ухвала

іменем україни

02 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Маляренка А.В., Ступак О.В.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Макарівського районного суду Київської області від 21 липня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 20 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з цим позовом, свої вимоги обґрунтовую тим, що 24 вересня 2010 року ОСОБА_4 отримав в ПАТ КБ «ПриватБанк» кредит у розмірі 300 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Позивач зазначає, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, та Тарифами банку складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Позивачем умови кредитного договору виконано, проте відповідач умови кредитного договору належним чином не виконує, тому станом на 31 серпня 2015 року утворилася заборгованість 24 321,16 грн, яка складається з наступного: 6 956,38 грн - заборгованість за кредитом; 13 880,44 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом; 1 850,00 грн - заборгованість за пенею та комісіями; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн - штраф (фіксована частина); 1 134,34 грн - штраф (процентна складова).

Враховуючи викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 24 вересня 2010 року б/н у сумі 24 321,16 грн та судовий збір.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 21 липня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 20 жовтня 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати судові рішення, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншим.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), виходили з недоведеності позовних вимог.

Доводи касаційної скарги про те, що позивачем підтверджено договірні відносини між банком та відповідачем, наявність заборгованості та про порушення порядку розгляду справи та неповноту з'ясування обставин справи, не знайшли свого підтвердження та спростовуються встановленими у справі обставинами.

Так, судами встановлено, що 24 вересня 2010 року відповідачем було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку. У заяві також зазначено, що клієнт (відповідач) отримав картку за № НОМЕР_1.

До позовної заяви позивачем також додано довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», в якій зазначено тип картки «MasterCard Mass».

Відповідно до наявного в матеріалах справи розрахунку станом на 31 серпня 2015 року ОСОБА_4 має заборгованість 24 321,16 грн, яка складається з наступного: 6 956,38 грн - заборгованість за кредитом; 13 880,44 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом; 1 850,00 грн - заборгованість за комісією; 1 634,34 грн - заборгованість за штрафами. Заборгованість розрахована за період з 28 грудня 2012 року по 31 серпня 2015 року.

Як вбачається з поданих відповідачем заперечень та доданих до них документів, а саме із заяви позичальника № K2XRFE79950059, 24 вересня 2010 року ОСОБА_4 було надано строковий кредит у сумі 3 525,60 грн, строком на п'ять місяців з 24 вересня 2010 року по 24 лютого 2011 року включно на придбання товару. Також в заяві позичальника розписані умови, правила надання кредиту та порядок його погашення.

Відповідач підтвердив факт отримання кредитної картки від банку, зазначивши, що йому видали конверт якому була сама картка, оригінал анкети-заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк».

Анкету-заяву про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк» яка була подана позивачем не відповідає тій анкеті-заяві яка була видана відповідачу, до того ж вона не містить відомостей щодо розміру бажаного кредитного ліміту за карткою.

Надана суду анкета-заява містить відомості про бажання отримання кредитку «Універсальна», і не містить відомостей про бажання отримати кредитку «Універсальна, 55 днів пільгового періоду».

Згідно з умовами анкети-заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк», яку позивач видав відповідачу для того щоб користуватися кредитними коштами кредитну картку необхідно було активувати або шляхом надіслання СМС-повідомлення із кодом авторизації.

Будь-яких дій щодо активізації кредитної картки відповідач не вчиняв, кредитні кошти у сумі 300 грн з картки не знімав та ними не користувався. Належних доказів щодо цього позивачем не надано.

Згідно із постановою НБУ від 17 грудня 2003 року «Про затвердження Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах», активація карти здійснюється за допомогою контактного телефону клієнта, шляхом відправки коду авторизації.

Також судами встановлено, що банк видав відповідачу кредитну карту типу VISA Classic, проте до суду наддав довідку про тип картки типу MasterCard Mass, у цих картках різні умови кредитування, так у них різний пільговий період нарахування процентів, різна базова ставка процентів в місяць, різна комісія за зняття готівки, різний розрахунок пені, різна процентна ставка в місяць за суму несанкціонованого перевищення ліміту кредитування та інше.

Крім того, судами взято до уваги, що наданий позивачем розрахунок заборгованості розпочинається із суми 7 799,95 грн, при кредитному ліміті у 300 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Тарифи та Умови і правила надання банківських послуг, де визначено усі права та обов'язки сторін, та інші істотні умови, відповідачем не підписані, відповідач вважає, що надана банком анкета-заява не є договором в силу вимог ст.ст. 626, 638 ЦК України.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову з підстав недоведеності, оскільки матеріали справи містять різні заяви позичальника, банком не вказаний строк дії картки та не подано доказів видачі відповідачеві нової картки не можливо встановити строк дії початку договору, строк його закінчення внаслідок чого неможливо перевірити правильність розрахунку заборгованості.

На підтвердження погашення кредиту, відповідач подав суду графік погашення кредиту та квитанції про його повне погашення.

У зв'язку з вказаними розбіжностями та для встановлення об'єктивних обставин у справі, ухвалами районного суду від 25 травня та 24 червня 2016 року було визнано явку представника позивача у судове засідання обов'язковою, проте незважаючи на вказані ухвали, позивач свого представника до суду не направив.

З огляду на вищевикладене, доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Макарівського районного суду Київської області від 21 липня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 20 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко А.В. Маляренко О.В. Ступак