20 листопада 2017 року Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області
в складі: головуючої судді - Козак О.В.,
при секретарі Слободянюк А.Ю.,
13.11.2017 року до суду надійшла заява представника позивача-відповідача ОСОБА_1П ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення по справі в частині вирішення питання щодо стягнення витрат представника позивача відповідача ОСОБА_2 за проїзд.
В судове засідання сторони не зявились, про час та місце слухання справи повідомлялись у встановленому законом порядку.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13.11.2017 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1, треті особи, які не заявляють самостійних вимог - ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі Хмельницької філії АТ «Ощадбанк», Хмельницьке регіональне відділення Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» про поділ спільного майна подружжя, задоволено частково.
Однак, при постановлені вказаного рішення судом не було вирішено питання про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрат її представника ОСОБА_2 на проїзд в сумі 742,20 грн., що повязані з явкою представника позивача до суду.
Відповідно до ч.1 ст.220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення.
Згідно ч.1 ст.85 ЦПК України витрати, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їх представників, а також наймання житла, несуть сторони.
Згідно з ч.3 ст.85 ЦПК України граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно Постанови КМУ № 590 від 27.04.2006 року «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» витрати, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту та за наймання житла - стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, її представникові, а також свідкам, спеціалістам, перекладачам та експертам не можуть перевищувати встановлені законодавством норми відшкодування витрат на відрядження.
Відповідно до п.12 Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №59 від 13.03.1998 року, витрати на відрядження відшкодовуються лише за наявності документів в оригіналі, що засвідчують вартість цих витрат, а саме: транспортних квитків або транспортних рахунків (багажних квитанцій), у тому числі електронних квитків за наявності посадкового талона, якщо його обовязковість передбачена правилами перевезення на відповідному виді транспорту, та розрахункових документів про їх придбання за всіма видами транспорту, в тому числі на чартерні рейси; рахунків, отриманих із готелів (мотелів) або від інших осіб, що надають послуги з розміщення та проживання відрядженого працівника, в тому числі бронювання місць у місцях проживання; страхових полісів тощо.
Судом встановлено, що представник позивача ОСОБА_2 несла витрати на проїзд згідно квитків: від 01.02.2017 року Київ-Хмельницький на суму 114,71 грн., від 01.02.2017 року Хмельницький-Київ на суму 114,71 грн.; від 21.12.2016 року Київ-Хмельницький на суму 29,76 грн., від 22.12.2016 року Хмельницький-Київ на суму 80,91 грн.; від 05.07.2016 року Київ-Хмельницький на суму 151,30 грн., від 05.07.2016 року Хмельницький-Київ на суму 140,27 грн.; від 17.10.2017 року Київ-Хмельницький на суму 80,78 грн., а всього на загальну суму 712,44 грн..
Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заява представника позивача-відповідача ОСОБА_1П ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню пропорційно до задоволених вимог в сумі 156,59 грн. (712,44/100х21,98%). В задоволенні решти вимог заяви, слід відмовити.
Керуючись cт.ст.197, 220 ЦПК України, Інструкцією про службові відрядження в межах України та за кордон,суд
ВИРІШИВ:
Заяву задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на проїзд представника позивача-відповідача ОСОБА_2 в сумі 156,59 грн..
В задоволенні решти вимог заяви, відмовити.
На додаткове рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: