Справа № 152/655/17
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02 серпня 2017 року м. Шаргород

Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого Войнаровського І.В.,

за участі:

секретаря Одудовського С.В.,

прокурора - Цибровського Ю.С.,

відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом першого заступника керівника Жмеринської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Шаргородської центральної районної лікарні до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину,

у с т а н о в и в :

25 квітня 2017 року перший заступник керівника Жмеринської місцевої прокуратури ОСОБА_2 звернувся до суду в інтересах держави в особі Шаргородської центральної районної лікарні з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину.

У обґрунтування позовних вимог прокурор зазначив, що вироком Шаргородського районного суду Вінницької області від 2 лютого 2016 року у кримінальному провадженні №152/1737/15-к відповідача було визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

У результаті порушення ПДР України відповідачем ОСОБА_1 пасажир ОСОБА_3 отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості. Потерпіла ОСОБА_3 знаходилася на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Шаргородської ЦРЛ з 28 червня 2015 року по 17 липня 2015 року.

Прокурор просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь Шаргородської центральної районної лікарні 2670,64 грн витрат на стаціонарне лікування потерпілої від злочину.

У судовому засіданні прокурор Жмеринської місцевої прокуратури ОСОБА_4 позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, посилаючись на ті ж самі обставини, що і в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що в Україні медична допомога надається на безоплатній основі, а отже відсутні підстави для стягнення з нього на користь держави коштів за лікування потерпілої ОСОБА_3 Окрім того зазначив, що він ніде не працює, є інвалідом третьої групи та сам отримує соціальну допомогу по інвалідності, інших джерел доходу у нього немає.

Представник Шаргородської ЦРЛ у судове засідання не зявився, до суду подав заяву про розгляд справи за відсутності представника ЦРЛ.

Заслухавши пояснення представника позивача, пояснення відповідача, повно та всебічно зясувавши обставини, дослідивши матеріали справи, керуючись принципами законності та обґрунтованості, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог, виходячи із наступного.

Вироком Шаргородського районного суду Вінницької області від 02 лютого 2016 року у кримінальному провадженні № 152/1737/15-к ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України. Вирок набрав законної сили 26 травня 2016 року (а.с. 6-11).

Згідно із ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, обовязковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Вироком встановлено, що відповідач біля 4 години 00 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ 21101», реєстраційний номер НОМЕР_1, рухаючись у темну пору доби по вул. Леніна у м. Шаргород Вінницької області у напрямку центру міста, у порушення пункту 10.1 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України), згідно з яким «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечно та не створить перешкод для руху або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення із автомобілем «ГАЗ 3307», реєстраційний номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_5, який рухався у зустрічному напрямку.

Внаслідок ДТП пасажир автомобіля ОСОБА_3 отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

У звязку з отриманими тілесними ушкодженнями, потерпіла ОСОБА_3 знаходилася на стаціонарному лікуванні у Шаргородській ЦРЛ з 28 червня 2015 року по 17 липня 2015 року.

Згідно довідки Шаргородської ЦРЛ № 611 від 5 квітня 2017 року вартість перебування ОСОБА_3 на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні з 28 червня 2015 року по 17 липня 2015 року становить 2670, 64 грн. (а.с. 17).

Із матеріалів кримінального провадження також вбачається, що під час розгляду справи в суді цивільний позов у кримінальному провадженні про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину не подавався і не вирішувався.

Відповідно до вимог частини 7 статті 128 КПК України, особа, яка не предявила цивільного позову в кримінальній справі, має право предявити його в порядку цивільного судочинства.

Установленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, що виникають із відшкодування шкоди і регулюються статтею 121 Конституції України, ст.ст. 22, 23, 1166, 1167 ЦК України.

Статтею 121 Конституції України на прокуратуру покладається представництво інтересів держави в суді у випадкам, визначених законом.

Статтею 3 ЦПК України встановлено, що у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЗУ "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Шаргородська ЦРЛ є спільною комунальною власністю територіальних громад Вінницької області, фінансується за рахунок обласного бюджету, в суд з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування ОСОБА_3 не зверталася, відповідно не відшкодування витрат на лікування особи потерпілої від кримінального правопорушення, зачіпає інтереси держави, тому за змістом ч. 4 ст. 23 ЗУ "Про прокуратуру" у даному цивільно-правому спорі наявні підстави для представництва прокурором в суді держави в особі Шаргородської ЦРЛ.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У відповідності до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

При цьому, відповідно до п. 6 Пленуму Верховного суду України "Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат" від 7 липня 1995 року № 11 відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв'язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікування.

Таким чином, закон, у вказаних правовідносинах, ставить можливість стягнення з відповідача витрат на лікування потерпілого від злочину в залежність від наявності вини відповідача.

При розгляді цього цивільно-правового спору судом встановлено наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: дії ОСОБА_1 були неправомірними, між його діями та перебуванням потерпілого на стаціонарному лікуванні є безпосередній причинний звязок і вина відповідача, що є підставою для цивільно правової відповідальності ОСОБА_1

Згідно частини 1 статті 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобовязана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину.

Частиною 3 ст. 1206 ЦК України встановлено, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Позивач надав суду належні та допустимі докази для стягнення з відповідача витрат на лікування потерпілої від злочину ОСОБА_3 такі як: копію вироку Шаргородського районного суду Вінницької області від 02 лютого 2015 року (а.с. 6-11); довідку Шаргородської ЦРЛ № 611 від 5 квітня 2017 року (а.с.17); Статут Шаргородської ЦРЛ (а.с. 22, 23).

Суд визнає достовірність цих доказів з урахуванням того, що вони відповідають і не суперечать матеріалам справи, узгоджуються між собою і не викликають сумніву у суду.

При цьому, до вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі "Бочаров проти України" від 17 березня 2011 року (остаточне 17 червня 2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що "Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства"). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі "Салман проти Туреччини")".

Керуючись статтями 1, 3, 10, 11, 57-62, 212-215,224 226 ЦПК України суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, який відбуває покарання в Кагарлицькій виправній колонії (№115) на користь держави в особі Шаргородської центральної районної лікарні в рахунок відшкодування витрат Шаргородської центральної районної лікарні на стаціонарне лікування особи, ОСОБА_6, потерпілої від злочину (МФО 802015, ГУ ДКСУ у Вінницькій області р/р 6816, інд. код 33868196) кошти в розмірі 2670 (дві тисячі шістсот сімдесят) гривень 64 копійки.

Згідно зі статтями 223, 294, 296 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.В. Войнаровський