Провадження № 2/679/129/2017
Справа № 679/1588/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2017 року Нетішинський міський суд Хмельницької області в складі: головуючої судді Сопронюк О.В.,

при секретарі Обуховській Ю.Є., Плазій Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Нетішин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до комунального медичного закладу Нетішинської міської ради «Спеціалізована медико санітарна частина м.Нетішин» про скасування пункту наказу та стягнення безпідставно стягнутих коштів, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно позовної заяви, заяв про збільшення правових підстав позову та позовних вимог, пояснень позивачки в судовому засіданні, вона працювала в комунальному медичному закладі Нетішинської міської ради «Спеціалізована медико-санітарна частина м.Нетішин» на посаді заступника начальника з економічних питань.

03 жовтня 2016 року була звільнена із займаної посади у зв'язку із скороченням чисельності працівників, згідно п.1 ст.40 КЗпП України. Жодних письмових повідомлень про нараховані суми, належні їй при звільнення, та відрахування з них, як того вимагає ст.116 КЗпП України, вона не отримувала. 03.10.2016 року на нараді позивачка дізналася, що з неї вираховували кошти як шкоду заподіяну закладу, згідно акту ревізії, і вона ще повинна доплатити певну суму. Наступного дня, 04.10.2016 року в бухгалтерії отримала розрахунковий лист, з якого важко було зрозуміти підстави та розмір відрахувань. Тому для отримання точної та офіційної інформації 19.10.2016 року вона звернулась до адміністрації закладу з письмовим проханням надати довідку про відрахування та копії всіх наказів про стягнення з неї заподіяної шкоди.

27 жовтня 2016 року позивачка отримала відповідь про нарахування коштів та утримання з них сум, згідно наказу №245-2 від 22.07.2016 року про притягнення до матеріальної відповідальності по акту ревізії і тоді ж дізналася про конкретні суми відрахувань. В довідці було зазначено, що з її заробітної плати утримано в серпні 2016 року - 693,70 грн., у вересні 750,06 грн., а всього - 1443,76 грн. Однак наказ про стягнення заподіяної шкоди їй не надали. До цього, у звязку з несвоєчасною та неповною виплатою заробітної плати, перебуванням на амбулаторному лікуванні з 19.07 по 28.07.2016 року та на стаціонарному лікуванні з 15.08 по 02.09.2016 року, вона не мала змоги контролювати надходження по заробітній платі.

Крім того, 17.10.2016 року від секретаря головного лікаря вона отримала факсимільну копію наказу №245-2 від 22.07.2016 року «Про притягнення до матеріальної відповідальності по акту ревізії фінансово-господарської діяльності закладу» текст якого складався з 9 пунктів і в ньому була відсутня вказівка на притягнення її до матеріальної відповідальності зі стягненням середньомісячної заробітної плати. Копію вказаного наказу секретар відмовилася завіряти, посилаючись на те, що їй заборонили це робити. Копію наказу №245-2 від 22.07.2016 року «Про притягнення до матеріальної відповідальності по акту ревізії фінансово-господарської діяльності закладу», який складається з 11 пунктів і де зазначено про стягнення з неї середньомісячної заробітної плати, отримала в суді лише 14.12.2016 року разом із запереченнями відповідача. Вважає даний наказ підробленим.

Позивачка стверджує, що з вищевказаним наказом у встановлені законом строки і порядку її ніхто не ознайомлював, стягнення коштів відбулося без її повідомлення та згоди. Внаслідок цього вона була позбавлена можливості захистити свої права у встановленому законодавством порядку, зокрема: подати заяву про незгоду зі стягненням коштів, оскільки переконана, що шкоду закладу не завдавала. З даного приводу вона надавала пояснення та заперечення на акт ревізії, однак такі не взяли до уваги.

Також позивачка вказує на те, що акт про відмову працівника поставити підпис про ознайомлення з наказом від 29.07.2016 року - фіктивний, оскільки 29.07.2016 року вона знаходилася в м.Хмельницький в особистих справах. Так, перебуваючи на лікарняному вона виходила доробити термінову роботу, тому попередила в.о. головного лікаря ОСОБА_2 про те, що в перший день після закінчення лікарняного не вийде на роботу, а використає його для себе, на що той надав усний дозвіл.

Крім того, позивачка вважає, що п.2 наказу №245-2 від 22.07.2016 року «Про притягнення до матеріальної відповідальності по акту ревізії фінансово-господарської діяльності закладу» в частині стягнення з неї коштів підлягає скасуванню, оскільки адміністрацією закладу при прийняті та видачі зазначеного наказу не враховано вимоги чинного законодавства. Зокрема ст.136 КЗпП України передбачає, що покриття шкоди працівниками в розмірі, що не перевищує середнього місячного заробітку, провадиться за розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, керівниками підприємств, установ, організацій та їх заступниками - за розпорядженням вищестоящого в порядку підлеглості органу шляхом відрахування із заробітної плати працівника. Вищестоящим в порядку підлеглості органом для комунального медичного закладу Нетішинської міської ради «Спеціалізована медико-санітарна частина м.Нетішин є Нетішинська міська рада Хмельницької області та її виконавчий комітет.

Так, згідно розділу 1. Загальні положення Статуту комунального медичного закладу Нетішинської міської ради «Спеціалізована медико-санітарна частина м.Нетішин», засновником (власником) закладу є територіальна громада міста Нетішин, в особі Нетішинської міської ради. Виконавчий комітет Нетішинської міської ради є уповноваженим органом управління, який виконує функції органу управління господарською діяльністю в межах та обсягах, визначених Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Таким чином, наказ в.о. головного лікаря №245-2 від 22.07.2016 року «Про притягнення до матеріальної відповідальності по акту ревізії фінансово-господарської діяльності закладу», виданий за відсутності компетенції та з перевищенням повноважень наданих чинним законодавством головному лікарю комунального медичного закладу «Спеціалізована медико-санітарна частина м.Нетішин», а тому підлягає скасуванню в частині стягнення коштів з ОСОБА_1

На підставі наведеного, позивачка просить скасувати пункт 2 наказу в.о. головного лікаря комунального медичного закладу Нетішинської міської ради «Спеціалізована медико-санітарна частина м.Нетішин» ОСОБА_2 №245-2 від 22.07.2016 року «Про притягнення до матеріальної відповідальності по акту ревізії фінансово-господарської діяльності закладу» щодо стягнення з заступника начальника з економічних питань ОСОБА_1 шкоди заподіяної закладу у розмірі середньомісячної заробітної плати за порушення викладене у п.2, стягнути з комунального медичного закладу Нетішинської міської ради «Спеціалізована медико-санітарна частина м.Нетішин» безпідставно стягнуті кошти в сумі 1443,76 грн. та судові витрати у справі.

В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав посилаючись на вищевикладені обставини, просив їх задоволити. Крім того зазначив, що згідно ч.2 ст.136 КЗпП України, розпорядження власника або уповноваженого ним органу, або вищестоящого в порядку підлеглості органу має бути зроблено не пізніше двох тижнів з дня виявлення заподіяної працівником шкоди і звернено до виконання не раніше семи днів з дня повідомлення про це працівникові. З актом ревізії фінансово господарської діяльності ДЗ «СМСЧ № 4 МОЗ України» за період з 01.01.2013 року по 01.04.2016 року від 09.06.2016 року головний лікар ознайомився 09.06.2016 року, що свідчить його підпис в акті. В п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 29.12.1992 року розяснено, що днем виявлення шкоди, встановленої при ревізії або перевірці фінансово господарської діяльності підприємства, установи, організації, слід вважати день підписання відповідного акта або висновку. Однак, оскаржуваний наказ було винесено поза межами двох тижнів з дня виявлення шкоди, що також є підставою для його скасування. Крім того, стягнення з позивачки коштів в серпні 2016 року було проведено раніше, ніж про це її було повідомлено, оскільки про відрахування вона дізналася в усних розмов лише 03.10.2016 року, а письмово 27.10.2016 року після отримання довідки. В той же час в сукупності з дослідженими в судовому засіданні доказами та показаннями свідків, акт про відмову позивачки знайомитися з оскаржуваним наказом від 29.07.2016 року, викликає обґрунтовані сумніви щодо його складання саме в цей день.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити в їх задоволенні. В обґрунтування своїх заперечень зазначила, що протягом березня травня 2016 року в закладі проходила ревізія, за результатами якої складено акт, а також надіслано висновки щодо усунення порушень, виявлених під час проведення ревізії, отримані закладом 15.07.2016 року, де чітко прописано хто і за що має нести відповідальність. Відповідно до цього, було видано наказ № 243-1 від 20.07.2016 року, яким зобовязано головного бухгалтера підготувати наказ про стягнення шкоди з працівників у розмірі середньомісячної заробітної плати, в тому числі і з ОСОБА_1 На його виконання, головний бухгалтер виготовила проект наказу №245-2 від 22.07.2016 року про стягнення шкоди заподіяної закладу, в якому не було вказано прізвища всіх осіб, які мали нести відповідальність. Вказане виявила представник, як юристконсул, коли їй, згідно внутрішнього діловодства, надали цей проект на перевірку. Вона зробила відповідні корективи і віддала наказ на реєстрацію. Наявність двох підписаних наказів з однаковим номером та датою пояснює технічною помилкою.

Також представник зазначила, що позивачка знала про існування наказу щодо стягнення з неї заподіяної шкоди, оскільки і вона, і головний бухгалтер говорили про це ОСОБА_1, як під час її перебування на лікарняному, та і після цього. Їй було надано для ознайомлення оскаржуваний наказ №245-2 від 22.07.2016 року щодо стягнення з неї шкоди заподіяної закладу у розмірі середньомісячної заробітної плати. Однак вона відмовилася поставити підпис про ознайомлення, про що 29.07.2016 року був складений акт про відмову працівника поставити підпис про ознайомлення з наказом про притягнення до матеріальної відповідальності. Про проведення відрахувань із заробітної плати ОСОБА_1 також було відомо з розрахункових листків, які щомісячно, автоматично друкуються для всіх працівників.

В журналі реєстрації вхідної кореспонденції КМЗ НМР «СМСЧ м.Нетішин» відсутні дані про отримання акта ревізії фінансово-господарської діяльності державного закладу «Спеціалізована медико-санітарна частина №4 Міністерства охорони здоров'я» за період з 01.01.2013 року по 01.04.2016 року від 09.06.2016 року №04-08/18.

Про результати ревізії стало відомо лише з повідомлення Державної фінансової інспекції в Хмельницькій області отриманого 15.07.2016 року вх.№ 1152. Тому, 15.07.2016 року є днем виявлення шкоди, оскільки саме тоді заклад дізнався про її заподіяння. Представник відповідача вважає, що порушень в діях закладу немає, тому підстави для задоволення позову відсутні.

Вислухавши пояснення позивачки, її представника, представника відповідача, показання свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.10, ч.1 ст.11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ст.ст.10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що позивачка перебувала з відповідачем у трудових відносинах.

Наказом головного лікаря комунального медичного закладу Нетішинської міської ради «Спеціалізована медико санітарна частина м.Нетішин» №112-к від 19.09.2016 року ОСОБА_3, заступника начальника з економічних питань, звільнено звільнено із займаної посади у зв'язку із скороченням чисельності працівників згідно п.1 ст.40 КЗпП України, 03 жовтня 2016 року з виплатою вихідної допомоги у розмірі не менше середнього місячного заробітку згідно ст.44 КЗпП України.

З 30.03.2016 року по 02.06.2016 року державна фінансова інспекція в Хмельницькій області проводила ревізію фінансово-господарської діяльності Державного закладу «Спеціалізована медико санітарна частина № 4 Міністерства охорони здоровя України» за період з 01.01.2013 року по 01.04.2016 року, за результатами якої складено акт №04-08/18 від 09.06.2016 року. Вказаний акт зі сторони ДЗ «СМСЧ № 4 МОЗ України» підписано начальником ОСОБА_4 та головним бухгалтером ОСОБА_5

Рішенням Нетішинської міської ради Хмельницької області № 13/549 від 10.06.2016 року вирішено реорганізувати державний заклад «Спеціалізована медико-санітарна частина №4 Міністерства охорони здоров'я» шляхом приєднання до комунального медичного закладу Нетішинської міської ради «Спеціалізована медико санітарна частина м.Нетішин» та створено комісію з реорганізації.

07.07.2016 року на адресу міського голови м.Нетішин надійшов лист державної фінансової інспекції в Хмельницькій області №22-04-02-15/4028 від 04.07.2016 року, яким в порядку інформування повідомлено про результати ревізії ДЗ «СМСЧ № 4 МОЗ України» за період з 01.01.2013 року по 01.04.2016 року та вказано на необхідність вжиття заходів щодо усунення виявлених порушень.

