Справа №490/7342/16-ц 29.11.2017 29.11.2017 29.11.2017
Провадження №22-ц/784/2383/17
Справа 490/7342/16-ц Головуючий першої інстанції: Мамаєва О.В.
Провадження № 22-ц/784/2383/17 Суддя-доповідач апеляційного суду: Колосовський С.Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

29 листопада 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючий - Колосовський С.Ю.,

судді: Локтіонова О.В., Царюк Л.М.,

секретар судового засідання - Тищенко Л.С.,

за участю: позивача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3, представника відповідача і третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 вересня 2017 року

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Миколаївська міська рада, Будинковий комітет ОСМ «Вікторія», КП СКП «Гуртожиток», про усунення перешкод у здійсненні права користування шляхом відновлення становища, яке існувало,

встановила:

В липні 2016 року ОСОБА_2 пред'явила позов до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 і з врахуванням подальших уточнень просила для відновлення планування блоку гуртожитку по АДРЕСА_1 в первісний стан, згідно проекту будівництва і даних технічної інвентаризації та дотримання вимог державних будівельних норм у строк три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили покласти обов'язок демонтувати стіни, що були зроблені відповідачами в коридорах загального користування та привести їх у попереднє становище, яке існувало до перебудови, а саме:

- ОСОБА_7 за її рахунок демонтувати самовільно відгороджену стіну у частині вмивальні, вивільнити самовільно захоплений туалет та відновити технічний стан туалету та вмивальні, які знаходяться в її користуванні;

- ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за їх рахунок демонтувати самовільно відгороджену стіну у частині вмивальні, вивільнити самовільно захоплену душову, яка знаходяться в їх користуванні.

Позивач зазначала, що з 1993 року зареєстрована та проживає в кімнаті АДРЕСА_2, які розміщені разом з кімнатою позивача в одному блоці цього гуртожитку.

Посилаючись на те, що відповідачі здійснили самовільне переобладнання місць загального користування у спільному блоці, якими користуються тільки вони, чим порушують її права, просила задовольнити названі вимоги.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 вересня 2017 року у задоволені позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення її позову.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд виходив з того, що відповідачі хоча й вчинили неправомірній дії по самовільному переплануванню місць загального користування в гуртожитку, але це не порушує прав позивача, так як остання не довела, що має право користуватись кімнатою у гуртожитку.

Проте з таким висновком суду погодитись не можна.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Миколаївської міської ради №30/32 від 29 травня 2001р. надано згоду на прийняття до комунальної власності територіальної громади АДРЕСА_1

Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради №986 від 26 травня 2006р. вказаному гуртожитку надано нову адресу - АДРЕСА_1

Розпорядженням Управління комунального майна Миколаївської міської ради від 13 червня 2017р. названий гуртожиток передано на баланс КП СКП «Гуртожиток».

ОСОБА_2 зареєстрована в кімнаті НОМЕР_1 зазначеного гуртожитку з 1993 р. Ця обставина підтверджується: даними паспорта ОСОБА_2 про її реєстрацію, довідкою форми 3 від 14 листопада 2016р. (а.с.5,113).

Правомірність проживання ОСОБА_2, яка була членом сім'ї ОСОБА_8 у гуртожитку випливає з даних архівного витягу від 10 липня 2017р. щодо засідання профспілкового комітету АТ «Евіс» від 19 липня 1995р. про переселення сім'ї ОСОБА_2 в кімнату НОМЕР_2 та архівної довідки від 10 липня 2017р. про засідання профспілкового комітету АТ «Евіс» від 19 листопада 1998р. на якому вирішено питання про розширення її житлової плащі і надання у зв'язку з цим кімнати НОМЕР_1 (а.с.206,207).

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 31 січня 2012р. було відмовлено у задоволенні позову БКСН «Вікторія» до ОСОБА_8, ОСОБА_2 про визнаття такими, що втратили право користування кімнатою НОМЕР_3 в зазначеному гуртожитку.

Сторонами спору надавались документи, як підтверджують як проживання, так і не проживання відповідача в гуртожитку.

В цьому випадку слід виходити з того, що ОСОБА_2 в установленому порядку не визнавалась такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а за правилами ст.9 ЖК ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

За таких обставин висновок суду про відмову в задоволенні позову у зв'язку з тим, що позивач не довела, що має право користуватись кімнатою у гуртожитку є безпідставним.

Самовільне переобладнання відповідачами місць загального користування у гуртожитку підтверджується постановами Адміністративної комісії адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради від 16 травня 2012р. про їх притягнення до адміністративної відповідальності за ст.150 КпАП.

Крім того, факт самовільного переобладнання відповідачами місць загального користування у гуртожитку встановлено рішеннями Центрального районного суду м. Миколаєва від 07 листопада 2013р. і 11 квітня 2014р., які набрали законної сили, а тому ці рішення щодо вчинених відповідачами дій згідно з положеннями ч.3 ст.61 ЦПК мають преюдиціальне значення для даної справи.

З пояснень ОСОБА_5 вбачається, що вона погоджується відновити в первісному стані вмивальню, але такі дії вона вчинити не може у зв'язку з тим, що цьому повинні передувати дії ОСОБА_7 по демонтажу стіни (а.с.60).

Таким чином, названі судові рішення на час вирішення даного спору залишаються не виконаними, оскільки обов'язок покладений на відповідачів по демонтуванню прибудов в місцях загального користування останні не здійснили.

За таких обставин є очевидним, що гарантовані ст.130 ЖК, п.6,16 Примірного положення про гуртожитки (затверджене постановою РМ УРСР від 03 червня 1986р., чинного на час вчинення відповідачами неправомірних дій), п.2,10 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків (затверджені ПКМУ №572 від 08 жовтня 1992р.) права ОСОБА_2, яка будучи мешканцем гуртожитку позбавлена можливості належним чином користуватись місцями загального користування є порушеними і підлягають судовому захисту у обраний нею спосіб, що узгоджується з положеннями ст.ст.15,16,391,396 ЦК.

З огляду на вищенаведені мотиви рішення суду в силу п.4 ч.1 ст.309 ЦПК підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Ухвалення рішення на користь позивача є підставою (ст.88 ЦПК) для стягнення з відповідачів судових витрат у зв'язку з розглядом справи в судах першої і апеляційної інстанцій.

Керуючись ст.ст.303,307,309,316 ЦПК, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 вересня 2017 року скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Усунути перешкоди, які чиняться ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 у користуванні ОСОБА_2 місцями загального користування для кімнат НОМЕР_4-НОМЕР_1 в гуртожитку по АДРЕСА_1 шляхом відновлення становища, яке існувало згідно плану технічної інвентаризації гуртожитку на 15 червня 2006р.

Зобов'язати ОСОБА_7 протягом трьох місяців починаючи з дня набранням цим рішенням законної сили за свої кошти демонтувати самовільно встановлену стіну у частині вмивальні, вивільнити самовільно захоплений туалет, відновити у попередньому стані стіну між туалетом і вмивальнею з облаштуванням санітарно-технічними приборами.

Зобов'язати ОСОБА_5, ОСОБА_6 протягом трьох місяців починаючи з дня набранням цим рішенням законної сили за свої кошти демонтувати самовільно встановлену стіну у частині вмивальні, вивільнити самовільно захоплену душову з облаштуванням санітарно-технічними приборами.

Стягнути з ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь ОСОБА_2 по 579 грн. 60 коп. судових витрат у зв'язку з розглядом справи в судах першої і апеляційної інстанцій.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: