У Х В А Л А

Іменем України

07 серпня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів КОЖУХ О.А., БИСАГИ Т.Ю.

при секретарі СОЧЦІ І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, за апеляційною скаргою ПАТ «Дельта Банк» на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 16 січня 2017 року, -

встановила:

ПАТ «Дельта Банк» оскаржило ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 16.01.2017, якою вищеназваний позов залишено без розгляду. Позивач вказує на порушення судом норм процесуального права. Так, позовна заява була відправлена до суду поштою до 01.09.2015, тому позов, що був від імені банку пред'явлений представником Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, не підлягав оплаті судовим збором, що випливає, зокрема, з чинної на час пред'явлення позову редакції Закону України «Про судовий збір» (ст. 5 ч. 1 п. 22). Крім того, пред'являючи позов, службові особи Фонду діяли у межах та на виконання повноважень, наданих їм Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» у процедурі здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк», що підтверджується документально, тому висновки суду про відсутність доказів здійснення такої процедури на момент пред'явлення позову, яким суд необґрунтовано вважає 04.09.2015, безпідставні. Сторона просить ухвалу скасувати, справу повернути до суду для подальшого розгляду.

Заслухавши доповідь судді, розглянувши на підставі ст. 305 ч. 2 ЦПК України справу за відсутності учасників процесу, обговоривши доводи скарги, перевіривши матеріали справи, суд приходить до такого.

Залишаючи заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив із невідповідності її вимогам процесуального закону через несплату судового збору та відсутності у цьому контексті доказів щодо пред'явлення позову уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у рамках здійснення процедури тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк». Висновок суду помилковий і не узгоджується з вимогами закону та матеріалами справи.

Як убачається з матеріалів справи, позовну заяву, датовану 28.08.2015 за вих. № 31.4-08/11056/15, подала від імені ПАТ «Дельта Банк» представник ОСОБА_2, яка діяла на підставі довіреності, виданої ПАТ «Дельта Банк» 20.08.2015 зі строком дії в усякому разі до 02.10.2015 (а.с. 1-7, 44). Від імені банку довіреність підписав ОСОБА_3 як уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», який діяв на підставі рішення виконавчої дирекції Фонду від 02.03.2015 № 51 та наказу тимчасової адміністрації банку від 03.03.2015 № 1 про запровадження тимчасової адміністрації в банку з 03.03.2015. Заява надійшла до Ужгородського міськрайонного суду 04.09.2015 за вх. № 32579.

У тексті заяви міститься вказівка із відповідною мотивацією про подання її в порядку реалізації уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» повноважень, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та іншими пов'язаними нормами законодавства. До заяви додані копії рішень виконавчої дирекції Фонду від 02.03.2015 № 51, від 08.04.2015 № 71, з яких випливає, що тимчасова адміністрація в ПАТ «Дельта Банк» була запроваджена щонайменше на період з 03.03.2015 по 02.09.2015 (а.с. 41-43)ю

Адресами ПАТ «Дельта Банк» і представника ОСОБА_2, що зазначені в заяві, є вул. Фрунзе, 39 в м. Києві. З матеріалів справи не вбачається, що позовна заява подавалася безпосередньо в м. Ужгороді, тож така надсилалася поштою, проте, на порушення п.п. 2.6., 28.9. та інших положень Інструкції з діловодства у місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, затвердженої наказом ДСУ України від 17.12.2013 № 173, конверт, у якому надійшла кореспонденція, не приєднано до справи.

Таким чином, доводи апеляції про те, що заяву було подано до 01.09.2015 і в порядку реалізації уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» узгоджуються з матеріалами справи та не спростовані. До 01.09.2015 діяла норма Закону України «Про судовий збір», якою уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб звільнялася від сплати судового збору у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку (ст. 5 ч. 1 п. 22). Ця норма була виключена із Закону України «Про судовий збір» Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору», що набрав чинності з 01.09.2015.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду від 17.09.2015 було відкрито провадження в справі, чим було визнано відповідність заяви вимогам ст.ст. 119, 120 ЦПК України, в т.ч., і стосовно оплати її судовим збором (а.с. 48).

У подальшому Ужгородський міськрайонний суд ухвалою від 07.04.2016 залишив заяву без руху в порядку ст. 207 ч. 1 п. 8 ЦПК України через невідповідність її вимогам ст. 119 ч. 5 ЦПК України щодо надання документа про сплату судового збору (а.с. 59-60). Суд виходив із того, що з позовом банк звернувся 04.09.2015, у заяві не зазначено, що така подається уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а тому заява має бути оплачена судовим збором. Однак, такі мотиви для залишення заяви без руху не відповідають обставинам справи та не підтверджуються її матеріалами, які, натомість, вказують на протилежне, як це встановлено під час апеляційного розгляду справи.

Поза викладеним, залишаючи заяву без руху, суд повинен діяти у зрозумілий для учасника процесу спосіб, передбачений процесуальним законом, зокрема, повинен чітко вказати на конкретні недоліки заяви, що саме і уможливлює їх виправлення, як це випливає з вимог ст. 1, ст. 2 ч. 3, ст. 121 ч. 1 ЦПК України, яка передбачає, що суддя (суд), встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому відповідний строк для усунення недоліків. Заява визнається неподаною та повертається позивачу лише у випадку, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк не виконає відповідні вимоги (ст. 121 ч. 2, ст. 207 ч. 1 п. 8 ЦПК України). На порушення вимог закону, суд в ухвалі від 07.04.2016 не визначив конкретну суму судового збору, яку належить сплатити з позовної заяви.

Ухвалою від 16.01.2017 Ужгородський міськрайонний суд відповідно до ст. 207 ч. 1 п. 8 ЦПК України залишив позов без розгляду, оскільки недоліки заяви, що слугували підставами для залишення її без руху, не були виправлені (а.с. 64-65).

Приймаючи такі процесуальні рішення суд першої інстанції залишив поза увагою дійсні обставини, які мають значення для руху заяви та знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи, в т.ч., суд без достатніх підстав ототожнив дату надходження заяви до суду із датою пред'явлення позову. Порушення норм процесуального права призвело до неправильного вирішення питання, ухвала суду про залишення заяви без розгляду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості судового рішення.

Відтак, апеляцію на підставі ст. 311 ч. 1 п. 4 ЦПК України слід задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати, справу направити для продовження розгляду.

Керуючись ст. 307 ч. 2 п. 4, ст. 311 ч. 1 п. 4, ст.ст. 314, 315 ЦПК України, колегія суддів -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити, ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 16 січня 2017 року скасувати, справу для продовження розгляду направити до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді