Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/2057/13-ц Головуючий у 1-й інст. Бондарчук В. В.
Категорія 47 Доповідач Галацевич О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Галацевич О.М.

суддів Борисюка Р.М., Микитюк О.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про скасування рішення органу місцевого самоврядування та визнання державних актів на право приватної власності на земельні ділянки недійсними,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1,

на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 06 червня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

04.03.2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом, в якому, з урахуванням уточнень від 14.03.2013 (а.с. 7-8 т.1), просив усунути перешкоди у користуванні належною йому земельною ділянкою, шляхом зобовязання ОСОБА_2 знести збудований ним паркан, який розташований на частині належної йому земельної ділянки розміром 0,0043 га.

07.08.2013 ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом (а.с. 53-54 т.1), у якому просив скасувати рішення Житомирської міської ради №349 від 29.03.2012 про надання ОСОБА_3 у власність земельної ділянки по вул. Довженка, 40 у м.Житомирі та визнати недійсними Державні акти на право приватної власності на землю серія ЯМ № 544176 та серія ЯМ № 544177, видані на імя останнього, посилаючись при цьому на їх незаконність та порушення своїх прав на належну йому частку земельної ділянки.

У звязку із смертю 22.08.2014 ОСОБА_3 до участі у справі залучено його правонаступника - ОСОБА_1 (а. с. 157, 164 т. 1).

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 06 червня 2017 року у задоволенні первісного позову ОСОБА_1 відмовлено, зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено. Скасовано рішення Житомирської міської ради від 29.03.2012 №349 про надання ОСОБА_3 у власність земельної ділянки по вул. Довженка, 40 у м.Житомирі. Визнано недійсними Державні акти на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯМ № 544176 та серії ЯМ № 544177, які видані на імя ОСОБА_3 на підставі вказаного рішення Житомирської міської ради.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким первісний позов задовольнити, а у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовити. Вважає, що суд припустився помилкового висновку, зазначивши, що у ОСОБА_2 у користуванні перебуває 196 кв.м. земельної ділянки і не вистачає 18 кв.м. до його норми ідеальної частки співвласника будинку, яка становить 214 кв.м. Проте, при загальній площі земельної ділянки 388 кв.м., з відрахуванням приватизованого ОСОБА_3 151 кв.м., залишається площа розміром 237 кв.м., що перевищує норму ОСОБА_2 Також, на його думку, при ухваленні оскаржуваного рішення судом не взято до уваги, що ОСОБА_2 не надав належних доказів порушення його права протиправними діями ОСОБА_3 та що внаслідок саме таких дій останній позбавлений можливості приватизувати належну йому частку земельної ділянки. Зазначив, що при вирішенні спору суд безпідставно послався на висновок земельно-технічної експертизи від 10.06.2014, оскільки вступна частина висновку не містить інформації про попередження експерта про кримінальну відповідальність, висновок не містить підпису експерта. Вважає безпідставними посилання суду на невідповідність вимогам закону технічної документації ОСОБА_3, як на підставу для задоволення зустрічного позову, оскільки відповідно до практики Європейського суду з прав людини він не може бути позбавлений права на майно внаслідок порушень, допущених з боку публічного органу, який виготовляв таку документацію. Суд не дав належної оцінки акту обстеження земельної ділянки, який складений уповноваженим органом та який підтверджує здійснення ОСОБА_2 незаконної забудови паркану на земельній ділянці, яка належала ОСОБА_3 Тому, на його думку, суд дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні первісного та задоволення зустрічного позовів.

Заслухавши доводи представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно ч. 1 ст. 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Пунктами 7, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» № 7 від 16.04.2004 судам розяснено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з ч. 3 ст. 152 ЗК шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (ст. 16 ЦК України).

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2, ОСОБА_1 (згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_3 (а.с. 244 т.1) та ОСОБА_4 є співвласниками жилого будинку №40 по вул. Довженка у м.Житомирі. Розміри їх ідеальних часток у спільній власності складають відповідно: 55/100 ід. ч., 23/100 ід. ч. та 22/100 ід. ч. (а.с. 46 (оборот)-47, 56, 59 т. 1).

Ідеальна частка співвласників на право користування земельною ділянкою площею 0,0388 га, наданою для будівництва та обслуговування вказаного вище жилого будинку, наступна: ОСОБА_2 0,0214 га (55/100 ід. ч.), ОСОБА_3 0, 0089 га (23/100 ід. ч.) та ОСОБА_4 0,0085 га (22/100 ід. ч.).

Угода про порядок використання і розпорядження вказаною земельною ділянкою, яка засвідчена 19.10.2011 приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу ОСОБА_5, підписана ОСОБА_3 і ОСОБА_4 та не погоджена з ОСОБА_2 (а. с. 60 т. 1).

Заявою від 26.10.2011 ОСОБА_4 відмовилася від користування та розпорядження земельною ділянкою площею 0,0151 га по вул. Довженка, 40 у м.Житомир на користь ОСОБА_3 (а. с. 41 т. 1).

Рішенням 11-ої сесії 6 скликання Житомирської міської ради від 29.03.2012 №349 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), замовником якої є ОСОБА_3, та безоплатно надано у власність останньому 0,0151 га за вказаною адресою (а. с. 35-49, 86 т. 1).

На підставі цього рішення ОСОБА_3 видані Державні акти на право приватної власності на земельну ділянку серія ЯМ № 544176 та серія ЯМ № 544177 розміром 0,0035 га та 0,0115 га відповідно для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по вул. Довженка, 40 у м.Житомирі (а. с. 12-13 т. 1).

Рішенням 23-ої сесії 6 скликання Житомирської міської ради від 30.05.2013 №556 ОСОБА_2 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки 0,0638 га АДРЕСА_1 згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.12.1999 № 5-4181 (а. с. 57-58 т. 1).

22.08.2014 ОСОБА_3 помер (а. с. 157 т. 1).

Висновком експерта за результатами проведення земельно технічної експертизи № 24/14-25 від 10.06.2014 встановлена невідповідність розмірів земельних ділянок, які перебувають у власності та користуванні сторін, розмірам ідеальних часток у спільній власності на житлову будівлю. Зокрема, площа земельної ділянки, що перебувала у власності та фактичному користуванні ОСОБА_3 (0,0150 га) на 18 кв.м. перевищує норму його ідеальної частки в будинку 0,0089 га з урахуванням 43 кв.м., від яких могла відмовилась на його користь ОСОБА_4 (при її нормі 85 кв.м. без врахування 42 кв.м., що знаходяться під забудовою). Як наслідок, при праві ОСОБА_2 на 214 кв.м., йому залишилось у користуванні 196 кв.м., що на 18 кв.м. менше його норми ідеальної частки в землекористуванні. Крім того, висновком експерта встановлена також невідповідність технічної документації вимогам земельного законодавства за складом та правилами оформлення (а.с. 132-142 т. 1).

Таким чином, встановивши, що угоду про порядок використання і розпорядження спірною земельною ділянкою ОСОБА_2 не підписував, а розмір земельної ділянки, переданої ОСОБА_3 у власність, не відповідає розміру його ідеальної частини у праві спільної власності на будинок, у звязку з чим порушуються права та інтереси іншого землекористувача ОСОБА_2, суд, у відповідності до положень вищевказаних норм земельного законодавства, дійшов обґрунтованого висновку про визнання недійсними, виданих на імя ОСОБА_3 державних актів на право приватної власності на земельну ділянку та скасування рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого ці акти було видано.

Суд першої інстанції також обґрунтовано відмовив у задоволенні первісного позову про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, враховуючи, що державні акти, які підтверджували таке право скасовані судом, як такі, що видані з порушенням вимог чинного законодавства та прав іншої особи.

Посилання у апеляційній скарзі на помилковість висновку суду про те, що ОСОБА_2 не вистачає 18 кв.м. до його норми ідеальної частки співвласника будинку, яка становить 214 кв.м., спростовуються висновком судової експертизи, якому суд надав належну оцінку.

Висновок експерта містить інформацію про попередження експерта про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за ст. 384 КК України або за відмову від надання висновку за ст. 385 КК України та підпис експерта, а тому доводи апеляційної скарги у цій частині є безпідставними.

Суд обґрунтовано послався на невідповідність вимогам закону технічної документації ОСОБА_3, як на одну з підстав для задоволення зустрічного позову, оскільки внаслідок порушень, допущених з боку публічного органу, який виготовляв таку документацію, було зменшено розмір частки у землекористуванні ОСОБА_2 Тому, посилання на рішення Європейського суду з прав людини, як на підставу для відмови у зустрічному позові є помилковим.

Акт обстеження земельної ділянки від 03.08.2012 за №05022 (а.с. 18, 19 т.1) про здійснення ОСОБА_2 незаконної забудови на земельній ділянці, належній ОСОБА_3, на який посилався останній як на підставу для усунення перешкод у користуванні частиною земельної ділянки, не має правового значення для вирішення спору з огляду на висновки експерта щодо невідповідності розмірів земельних ділянок, які перебувають у власності та користуванні сторін, розмірам їх ідеальних часток у спільній власності на житлову будівлю.

Посилання ОСОБА_1 на те, що ОСОБА_2 не надав належних доказів порушення його права протиправними діями ОСОБА_3 та що внаслідок саме таких дій він позбавлений можливості приватизувати належну йому частку земельної ділянки, спростовуються дослідженими доказами, яким суд першої інстанції надав належну оцінку.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 06 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді: