АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий в 1 інстанції - Шевченко Т.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого Українець Л.Д.

суддів Шебуєвої В.А.

Оніщука М.І.

за участю секретаря Федорчук Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Київської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И Л А

У серпні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Голосіївської районного у м. Києві державної адміністрації, яка в подальшому була замінена належним відповідачем Київською міською радою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

У мотивування вимог посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_4, після смерті якої залишилося спадкове майно, а саме квартира АДРЕСА_1, яка належить спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 29.06.1996 р. Московською районною в м. Києві державною адміністрацією.

17 червня 1999 року ОСОБА_4 було складено заповіт, посвідчений Сімнадцятою київською державною нотаріальною конторою, за умовами якого все належне спадкодавцю майно мати заповіла їй.

28 липня 2017 року вона звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Запорожець І.Г. з заявою про прийняття спадщини, проте у вчиненні нотаріальних дій їй було відмовлено у зв'язку з пропуском встановленого законодавством шестимісячного строку для прийняття спадщини.

Посилаючись на те, що зазначений строк нею було пропущено з поважних причин, оскільки вона має онкологічне захворювання, у зв»язку з яким потребує постійного та систематичного лікування і нагляду лікарів - онкологів, просила суд визначити додатковий строк для подання нею заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до Київської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Зазначає, що встановлений статтею 1270 Цивільного кодексу України строк на прийняття спадщини пропущений з поважних причин, а саме: важке захворювання та відсутність грошових коштів на оформлення спадщини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4, яка є матір»ю позивача. (а.с. 9,10)

За життя, 17.06.1999 року ОСОБА_4 склала заповіт, яким заповіла все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде їй належати і на що вона матиме право за законом ОСОБА_2. Даний заповіт посвідчено державним нотаріусом Сімнадцятої Київської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 та зареєстровано в реєстрі за номером 1-189с. (а.с.11)

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на належну спадкодавцю на праві власності квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим 29.06.1996 р. Московською районною в м. Києві державною адміністрацією. (а.с. 12)

28 липня 2017 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Запорожець І.Г. відмовила ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини. (а.с.13)

У статті 1233 ЦК України зазначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

Згідно п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи спір про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Звертаючись до суду з даним позовом ОСОБА_2 посилалася на те, що вона має онкологічне захворювання, у зв"язку з яким потребує постійного та систематичного лікування і нагляду лікарів - онкологів, що і стало підставою пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що строк прийняття спадщини закінчився 03 квітня 2014 року, проте позивачем не було надано суду медичних документів, які б підтверджували її неспроможність з ІНФОРМАЦІЯ_1 до зазначеної дати у зв'язку із станом здоров'я подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, тому причина пропуску строку для прийняття спадщини не може бути визнана поважною, оскільки сама по собі хвороба без установлення інших об'єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку.

Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З наявних у матеріалах справи довідок до акту огляду МСЕК вбачається, що 21 квітня 2009 року ОСОБА_2 була встановлена друга група інвалідності за загальним захворюванням, після чого 26 квітня 2010 року - третя група інвалідності за загальним захворюванням. З наданих медичних довідок вбачається, що протягом 2010 - 2011 років, 08.11.2013 року та 12.08.2016 року позивач зверталася до лікарів з приводу онкологічного захворювання. (а.с.16-23)

Враховуючи те, що спадкодавець ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, то до 03 квітня 2014 року позивач мала б подати заяву про прийняття спадщини, проте лише 28 липня 2017 року звернулася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, тобто з пропуском строку для прийняття спадщини понад 3 роки.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що причина пропуску строку для прийняття спадщини не може бути визнана поважною, оскільки саме по собі звернення 08.11.2013 року ОСОБА_2 на консультацію до лікарів з приводу онкологічного захворювання не свідчить про наявність перешкод для подання заяви про прийняття спадщини.

Інших причин, пов'язаних з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця для подання заяви про прийняття спадщини ОСОБА_2 зазначено та доведено не було.

З наведеного вбачається, що суд дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки сама по собі хвороба без установлення інших об'єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Отже, суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини справи, дав їм належну оцінку.

Рішення суду відповідає вимогам закону, наданим доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись статтями 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2017 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий Л.Д. Українець

Судді В.А. Шебуєва

М.І. Оніщук