Справа № 289/1693/17
Номер провадження 2/289/948/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2017 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого - судді Невмержицького І.М.,

при секретарі Прокопчук А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Лутівської сільської ради, про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після смерті її матері ОСОБА_2 залишилось спадкове майно, яке складається з:

- земельної ділянки площею 1,2297 га (кадастровий номер :03:000:0105) цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за адресою: Житомирська область, Радомишльський район, Лутівська сільська рада;

- земельної ділянки площею 0,3302 га (кадастровий номер :05:000:0362) цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за адресою: Житомирська область, Радомишльський район, Лутівська сільська рада, інших спадкоємців які б мали право та претендували на зазначене майно немає, тому просила суд визнати за нею право власності.

В судовому засіданні позивач не з»явився, про дату час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, надіслав заяву в якій просив справу розглянути без його участі а позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надіслав до суду письмову заяву, просив розгляд справи проводити без його участі, з позовними вимогами погодився просив позов задовольнити.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Виходячи зі змісту ст.3 ЦПК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.ст.10,11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін,при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_2, що підтверджує свідоцтво про укладення шлюбу серії І-ТП № 345171 від 13.05.1978 року) ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, народилась в с. Русанівка, Радомишльського р-ну, Житомирської області, на даний час зареєстрована та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2.

24 березня 2008 року, мати позивачки, ОСОБА_2 на випадок своєї смерті зробила розпорядження у вигляді заповіту, а саме: все її майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй належатиме на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла своїй дочці - ОСОБА_1.

2 квітня 2008 року померла мати позивачки, ОСОБА_2, у віці 72 роки в с. Лутівка, Радомишльського району, Житомирської області - даний факт підтверджує свідоцтво про смерть серії 1-ТП № 090705, видане виконкомом Лутівської сільської ради, Радомишльського району, Житомирської області 03.04.2008 року, копія якого додається.

В шестимісячний строк після смерті матері, ОСОБА_4, позивачка, як єдина спадкоємиця за заповітом, у відповідності до ст. 1223 ЦК України, подала заяву про прийняття спадщини до Радомишльської державної нотаріальної контори, за результатами якої, нотаріусом було заведено спадкову справу під № 705/2008. Крім того, позивачка вже оформила спадщину після смерті матері, а саме житловий будинок в с. Лутівка, Радомишльського району Житомирської області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом № 1-175 від 27.02.2010 року.

Крім будинку, до складу спадкового майна, що залишилося після смерті матері, зокрема всього іншого, входить дві земельні ділянки загальною площею 1,56 га, а саме:

- земельна ділянка площею 1,23 га (кадастровий номер :03:000:0105),

- земельна ділянка площею 0,33 га (кадастровий номер :05:000:0362)

цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Лутівської сільської ради, Радомишльського району, Житомирської області, які належали померлій ОСОБА_2 згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 227666 від 17.01.2005 року, що виданий на підставі розпорядження голови Радомишльської райдержадміністрації від 16 листопада 2004 року № 226.

Відповідно до п. 216 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від З березня 2004 року за № 20/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцеві.

Однак, набути вищезазначене майно в порядку передбаченому ст. 1298 ЦК України, шляхом отримання свідоцтв про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки позивачка, як єдина спадкоємиця за заповітом (ст. 1223 ЦК України) не має можливості через те, що оригінал вищезгаданого Державного акту вважається втраченим, крім того, у вищезазначеному державному акті неправильно вказана площа земельних ділянок, що в свою чергу, згідно ЗУ «Про нотаріат», є перешкодою для вчинення необхідної нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину.

У відповідності до п.4.12 та п.4.18 глави 10 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України за № 296/5 від 22.02.2012 року: «Свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів, за відсутності у спадкоємия необхідних для видачі відповідного свідоитва документів, нотаріус розяснює йому процедуру вирішення даного питання в судовому порядку».

Відповідно до листа № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Спадкоємець має право прийняти спадщину в порядку, встановленому ст. 1269 ЦК, та набути право на спадщину відповідно до ч. 5 ст. 1268, статей 1296-1299 ЦК України. Вирішення судом спору щодо визнання права власності в порядку спадкування може відбуватися лише після прийняття спадщини.

Згідно до п. 23 Постанови ПВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справам про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 1216 та ст. 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Згідно до ст. 131 Земельного кодексу України, громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі успадкування.

У відповідності до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення те саме зазначає п. 10) Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування».

Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 16 Цивільного кодексу України, кожен має право на звернення до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересу.

За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність належних правових підстав для визнання права власності позивача на спадкове майно, а відтак позов підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного й у відповідності з ст. 55 Конституції України, ст.ст. 3, 15, 328, 1216-1218, 1223, 1225, 1268, 1277 ЦК України, ст. 131 ЗК України, ПП ВСУ «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», ПП ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та керуючись ст.ст. 3-4, 15, 60, 114, 118-120, 234 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Лутівської сільської ради, про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері, ОСОБА_2, яка померла 02.04.2008 року в с. Лутівка, Радомишльського району Житомирської області - право власності на спадкове майно, а сааме на земельну ділянку площею 1,5599 га, яка в свою чергу складається з двох земельних ділянок, а саме:

- земельної ділянки площею 1,2297 га (кадастровий номер :03:000:0105) цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за адресою: Житомирська область, Радомишльський район, Лутівська сільська рада;

- земельної ділянки площею 0,3302 га (кадастровий номер :05:000:0362) цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за адресою: Житомирська область, Радомишльський район, Лутівська сільська рада, що належали померлій матері позивача, ОСОБА_2 згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 227666 від 17 січня 2005 року, що виданий на її імя на підставі розпорядження голови Радомишльської РДА № 226 від 16.11.2004 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Житомирської області через Радомишльський районний суд протягом десяти днів, починаючи з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні, під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя І. М. Невмержицький