд Полтавської області шляхом подачі в 10-денний строк, з дня його проголошення, апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Повний текст рішення виготовлено 29 листопада 2017 року.
Суддя О. І. Михайлюк