АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/1270/17 Номер провадження 22-ц/786/1834/17Головуючий у 1-й інстанції Рибалка Ю. В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Абрамова П.С.,

Суддів: Дорош А.І., Гальонкіна С.А.,

при секретарі Маладиці Л.В.

за участю: позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01 червня 2017 року

в справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Кременчукводоканал» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив поновити його на роботі на посаді слюсаря КП «Кременчукводоканал» та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги вмотивовував тим, що він був незаконно звільнений з роботи, оскільки не вчиняв систематичного невиконання без поважних причин обов?язків, покладених на нього умовами трудового договору та правилами внутрішнього трудового розпорядку. Вказує на те, що роботодавець не відібрав пояснення по суті вчиненого проступку, вина у вчиненні якого в діях позивача відсутня, і за який він і був звільнений.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 01 червня 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Кременчукводоканал» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено повністю.

З даним рішенням не погодився позивач ОСОБА_2 та подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, оскільки ґрунтується на помилкових висновках суду, що не відповідають дійсним обставинам справи.

Вказує, що він не був ознайомлений з правилами внутрішнього розпорядку, на положення яких посилається відповідач. Вважає, що тривалість робочого часу та часу на відпочинок не регулюються жодним документом, не погоджені з профкомом.

Звільнення було проведено з порушенням встановлених правил, акти складені не були, процедура не дотримана, доповідна записка про факт порушення дисципліни була складена головним диспетчером, який не являється безпосереднім керівником позивача. Вказує на те, що вийшов за територію підприємства з дозволу останнього. Коли повертався, виник конфлікт з охороною, причиною якого стало особисте неприязне ставлення охоронця.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши правомірність ухваленого судом першої інстанції рішення та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення сторін, приходить до висновку, що остання до задоволення не підлягає.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив та оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 з 09 липня 2002 року працював у КП «Кременчукводоканал» на посадах обхідника, слюсаря, а з 02 жовтня 2008 року слюсаря аварійно-відновлювальних робіт диспетчерської служби.

Відповідно до наказів КП «Кременчукводоканал» від 11 квітня 2016 року №25-к та від 13 червня 2016 року №38-к, у зв?язку з несвоєчасним прибуттям на роботу, за порушення Правил внутрішнього трудового розпорядку підприємства, Положення про перепустковий та внутрішньооб?єктовий режими на об?єктах підприємства, позивача позбавлено премій на червень та квітень на 50% і 20% відповідно.

Згідно наказу № 48-к від 03 серпня 2016 року позивачу оголошено догану, у зв?язку із запізненням 31 липня 2016 року на 2 години 25 хвилин.

20 вересня 2016 року наказом по підприємству № 54-к позивачу оголошено догану, у зв?язку із запізненням 10 вересня 2016 року на роботу на 3 хв..

07 листопада 2016 року наказом по підприємству № 59-к позивачу оголошено догану, у зв?язку із запізненням 07 жовтня 2016 року на роботу на 1 год. 35 хв.

01 січня 2017 року позивач знову несвоєчасно з?явився на роботу, про що охороною складено акт затримання порушника.

Згідно наказу керівника підприємства №67 від 26 січня 2017 року ОСОБА_2 звільнено із займаної посади на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України, у зв?язку із систематичним невиконанням без поважних причин обов?язків, покладених на нього трудовим договором і правилами внутрішнього розпорядку.

Відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП України трудовий договір може бути розірвано з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в разі систематичного невиконання працівником без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо раніше до нього застосовувались заходи дисциплінарного стягнення.

Тому при звільненні працівника з підстав, передбачених цією нормою закону, організація повинна навести конкретні факти допущеного ним невиконання обовязків, зазначити, коли саме вони мали місце, які проступки вчинив працівник після застосування до нього стягнення та коли.

Вирішуючи позов про визнання незаконним наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності та відшкодування моральної шкоди, поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, суд має враховувати, що тільки правомірно накладені стягнення можуть бути підставою для звільнення працівника за п. 3 ст. 40 КЗпП України, а тому необхідно зясувати, систематичне невиконання яких саме трудових обовязків позивачем передувало його звільненню.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п. 22 постанови від 6 листопада 1992 р. № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно зясувати, в чому конкретно виявилося порушення, що стало приводом до звільнення; чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за п. 3 ст. 40 КЗпП України; чи додержано власником або уповноваженим ним органом передбачених статтями 1471, 148, 149 КЗпП України правил і порядку застосування дисциплінарних стягнень.

Відповідно до п. 2.12 робочої інструкції слюсаря аварійно-відновлювальних робіт ДС від 01 вересня 2015 року, затвердженої генеральним директором, слюсар аварійно-відновлювальних ротіб ДС по обслуговуванню мереж водопостачання: дотримується правил внутрішнього розпорядку та правил охорони праці.

Відповідно до п.п. 2.1.2, п.3.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників, керівників, професіоналів, фахівців та службовців КП «Кременчукводоканал» працівники підприємства зобов?язані: дотримуватись перепусткового та внутрішньооб?єктового режимів, дотимуватися установленої тривалості робочого часу, використовувати увесь час для продуктивної праці, якісно та у строк виконувати дане завдання).

Згідно п. 5.2. Правил внутрічного трудового розпорядку для працівників, керівників, процесіалналів, фахівців та службовців КП «Кременчукводоканал» для робітників, що працюють в змінному режимі встановлюється тривалість роботи та відпочинку згідно графіків, погоджених з профкомом.

З матеріалів справи вбачається, що позивач працює у КП «Кременчукводоканал» тривалий час, а саме: з 09 липня 2002 року.

З огляду на це ОСОБА_5 не міг не знати про режим роботи підприємства, обідні перерви та графік роботи аварійних бригад.

У відповідності з Правилами внутрішнього трудового розпорядку обідня перерва встановлена з 12 до 13 години.

Також, позивач неодноразово, як протягом останнього року перед звільненням, так і раніше, притягувався до дисциплінарної відповідальності за порушення трудового розпорядку та режиму роботи, особисто писав пояснення з приводу допущених порушень.

Доводи апеляційної скарги не містять належних доказів у спростування висновків місцевого суду.

На підставі вищевикладеного, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції зясовано всі обставини та надано їх належну правову оцінку.

Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 01 червня 2017 року не встановлено.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01 червня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя : /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис/ОСОБА_6 /підпис/ ОСОБА_7

Суддя апеляційного суду

Полтавської області ___________ ОСОБА_1