Зазначений лист державної фінансової інспекції в Хмельницькій області №22-04-02-15/4028 від 04.07.2016 року виконавчий комітет Нетішинської міської ради листом №26/01-29-2695/2016 від 13.07.2016 року направив головному лікарю КМЗ НМР «Спеціалізована медико санітарна частина м.Нетішин» до відома та вжиття заходів щодо усунення порушень, який отримано закладом 15.07.2016 року вх.№ 1152.

На підставі вищевказаного, головний лікар КМЗ НМР «СМСЧ м.Нетішин» виніс наказ «Про усунення порушень виявлених ревізією» №243-1 від 20.07.2016 року, яким зобовязав головного бухгалтера ОСОБА_5 в триденний термін підготувати наказ про стягнення суми шкоди із заробітку працівників у розмірі середньомісячної заробітної плати, а саме: ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8

Як вбачається з наказу «Про притягнення до матеріальної відповідальності по акту ревізії фінансово-господарської діяльності закладу» №245-2 від 22.07.2016 року (який складається з 11 пунктів), на виконання вимог Держфінінспекції, згідно листа № 22-04-03-14/4010 від 02.07.2016 року «Про усунення порушень, виявлених ревізією», на підставі п.2 ст.133. ст.132, ст.130 КЗпП, за шкоду заподіяну закладу внаслідок порушення покладених на працівників трудових обовязків, керуючись ст.136 КЗпП України, наказано стягнути шкоду заподіяну закладу у розмірі середньомісячної заробітної плати з заступника начальника з медичної частини ОСОБА_2 за порушення викладене в п.5 цього листа, з заступника начальника з економічних питань ОСОБА_1 за порушення викладене в п.2, з начальника відділу кадрів ОСОБА_6 за порушення, викладені в п.п.1,6 листа, з інженера з охорони праці ОСОБА_7 за порушення, викладені в п.п.4, 11, з бухгалтера І категорії ОСОБА_8 - за порушення, викладене в п.2. Крім того, наказано ознайомити з наказом всіх винних осіб не пізніше 3 днів з моменту підписання; даний наказ звернути до виконання не раніше 7 днів з дня повідомлення про це працівників, відповідно до ч.2 ст.136 КЗпП; відрахування проводити з урахуванням п.3 ч.2 ст.127 та ч.1 ст.128 КЗпП не більше 20 % (загальний розмір усіх відрахувань) при кожній виплаті заробітної плати; відрахування проводити з 01.08.2016 року (а.с.15).

Разом з тим в матеріалах справи знаходиться копія наказу «Про притягнення до матеріальної відповідальності по акту ревізії фінансово-господарської діяльності закладу» № 245-2 від 22.07.2016 року (який складається з 9 пунктів), відповідно до змісту якого на виконання вимог Держфінінспекції, згідно листа № 22-04-03-14/4010 від 02.07.2016 року «Про усунення порушень, виявлених ревізією», на підставі п.2 ст.133, ст.132, ст.130 КЗпП, за шкоду заподіяну закладу внаслідок порушення покладених на працівників трудових обовязків, керуючись ст.136 КЗпП України, наказано стягнути штраф у розмірі середньомісячної заробітної плати з заступника начальника з медичної частини ОСОБА_2, начальника відділу кадрів ОСОБА_6, інженера з охорони праці ОСОБА_7, бухгалтера І категорії ОСОБА_8 за порушення викладене в пунктах листа. В даному наказу відсутня вказівка на стягнення штрафу в розмірі середньомісячної заробітної плати з ОСОБА_1Г.(а.с.4). Оскільки зазначений наказ подано лише у вигляді копії, а оригінал для огляду не надавався, суд не приймає даний наказ до уваги.

З акту про відмову працівника поставити підпис про ознайомлення з наказом про притягнення до матеріальної відповідальності, складеного головним бухгалтером комунального медичного закладу Нетішинської міської ради «Спеціалізована медико санітарна частина м.Нетішин» ОСОБА_5 вбачається, що працівник ОСОБА_1 заступник начальника з економічних питань, 29.07.2016 року о 10 год. 15 хв. в кабінеті заступника начальника з економічних питань, в присутності юристконсульта ОСОБА_9, економіста з бухгалтерського обліку та г/д ОСОБА_10, відмовилася поставити підпис про ознайомлення з наказом про притягнення до матеріальної відповідальності. Наказ зачитано.

