Справа № 450/1499/17 Провадження № 2/450/1240/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" серпня 2017 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Кукса Д.А.

при секретарі - Ракочий М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Давидівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, третьої особи, без самостійних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася з цивільним позовом до відповідача Давидівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, третьої особи, без самостійних вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_4, в якому просить визнати за нею право власності на домоволодіння розташоване по АДРЕСА_1, 1960 року побудови, що складається з житлового будинку А-1, загальною площею 52,6 кв.м., житловою площею 32,4 кв.м., та господарських будівель і споруд, а саме: а - 1 - веранда, пг - погріб, а'- сходи, Б - літня кухня, В сарай, Г - вбиральня, №1 - огорожа, №2,3 - хвіртка, 1 - відмостка, к - криниця. Технічні характеристики будинку підтверджуються технічним паспортом від 21.02.2017 року, виданого ФОП ОСОБА_5

Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла баба позивача ОСОБА_6, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 виданим Давидівською сільською радою Пустомитівського району Львівської області, ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

До спадкової маси після його смерті спадкодавця увійшло право власності на вищевказане домоволодіння.

Своїм майном на випадок смерті ОСОБА_6 не розпорядилася, а тому спадкування її майна відбувається за законом. До кола спадкоємців першої черги увійшли діти спадкодавця ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Позивач стверджує, що факт належності вказаного житлового будинку за спадкодавцем підтверджується довідкою №262 від 13.02.2017 року, виданою Давидівською сільською радою, згідно з якою домоволодіння розташоване по АДРЕСА_1, згідно погосподарського обліку рахується за ОСОБА_6, однак право власності на це майно спадкодавцем зареєстровано не було, не зважаючи на те, що таке виникло внаслідок побудови нею у 1960 році житлового будинку (на час побудови будинку підтвердженням права власності особи на нерухоме майно був відповідний запис у погосподарській книзі та довідка органу місцевого самоврядування).

Разом з тим на час смерті спадкодавця, ОСОБА_6 разом з нею по АДРЕСА_1, постійно проживала без реєстрації, її онука ОСОБА_1 та продовжую проживати по даний час, що підтверджується довідкою №269 від 13.02.2017 року виданою Давидівською сільською радою Пустомитівського району Львівської області.

У судове засідання позивач не з'явилася, не повідомила суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце судового розгляду була належним чином повідомлена, однак подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений, однак подав заперечення в якому просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити. Свої заперечення мотивує тим, що померла ОСОБА_6 проживала за адресою : АДРЕСА_1 що підтверджується довідкою № 262 від 13.02.2017 року виданою Давидівською сільською радою та книгою по господарського обліку, однак право власності на це майно протягом життя не зареєструвала, а тому не набула права власності на новостворене нерухоме майно, тому таке не може увійти у спадкову масу.

Третя особа, без самостійних вимог ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилася, не повідомила суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце судового розгляду була належним чином повідомлена, однак подала суду заяву у якій зазначила, що позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти прийняття рішення про задоволення позову, розгляд справи просить здійснювати у її відсутності.

Третя особа, без самостійних вимог ОСОБА_4 у судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений, однак подав суду заяву у якій зазначив, що позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти прийняття рішення про задоволення позову, розгляд справи просить здійснювати у його відсутності.

Відповідно до вимог ст.197 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, враховуючи те, що заява про визнання відповідачем позову не порушує прав, свобод чи законних інтересів інших осіб, а позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла ОСОБА_6, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 виданим Давидівською сільською радою Пустомитівського району Львівської області, ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

До складу спадкової маси після смерті ОСОБА_6, у відповідності до ст.. 1218 ЦКУ України, увійшло право власності на домоволодіння розташоване по АДРЕСА_1, 1960 року побудови, що складається з житлового будинку А-1, загальною площею 52,6 кв.м., житловою площею 32,4 кв.м., та господарських будівель і споруд, а саме: а - 1 - веранда, пг - погріб, а'- сходи, Б - літня кухня, В сарай, Г - вбиральня, №1 - огорожа, №2,3 - хвіртка, 1 - відмостка, к - криниця. Технічні характеристики будинку підтверджуються технічним паспортом від 21.02.2017 року, виданого ФОП ОСОБА_5.

Факт належності вказаного житлового будинку за спадкодавцем підтверджується Довідкою №262 від 13.02.2017 року, виданою Давидівською сільською радою, згідно з якою домоволодіння розташоване по АДРЕСА_1, згідно погосподарського обліку рахується за ОСОБА_6, однак право власності на це майно спадкодавцем зареєстровано не було, не зважаючи на те, що таке виникло внаслідок побудови нею у 1960 році житлового будинку (на час побудови будинку підтвердженням права власності особи на нерухоме майно був відповідний запис у погосподарській книзі та довідка органу місцевого самоврядування).

