Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2134/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Авраменко Т. М.
УХВАЛА

Іменем України

15.11.2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючої судді Авраменко Т.М.

суддів: Суровицької Л.В., Чельник О.І.

секретар Бодопрост М.М.

за участю позивача ОСОБА_2 та його представника адвоката ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 25 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про захист прав споживача та відшкодування шкоди.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів,

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2017 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про захист прав споживача та відшкодування шкоди.

Зазначав, що 23 жовтня 2016 року між ним та представником заводу «Корпосистем» фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 укладено договір підряду № 208, за умовами якого ОСОБА_4 зобовязався за його замовленням організувати роботи з виготовлення і передачі у власність ПВХ конструкції (металеві вироби) та встановити їх на території домоволодіння замовника протягом 30 робочих днів. Ним було передано відповідачу завдаток у розмірі 10000 грн.

Відповідно до Акту прийому-передачі від 30 листопада 2016 року відповідач передав йому у власність ПВХ конструкції (металеві вироби), а він передав залишок боргу в розмірі 5935 грн., однак відповідач свої зобовязання щодо установки ПВХ конструкції до цього часу не виконав, вимогу про виконання договірних зобовязань в повному обсязі ігнорує, кошти отримані за установку ПВХ конструкцій не повертає.

Просив розірвати договір підряду № 208, укладений між ним та відповідачем 23 жовтня 2016 року, стягнути з відповідача на його користь сплачені кошти за ПВХ конструкції та їх установку в розмірі 15935 грн., а також неустойку за кожен день прострочення, починаючи з 01 грудня 2016 року у розмірі 0,1% від вартості договору, в сумі 2693 грн. 86 коп.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 25 вересня 2017 року в задоволенні позову відмовлено. Суд дійшов висновку, що відповідно до умов укладеного між сторонами договору зобовязання по установленню ПВХ конструкцій (металевих виробів) не входили до обовязків відповідача і оплата за встановлення виробів не здійснювалася, а всі інші умови договору від 23 жовтня 2016 року відповідачем виконані.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Зазначає, що судом неповно зясовано фактичні обставини справи, не надано належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам. Суд не сприяв повному, обєктивному розгляду справи, що призвело до ухвалення судом незаконного та необґрунтованого рішення.

В засіданні апеляційного суду позивач та його представник підтримали доводи апеляційної скарги.

Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений під розписку (а.с.49,53) в засідання апеляційного суду не прибув, причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не подавав.

Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи (ч.2 ст.305 ЦПК України).

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції (ч.1 ст.303 ЦПК України).

Підстава позову це частина позову, яка відображає обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги (п.5 ч.2 ст.119 ЦПК України).

Звертаючись з позовом до суду, позивач посилався на те, що за умовами укладеного з відповідачем договору, той зобовязався виготовити, поставити та встановити вікна балконні із склопакетів в його квартирі. Відповідач зобовязання щодо виготовлення та поставки виробів виконав, однак їх не встановив. В звязку з не встановленням виробів та неповним виконанням домовленостей просив розірвати договір, стягнути на його користь всю сплачену ним суму за договором та стягнути пеню за кожен день прострочення, починаючи з 01 грудня 2016 року.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

За договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконати роботу (ст.865 ЦК України).

Статтею 866 ЦК передбачено, що договір побутового підряду вважається укладеним у належній формі, якщо підрядник видав замовникові квитанцію або інший документ, що підтверджує укладення договору.

Вартість робіт, виконаних за договором побутового підряду, визначається за погодженням сторін, якщо інше не передбачено у встановленому порядку прейскурантами (цінниками), тарифами тощо (ст.873 ЦК України).

За змістом частин 1 і 2 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо значну частину обсягу послуги чи робіт (понад сімдесят відсотків загального обсягу) вже було виконано, споживач має право розірвати договір лише стосовно частини послуги або робіт, що залишилася. Якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця.

Стаття 18 Закону України «Про захист прав споживачів» містить самостійні підстави визнання угоди (чи її умов) недійсною, а ч. 5 цієї статті передбачає, що якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, 25 жовтня 2016 року між замовником ОСОБА_2 та виконавцем ФОП ОСОБА_4, який є представником заводу Корпосистем, було укладено договір № 208 (а.с.6-7).

За умовами цього договору замовник доручає, а виконавець зобовязується організувати роботи з виготовлення і передачу у власність ПВХ конструкцій за розцінками виконавця (пункт 1.1 договору). Замовник зобовязався оплатити та прийняти готові вироби згідно з умовами договору, якість виробів, що поставляються за договором повинна відповідати технічним умовам виконавця, нормам якості для даного виду виробу (пункти 1.2, 1.3 договору). Вартість виробів визначена у п.2.1 договору та становить 15935 грн. Відповідно до п. 3.1 договору замовник зобовязався оплатити вартість виробів, що встановить 15935 грн. Після оплати коштів вироби передаються у власність замовнику за актом прийому-передачі протягом 30 днів з дня укладення договору (п.3.2). Зобовязання виконавця за договором вважаються виконаними в повному обсязі після підписання замовником акту прийому-передачі виробів (а.с.6-7).

30 листопада 2016 року за договором від 25 жовтня 2016 року між сторонами підписано акт прийому-передачі виробів. Замовник претензій по кількості, якості комплектності, розмірам виробів не має. Після підписання цього акта обовязки виконавця вважаються виконаними в повному обсязі, а претензії замовника по кількості, якості, комплектності, розмірам виробів не приймаються (а.с.4).

Факт підписання договору, акту прийому-передачі та отримання замовлених виробів позивач не заперечує.

Аналізуючи зміст укладеного між сторонами договору та акту прийому-передачі суд першої інстанції дійшов висновку, що предметом договору є роботи з виготовлення і передачі у власність позивачу ПВХ конструкцій вартістю 15935 грн., у договорі відсутня домовленість про встановлення виробів та відсутня вартість цієї послуги, тому передбачені законом підстави для розірвання договору і повернення коштів з підстав невиконання умов договору щодо встановлення замовлених виробів відсутні. Доводи апеляційної скарги такого висновку суду не спростовують.

Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (презумпція правомірності правочину). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним ( ч. 2 і ч.3 ст.215 ЦК України ).

Щодо пояснень позивача в засіданні апеляційного суду про укладення ним договору під впливом обману (ст.230 ЦК України), шахрайських дій зі сторони відповідача та його нечесної підприємницької діяльності, а також несправедливості умов договору, в тому числі і щодо вартості виготовлених виробів (ст.18 Закону України «Про захист прав споживача»), колегія суддів зазначає, що ці пояснення не відображені ні в позовній заяві (а.с.1-2), ні в поясненнях представника позивача в засіданні суду першої інстанції (а.с.31-32), ні в апеляційній скарзі (а.с.40-41).

Ці доводи позивача не є підставою для розірвання договору в межах заявлених позовних вимог, а можуть бути підставою для визнання договору недійсним, однак в цій справі такий позов не заявлено і позивач має право звернутися з таким позовом до суду в установленому законом порядку.

В межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги підстав для зміни або скасування рішення суду не встановлено.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.308, п.1 ч.1 ст.314, ст.315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 відхилити, а рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 25 вересня 2017 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча суддя Т.М.Авраменко

Судді: Л.В.Суровицька

ОСОБА_5