На заяву позивачки від 20.10.2016 року щодо стягнення з неї матеріальної шкоди, 27.10.2016 року головний лікар комунального медичного закладу Нетішинської міської ради «Спеціалізована медико санітарна частина м.Нетішин» надав довідку про нарахування їй заробітної плати і утримання згідно наказу №245-2 від 22.07.2016 року про притягнення до матеріальної відповідальності по акту ревізії, згідно якої нараховано: серпень 2016 року 4884,97 грн., вересень 2016 року 4351,51 грн., жовтень 2016 року 9412,38 (в тому числі компенсація 4998,08 грн. та вихідна допомога 4414,30 грн.). Утримано: за серпень 2016 року 693,70 грн., за вересень 2016 року 750,06 грн., за жовтень утримання не проводились.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 показала, що на час виникнення спірних правовідносин працювала головним бухгалтером комунального медичного закладу Нетішинської міської ради «Спеціалізована медико санітарна частина м.Нетішин». В період з 31.03 по 31.05.2016 року в закладі проводилася ревізія фінансової діяльності, в результаті якої виявлені порушення, за вчинення яких відповідальні особи були притягнуті до матеріальної відповідальності у вигляді стягнення заподіяної шкоди в розмірі середньомісячної заробітної плати, а саме: ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 Свідок пояснила, що вона готувала проект наказу про стягнення із вказаних осіб середньомісячної заробітної плати, його перевірила юрист і підписав в.о. головного лікаря ОСОБА_2 Спочатку проект наказу складався з 9 пунктів, але юрист сказала, що він помилковий, тому вона підготувала інший, який вже складався з 11 пунктів. Чому підписаними виявилися два проекти наказу їй невідомо.

Свідок ОСОБА_8 бухгалтер комунального медичного закладу Нетішинської міської ради «Спеціалізована медико санітарна частина м.Нетішин», показала, що з 01.08.2016 року проводила відрахування коштів зі своєї заробітної плати та заробітної плати ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7, на підставі наказу про притягнення до матеріальної відповідальності по акту ревізії. Будь яких інших наказів з цього приводу до бухгалтерії не надходило.

Свідок ОСОБА_2 показав, що виносив та підписував оскаржуваний наказ, оскільки на той час виконував обовязки головного лікаря комунального медичного закладу Нетішинської міської ради «Спеціалізована медико санітарна частина м.Нетішин». Весною 2016 року в закладі проводилася ревізія, в результаті якої встановлені фінансові порушення та вказано винних в них осіб його, ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 Після надходження акту ревізії та консультацій з юристом, він виніс наказ про стягнення із вказаних працівників заподіяної шкоди в розмірі середньомісячної заробітної плати, але не більше 20 % заробітку в місяць. Проектів не підписував лише наказ. Підписував декілька примірників оскаржуваного наказу, оскільки ксерокс працював погано, а його копій потрібні були в різні інстанції. Існування двох наказів однакових за номером та датою, але різних за змістом пояснює тим, що спочатку його просили стягнути заподіяну шкоду не з усіх осіб, але він, переглянувши акт ревізії, сказав вписати в наказ всіх винних осіб, що там були зазначені. Тому правильним та дійсним є наказ, який складається з 11 пунктів. Вважає, що за обставин, що склалися потрібно було скасувати неправильний наказ, що складався з 9 пунктів, але цього зроблено не було.

Свідок ОСОБА_11 показала, що до 19.09.2016 року працювала юристом комунального медичного закладу Нетішинської міської ради «Спеціалізована медико санітарна частина м.Нетішин». В результаті проведення в закладі ревізії було виявлено ряд недоліків. В наказі про притягнення до матеріальної відповідальності по результатах ревізії, який вона особисто читала, прізвище позивачки не фігурувало, тому вона була дуже здивована, коли ОСОБА_1 повідомила їй про наявність такого наказу, в якому вже було зазначено її прізвище.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.130 КЗпП, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності.

Згідно ст.132, п.2 ст.133 КЗпП України, за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві.

У відповідності з законодавством обмежену матеріальну відповідальність несуть керівники підприємств, установ, організацій та їх заступники, а також керівники структурних підрозділів на підприємствах, в установах, організаціях та їх заступники - у розмірі заподіяної з їх вини шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку, якщо шкоду підприємству, установі, організації заподіяно зайвими грошовими виплатами працівникам, неправильною постановкою обліку і зберігання матеріальних, грошових чи культурних цінностей, невжиттям необхідних заходів до запобігання простоям.

Згідно ст.136 КЗпП України, покриття шкоди працівниками в розмірі, що не перевищує середнього місячного заробітку, провадиться за розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, керівниками підприємств, установ, організацій та їх заступниками - за розпорядженням вищестоящого в порядку підлеглості органу шляхом відрахування із заробітної плати працівника.

Розпорядження власника або уповноваженого ним органу, або вищестоящого в порядку підлеглості органу має бути зроблено не пізніше двох тижнів з дня виявлення заподіяної працівником шкоди і звернено до виконання не раніше семи днів з дня повідомлення про це працівникові. Якщо працівник не згоден з відрахуванням або його розміром, трудовий спір за його заявою розглядається в порядку, передбаченому законодавством.

Як вбачається з роз'яснень викладених в п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам їх працівниками" № 14 від 29.12.1992 року, днем виявлення шкоди слід вважати день, коли власнику або уповноваженому ним органу стало відомо про наявність шкоди, заподіяної працівником. Днем виявлення шкоди, встановленої в результаті інвентаризації матеріальних цінностей, при ревізії або перевірці фінансово-господарської діяльності підприємства, установи, організації, слід вважати день підписання відповідного акта або висновку.

Судом встановлено, що акт ревізії фінансово-господарської діяльності Державного закладу «Спеціалізована медико санітарна частина № 4 Міністерства охорони здоровя України» за період з 01.01.2013 року по 01.04.2016 року №04-08/18 складено та підписано 09.06.2016 року, оскільки дані, які б вказували на іншу дану його підписання в ньому та в матеріалах справи відсутні. Отже, днем виявлення шкоди встановленої в результаті перевірки фінансово господарської діяльності закладу є 09.06.2016 року.

Оскаржуваний наказ «Про притягнення до матеріальної відповідальності по акту ревізії фінансово-господарської діяльності закладу» №245-2 винесено лише 22.07.2016 року, тобто з порушенням строку встановленого ч.2 ст.136 КЗпП України, яка говорить про те, що такий наказ має бути зроблено не пізніше двох тижнів з дня виявлення заподіяної працівником шкоди.

Крім того, аналіз ч.2 ст136 КУпАП вказує на те, що про винесення наказу про відрахування із заробітної плати працівника шкоди заподіяної підприємству в розмірі, що не перевищує середнього місячного заробітку, останній має бути повідомлений і лише не раніше семи днів після цього такий наказ звертається до виконання.

Водночас суд не приймає до уваги та оцінює критично твердження представника відповідача про те, що 29.07.2016 року ОСОБА_1 була повідомлена про зміст оскаржуваного наказу, однак відмовилася ставити підпис про ознайомлення з ним, оскільки акт про відмову працівника поставити підпис про ознайомлення з наказом про притягнення до матеріальної відповідальності від 29.07.2016 року викликає обґрунтовані сумніви в його достовірності.

Позивачка стверджує, що 29.07.2016 року вона не могла відмовитися від ознайомлення з оскаржуваним наказом, оскільки перебувала в м.Хмельницький. Факт відсутності ОСОБА_1 29.07.2016 року на робочому місці в судовому засіданні також підтвердили свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_11

Так, свідок ОСОБА_12 показала, що 29.07.2016 року вона та ОСОБА_1 автобусним рейсом о 06 год. 45 хв. поїхали в м.Хмельницький на базар, де перебували приблизно до 15 год. Назад виїхали автобусним рейсом «Камянець Подільський - Рівне» та прибули в м.Нетішин приблизно о 18 год.

Свідок ОСОБА_11, яка на той час працювала юристом закладу, показала, що 29.07.2016 року ОСОБА_1 була відсутня на роботі. Вона це добре памятає, оскільки 29 липня 2004 року народився її старший онук і його день народження вона щороку святкує з ОСОБА_1 в обідню перерву. Однак 29.07.2016 року вона на роботі не святкувала день народження онука, оскільки ОСОБА_1 не було на роботі. Тому свідок вважає, що акт про відмову від підпису від 29.07.2016 року сфабрикований.

Свідок ОСОБА_2, який на той час виконував обовязки головного лікаря закладу, також показав, що на прохання ОСОБА_1 дозволив їй не виходити на роботу після лікарняного у липні 2016 року, але офіційно це не оформлялося. В який точно день вона була відсутня не памятає.