Таким чином, виникнення права власності на житловий будинок, на час завершення будівництва, не залежало від державної реєстрації цього права за спадкодавцем, а підтвердженням належності особі власності на майно є відповідні записи в погосподарських книгах. Зважаючи на вказане, спадкодавець фактично набув право власності на будинок, однак не зареєстрував його у встановленому законом порядку, через, що я позбавлений змоги реалізувати своє право на спадкування через нотаріальну контору.

За життя ОСОБА_6 своєю власністю на випадок смерті не розпорядилася, а тому відповідно до ч.1 ст. 1258 ЦК України спадкування після її смерті відбувається за законом почергово.

У відповідності до ст..1261 ЦК України у першу чергу право спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Як стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 та копією паспорта громадянина України, третя особа, без самостійних вимог ОСОБА_4 та про народження серії НОМЕР_4, копія паспорту громадянина України ОСОБА_3 є рідними дітьми спадкодавця.

Як вбачається з довідки №269 від 13.02.2017 року виданою Давидівською сільською радою Пустомитівського району Львівської області, на час смерті ОСОБА_6 разом з нею за адресою АДРЕСА_1, Пустомитівського району Львівської області, постійно проживала без реєстрації її онука, ОСОБА_7 та проживає без реєстрації на даний час.

У відповідності до положень ст.ст. 1268, 1269 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Заперечення відповідача Давидівської сільської ради щодо не набуття за життя ОСОБА_6 у власність спірного житлового будинку, суд вважає необгрунтовними з огляду на те, що будівництво спірного житлового будинку завершилось у 1960 році, що підтверджується Технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок, справа № 318 (17), виготовленим ФОП ОСОБА_5 від 21.02.2017 року.

Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 18 грудня 2013 року ухвалив постанову у справі № 6-137цс13, предметом якої був спір про встановлення юридичних фактів і визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування та зробив правовий висновок, що право власності на житловий будинок набувається у порядку, який був чинним на час завершення його будівництва,

У 1957 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність. Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва.

Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п'яти як у місті, так і поза містом.

Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства. Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Разом з тим, на момент відкриття спадщини після смерті спадкодавця, згідно з п.7.4.4. Інструкції з ведення по господарського обліку в сільських, селищних та міських радах, затвердженої Наказом Державного комітету статистики України №491 від 08.12.2010 року, житлові будинки (квартири) державного житлового фонду та житлового фонду комунальної власності, приватизовані або придбані населенням, ураховуються в погосподарській книзі як такі, що є у приватній власності громадян.

Таким чином, оскільки ОСОБА_8 постійно проживала разом із ОСОБА_6 на момент відкриття спадщини та про відмову від спадщини не заявляла, позивач у цій справі, фактично прийняв спадщину та вступив в управління спадковим майном, зокрема вказаними вище житловий будинок та земельні ділянки.

Статтею 16 Цивільного кодексу України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Приписами ст.. 328 ч.2 ЦК України встановлено, що право власності вважається набути правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Оскільки документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, що зокрема підтверджено їх збереженою копією, проте були втрачені, та не можуть бути відновлені у встановленому законодавством порядку, позивач змушений звертатися із цим позовом в порядку с. 392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлено зокрема у разі втрати правовстановлюючого документу на нерухоме майно. Аналогічна позиція викладена також у інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року № Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування».

За вказаних обставин, беручи до уваги те, що спадкове майно належало спадкодавцю на праві особистої власності, позивач, як спадкоємець за законом вчинив дії, що об'єктивно стверджують факт прийняття спадщини, а також те, що ухвалення рішення в користь позивача не порушує прав третіх осіб, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги заявлені позивачем підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 174, 197, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 328, 331, 375, 392 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, в порядку спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_6, право власності на домоволодіння розташоване по АДРЕСА_1 Пустомитівського району Львівської області, 1960 року побудови, що складається з житлового будинку А-1, загальною площею 58,6 кв.м., житловою площею 32,4 кв.м., та господарських будівель і споруд, а саме: а - 1 - веранда, пг (А-1) - погріб, а'- сходи, Б - літня кухня, В сарай, Г - вбиральня, №1 - огорожа, №2,3 - хвіртка, I - відмостка, к - криниця.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області через Пустомитівський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення або отримання копії.

СуддяД. А. Кукса