Водночас свідок ОСОБА_5, яка на той час працювала головним бухгалтером закладу, показала, що після виходу ОСОБА_1 з лікарняного, вона прийшла з наказом до неї в кабінет, озвучила його зміст та запропонувала підписати, на що та сказала, що зробить це пізніше. При цьому жодних документів не складалося. Акт про відмову ОСОБА_1 поставити підпис про ознайомлення з наказом про притягнення до матеріальної відповідальності складався в інший день в останніх числах липня 2016 року. При цьому була вона, юрист Гибалюк О.М. та Бондарчук О.Є.

В той же час прізвище ОСОБА_2 в даному акті відсутнє і він заперечив свою присутність при ознайомленні ОСОБА_1 з наказом.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що акт про відмову працівника поставити підпис про ознайомлення з наказом про притягнення до матеріальної відповідальності від 29.07.2016 року не є належним та допустимим доказом ознайомлення ОСОБА_1 29.07.2016 року з оскаржуваним наказом.

Інші твердження представника відповідача про те, що позивачка знала про винесення оскаржуваного наказу та його зміст, оскільки щомісячно отримувала розрахункові листи та бувала на нарадах, де це обговорювалося, суд також не приймає до уваги, оскільки вони не підтверджені жодними доказами та носять характер припущення.

Отже, відповідачем не надано належних та допустимих доказів того, що 29.07.2016 року ОСОБА_1 була ознайомлена з наказом «Про притягнення до матеріальної відповідальності по акту ревізії фінансово-господарської діяльності закладу» №245-2 від 22.07.2016 року.

Крім того, оскаржуваний наказ звернено до виконання 01.08.2016 року, про що в ньому міститься пряма вказівка і дану обставину підтвердила свідок ОСОБА_8 бухгалтер закладу. Однак вказане є порушення вимог ч.2 ст.136 КЗпП України, оскільки такий наказ має бути звернено до виконання не раніше семи днів з дня повідомлення про це працівникові. Так, навіть якщо про брати до уваги акт про відмову працівника поставити підпис про ознайомлення з наказом про притягнення до матеріальної відповідальності від 29.07.2016 року, станом на 01.08.2016 року не пройшло сім днів з дня повідомлення ОСОБА_1 про такий наказ.

Вказане позбавило ОСОБА_1 права висловити свою незгоду з відрахуванням або його розміром та своєчасно звернутися за захистом своїх прав.

Також слід зазначити, що згідно розділу І, п.п.5.1, 5.3.5 Статуту комунального медичного закладу Нетішинської міської ради «Спеціалізована медико санітарна частина м.Нетішин», затвердженого рішенням сьомої сесії Нетішинської міської ради VI скликання 26.02.2016 року № 7/189, засновником (власником) закладу є територіальна громада міста Нетішин в особі Нетішинської міської ради. Виконавчий комітет Нетішинської міської ради є уповноваженим органом управління, який виконує функції органу управління господарською діяльністю в межах та обсягах, визначених Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Заклад очолює головний лікар (далі - керівник), що призначається на посаду та звільняється з посади розпорядженням міського голови. Керівник закладу підпорядкований міському голові і є підзвітним та підконтрольним міській раді та її виконавчому комітету. Заклад визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників та штатний розпис за погодженням з міським головою. У межах своєї компетенції керівник видає накази та інші розпорядчі акти, дає вказівки, обовязкові для всіх підрозділів та працівників закладу.

Водночас, згідно ч.1 ст.136 КЗпП України, покриття шкоди працівниками в розмірі, що не перевищує середнього місячного заробітку, провадиться за розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, керівниками підприємств, установ, організацій та їх заступниками - за розпорядженням вищестоящого в порядку підлеглості органу шляхом відрахування із заробітної плати працівника.

Враховуючи наведене, наявність засновника та уповноваженого органу управління, які є вищестоящими в порядку підлеглості органами, суд вважає, що оскаржуваний наказ, яким, зокрема, стягнуто заподіяну закладу шкоду з заступника начальника з економічних питань ОСОБА_1, винесено в.о. головного лікаря ОСОБА_2 з перевищенням його повноважень та порушенням вимог ч.1 ст.136 КЗпП України.

За таких обставин, враховуючи наявність викладених вище численних порушень вимог чинного законодавства при винесенні в.о. головного лікаря комунального медичного закладу Нетішинської міської ради «Спеціалізована медико санітарна частина м.Нетішин» наказу № 245-2 від 22 липня 2016 року «Про притягнення до матеріальної відповідальності по акту ревізії фінансово господарської діяльності закладу», суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задоволити та скасувати п.2 вказаного наказу, яким стягнуто з заступника начальника з економічних питань ОСОБА_1 шкоду заподіяну закладу у розмірі середньомісячної заробітної плати за порушення викладене в пункті 2. При цьому, з відповідача на користь позивачки слід стягнути кошти в сумі 1443,76 грн., які були стягнуті з неї на підставі вказаного наказу.

Згідно ч.1, п.2 ч.3 ст.79, ч.ч.1, 2 ст.84, ч.ч.1, 3 ст.88 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, зокрема: витрат на правову допомогу. Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Як вбачається з роз'яснень викладених в п.48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" № 10 від 17.10.2014 року, підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у п.2 ч.3 ст.79, ст.ст.84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо повязаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Відповідно до ст.1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 року було внесено зміни до вищевказаної статті Закону та встановлено, що з 01.01.2017 року розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Згідно Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік", з 01.05.2016 року розмір мінімальної заробітної плати становив 1450 грн., з 01.12.2016 року 1600 грн., а 40% - у відповідному періоді складало 580 грн та 640 грн.

Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2017 року становить 1600 грн., тому граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу за 1 годину складає 640 грн.

Як вбачається з договору про надання послуг у сфері права від 19.10.2016 року, акту прийомки виконаних робіт від 13.04.2017 року, приходного касового ордеру №12/17 від 13.04.2017 року, позивачка ОСОБА_1 понесла витрати на отримання правової допомоги від фахівця в галузі права ОСОБА_13 в сумі 4540 грн., з яких: ознайомлення з обставинами справи та судовою практикою 19.10.2016 року (2 год.) - 800 грн., підготовка позовної заяви 30.10.2016 року (3 год.) - 920 грн., підготовка клопотання про долучення доказів та виклик свідків 22.03.2017 року (1 год.) 300 грн., підготовка заяви про збільшення правових підстав позову 05.04.2017 року (1 год.) - 600 грн., надання правової допомоги під час розгляду справи в Нетішинському міському суді 22.03.2017 року (1 год.) 640 грн., 06.04.2017 року (1 год.) 640 грн., 12.04.2017 року (30 хв.) 270 грн., 13.04.2017 року (30 хв.) 270 грн.

Однак, при додаванні всі вказаних складових витрат на правову допомогу представником допущено арифметичну помилку. Згідно проведеного судом перерахунку, розмір витрат на правову допомогу, шляхом додавання всіх зазначених вище складових, становить 4440 грн.

Згідно журналів судових засідань, представник ОСОБА_13 брав участь в судових засіданнях 22.03.2017 року, 06.04.2017 року, 12.04.2017 року, 13.04.2017 року в загальному 3 год. 36 хв., тому витрати на правову допомогу позивачкою ОСОБА_1 сплачено з дотриманням вимог Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах".

Враховуючи задоволення судом позовних вимог ОСОБА_1, з відповідача на її користь слід стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 4440 грн.

Оскільки ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору, з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 1191,20 грн. (551,20 грн.- за вимогу майнового характеру + 640 грн. за вимогу немайнового характеру предявлену 12.04.2017 року).

Керуючись ст.ст.130, 132, 133, 136 КЗпП України, ст.ст.10, 11, 60, 79, 84, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Скасувати пункт 2 наказу в.о. головного лікаря комунального медичного закладу Нетішинської міської ради «Спеціалізована медико санітарна частина м.Нетішин» № 245-2 від 22 липня 2016 року «Про притягнення до матеріальної відповідальності по акту ревізії фінансово господарської діяльності закладу», яким стягнуто з заступника начальника з економічних питань ОСОБА_1 шкоду заподіяну закладу у розмірі середньомісячної заробітної плати за порушення викладене в пункті 2.

Стягнути з комунального медичного закладу Нетішинської міської ради «Спеціалізована медико санітарна частина м.Нетішин» на користь ОСОБА_1 кошти в розмірі 1443 гривні 76 копійок.

Стягнути з комунального медичного закладу Нетішинської міської ради «Спеціалізована медико санітарна частина м.Нетішин» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 4440 гривень.

Стягнути з комунального медичного закладу Нетішинської міської ради «Спеціалізована медико санітарна частина м.Нетішин» в дохід держави судовий збір в розмірі 1191 гривня 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Хмельницької області через Нетішинський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуюча: