н/п 2/490/4729/2017 Справа № 490/5106/17
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2017 року м. Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого - судді Гуденко О.А.,

при секретарі - Кваша С.О.,

за участі позивачів , їх представника ОСОБА_1, представника органу опіки та піклування ОСОБА_2, представника Служби у справах дітей Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області Бабушкіної К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Служби у справах дітей Миколаївської міської ради, Служби у справах дітей Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області про скасування усиновлення, -

ВСТАНОВИВ :

В червні 2017 року позивачі звернулися до суду із позовом, в якому просили скасувати усиновлення ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, який був усиновлений ними на підставі рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 11.02.2016 року. На обґрунтування позову вказували, що в усиновленої ними дитини виявилась психічна хвороба, про яку вони не знали під час усиновлення та не могли знати.

Позивачі в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити з підстав, викладених в заяві.

В судовому засідання позивачі пояснили, що рішенням Ленінського районного суду міста Миколаїв від 11 лютого 2016 року (цивільна справа № 2-о/489/30/16) вони усиновили малолітніх дітей ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3. Між позивачами та малолітньою дитиною ОСОБА_10 (тепер ІНФОРМАЦІЯ_9), склались відношення, притаманні батькам з дітьми. З іншою дитиною - ОСОБА_12 (тепер ІНФОРМАЦІЯ_10) відносини у позивачів не склались. Стверджували, що на час звернення до суду для усиновлення хлопчика, суду був наданий висновок про стан його здоров'я, який об'єктивно не відповідав дійсному стану здоров'я дитини. Вказували, що у зв'язку з безпідставно агресивною поведінкою дитини та багатьох скарг на нього з боку інших дітей, їх батьків та вихователів змушені були змінювати дошкільні навчальні заклади. Також і вдома, проживаючи разом з батьками, сестрою ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_4, та молодшим братом ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5, поведінка дитини була агресивною, нестриманою та дратівливою, у зв'язку з чим вони змушені були звертатися за допомогою до психіатра. Спочатку звернулись до КУ «Одеський обласний медичний центр психічного здоров'я» з анамнезом поганої поведінки, агресивності, бажання всіх вбити, нестандартної полової зацікавленості, безконтрольності, того, шо вмисно мочиться на обої в домі, спражняється в штани та розмазує все по стінах. Після закінчення лікування хлопчику встановили діагноз: F=90.0 порушення активності до уваги та додатковий діагноз: гіперметропія слабкого ступеня, дизартрія. Призначили лікування - психологопедагогична корекція.

У зв'язку з тим, що поведінка дитини не змінилась позивачі звернулись до Одеського обласного медичного центру психічного здоров'я, де ОСОБА_7 перебував на обстеженні та лікуванні в психіатричному стаціонарі з 23 січня до 13 березня 2017 року та був виписаний з діагнозом: органічний емоційно-лабільний розлад, імпульсивний тип (психопатоподібний варіант) . Епісіндром за анамнезом. F-06.6. У зв'язку з тим, що вказаний діагноз за консультацією лікарів є невиліковним, про що вони не знали та не могли знати, просили про скасування усиновлення.

Позивачі ОСОБА_6 та ОСОБА_5 окремо наголосили суду на те, що протягом двох років надавали дитині багато турботи та ласки, проте на треперішній час вони вичерпали усі можливі способоби допомогти дитині адаптуватися у їх сім' та соціумі, натомість проживають у постійному страху за життя та здоровя інших своїх двох дітей, які часто потерпають від фізичних нападів ОСОБА_7. ОСОБА_8 та ОСОБА_11 нмає жодних родинних, братських почуттів, навпаки ОСОБА_11 його боїться, намагається проводити час з молодшим братом , а ОСОБА_4 уникає. ОСОБА_13 у їх сімї в подальшому може принести значну шкоду перш за все ОСОБА_11 та ОСОБА_14, як фізичну, так і психічну, не кажучи вже про те, що вони , як батьки вимушені весь час наглядати за ОСОБА_13, тим самим позбавляючи інших дітей своєї уваги та виховання.

Представник відповідача Служби у справах дітей Миколаївської міської ради в судовому засіданні позов не визнала, вказуючи на те, що усиновлена дитина під час перебування в Комунальному закладі Миколаївської обласної ради «Миколаївський центр соціально-психологічної реабілітації дітей» не виявляла агресії та відхилень в його розвитку, на які посилаються позивачі, не було помічено. Просила відмовити в задоволенні позову- за його недоведеністю.

Представник відповідача Служби у справах дітей Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області в судовому засіданні пояснила, що сім'я ОСОБА_5 перебувала на обліку протягом двох років, зазначала, що позивачі зарекомендували себе з позитивного боку, створивши дітям необхідні умови для їх розвитку. Стверджувала, що внаслідок агресивної поведінки з боку малолітньої дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6 батьки уклали договір на соціальний супровід сім'ї , проте участь була припинена без досягнення позитивних змін. Просила суд ухвалити рішення в інтересах дитини та не заперечувала проти задоволення позову.

Вислухавши пояснення сторін, допитавши спеціаліста та свідків, дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини та відповідні правовідносини.

Позивачі з 05 квітня 2013 року перебувають у шлюбі.

Рішенням Ленінського районного суду міста Миколаїв від 11 лютого 2016 року позивачі усиновили малолітнього ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2. На підставі рішення суду внесли зміни до актового запису усиновленої дитини, а саме: внесли зміни до актового запису про народження ОСОБА_9, в якому зазначили прізвище - ІНФОРМАЦІЯ_11, ім'я - ІНФОРМАЦІЯ_11 по батькові - ІНФОРМАЦІЯ_11, місце народження - місто Іллічівськ, Одеська область, дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_12 року та отримали повторне свідоцтво про народження в якому батьком зазначено ОСОБА_6, мамою - ОСОБА_5.

Під час усиновлення вказаної дитини батькам було повідомлено про наявність діагнозу - спазм акомодації, а також про затримку фізичного розвитку, двосторонній гострий середній катаральний отит, гострий обструктивний бронхіт.

Спеціалісти служби у справах дітей неодноразово відвідували родину ОСОБА_5, проводили обстеження умов проживання, позитивно характеризують родину ОСОБА_5. Родина перебувала під соціальним супроводом у 2017 році Проте, в листопаді 2017 року було прийнято рішення про зняття з соціального супроводу сім'ї без досягнення позитивнго результату. Встановлено, що ОСОБА_13 емоційно не проявляє любові до батьків, іноді його поведінка виходить за рамки соціально прийнятного поводження.

Згідно з характеристикою ОСОБА_13, виданого Молодіженським дошкільним навчальним закладом «Тополька» ОСОБА_13 потребує медичного втручання у зв'язку з тим, що його поведінка загрожує оточуючим.

З епікризу з історії хвороби ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6, виданого Комунальною установою «Одеський обласний медичний центр психічного здоров'я» вбачається, що дитина поступила на лікування до вказаного закладу 13.10.2016 року за направленням районного психіатра у зв'язку із скаргами батьків на агресивну та неадекватну поведінку, з анамнезом поганої поведінки, агресивності, бажання всіх вбити, в дитячому садку покусав вихователя, нестандартної полової зацікавленості, безконтрольності, того, що вмисно мочиться на шпалери в домі, спорожняється в штани та розмазує все по стінах. Був виписаний 28.10.2016 року із діагнозом: F=90.0 порушення активності до уваги та додатковий діагноз: гіперметропія слабкого ступеня, дизартрія. Призначено лікування - психолого-педагогічна корекція.

В подальшому ОСОБА_7 перебував на обстеженні та лікуванні в психіатричному стаціонарі Комунальної установи «Одеський обласний медичний центр психічного здоров'я» з 23 січня в зв'язку з погіршенням його стану здоров'я та збільшенням агресії. 13 березня 2017 року був виписаний з діагнозом: Органічний емоційно-лабільний розлад, імпульсивний тип (психопатоподібний варіант) . Епісіндром за анамнезом. F-06.6.

Допитані в судовому засіданні в якості свідка дружина рідного брата позивача ОСОБА_6 - ОСОБА_15 та ОСОБА_16, що є хресною по відношенню до інших дітей, що є у родині, в судовому засіданні підтвердили наявність фактів щодо агресивної та неадекватної поведінки дитини.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка практичний психолог Комунального закладу Миколаївської обласної ради «Миколаївський центр соціально-психологічної реабілітації дітей» ОСОБА_17 в суді пояснила, що агресивної поведінки ОСОБА_7 в період його перебування у центрі не було помічено, а всиновлювачем доведено усю необхідну інформацію про стан здоров'я та поведінку дитини.

Допитана у судовому засіданні в якості спеціаліста лікар-психіатр Комунальною установою «Одеський обласний медичний центр психічного здоров'я» ОСОБА_18 в судовому засіданні підтвердила наявність в ОСОБА_7 встановленого діагнозу, вказуючи на те, що такий діагноз відноситься до тяжкої хвороби, яку неможливо вилікувати. Суду пояснила, що органічні зміни в головному мозку дитини тягнуть за собою агресивні прояви його поведінки, які можуть корегуватися лише медикаментозними препаратами, а по мірі дорослішання дитини ці прояви також будуть посилюватися та можуть мати непередбачувані прояви та наслідки.

Таким чином суд приходить до висновку про наявність у ОСОБА_7 психічної тяжкої невиліковної хвороби - Органічний емоційно-лабільний розлад, імпульсивний тип (психопатоподібний варіант) . Епісіндром за анамнезом. F-06.6, про що усиновлювачі не знали і не могли знати на час усиновлення.

Крім того, ухвалюючи рішення, суд враховує, що на утриманні позивачів є також інші діти - ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_7, та ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_8, які часто страждають від агресивних дій їх брата - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6.

Суд зазначає, що усиновлення може бути скасовано або визнано недійсним тільки за рішенням суду за позовами батьків, усиновлювача, опікуна, піклувальника, органу опіки та піклування, прокурора, а також усиновленої дитини, яка досягла чотирнадцяти років (ст. 240 СК України, п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року за №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав").

Відповідно до положень частини 1 ст. 238 СК України усиновлення може бути скасоване за рішенням суду, якщо:

1) воно суперечить інтересам дитини, не забезпечує їй сімейного виховання;

2) дитина страждає недоумством, на психічну чи іншу тяжку невиліковну хворобу, про що усиновлювач не знав і не міг знати на час усиновлення;

3) між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов'язків.

Усиновлення скасовується від дня набрання чинності рішенням суду, як зазначено в ч.4 ст. 238 СК України.

Згідно зі ст. 239 СК України у разі скасування усиновлення, у разі скасування усиновлення припиняються на майбутнє права та обов'язки, що виникли у зв'язку з усиновленням між дитиною та усиновлювачем і його родичами.

У разі скасування усиновлення відновлюються права та обов'язки між дитиною та її батьками, іншими родичами за походженням.

У разі скасування усиновлення дитина передається за бажанням батьків або інших родичів їм, а якщо це неможливо, - вона передається на опікування органові опіки та піклування.

У разі скасування усиновлення дитина має право на збереження прізвища, імені та по батькові, які вона одержала у зв'язку з усиновленням. За бажанням дитини їй присвоюється прізвище, ім'я, по батькові, які вона мала до усиновлення.

За ст. 241 СК України, після набрання чинності рішенням суду про визнання усиновлення недійсним або скасування усиновлення суд у місячний строк зобов'язаний надіслати копію рішення до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

Орган державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про скасування усиновлення або визнання його недійсним вносить відповідні зміни до актового запису про народження дитини.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає встановленим, що ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6, хворіє на тяжку психічну невиліковну хворобу - Органічний емоційно-лабільний розлад, імпульсивний тип (психопатоподібний варіант). Епісіндром за анамнезом. F-06.6, про що усиновлювачі не знали і не могли знати на час усиновлення та внаслідок певних вад розвитку та психічного стану дитини, які прогресують зі зростанням дитини - між усиновлювачами і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачами своїх батьківських обов'язків.

При цьому у суду немає обгрунтованих підстав не погодитися з медичними висновками про стан здоров'я дитини та поясненнями спеціаліста-психіатра в судовому засіданні щодо характеру захвороювання дитини та його невиліковності. При цьому приймає до уваги пояснення спеціаліста стосовно того, що таку хворобу можливо було виявити лише при тривалому постійному спостереженні дитини лікарем-психіатром та за дпомогою додаткових медичних обстежень , що обєктивно не могло бути зроблено при перебуванні дитини в Центрі, що і потягло за сосбою неповне інформування усиновителей про стан здоровя дитини.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

А в силу статті 9 Конституції України Конвенція є частиною національного законодавства і закріплює мінімальні гарантії в галузі прав людини, які можуть бути розширені в національному законодавстві, яке в свою чергу в силу взятих на себе Україною зобов'язань не може суперечити положенням Конвенції (стаття 19 Закону України «Про міжнародні договори» від 29 червня 2004 року № 1906-ІV, стаття 27 Віденської конвенції про право міжнародних договорів).

Отже, статтею 8 Конвенції гарантовано кожному право на повагу до свого сімейного життя.

Втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції, якщо воно здійснене «згідно із законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (пункт 50 рішення Європейського Суду у справі «Хант проти України»).

З огляду на осбтавини справи, безпосередні пояснення позивачів та свідків у судовому засіданні, в даній конкретній ситуації існують виключні обставини, за яких скасування усиновлення не суперечить статті 9 Конвенції про права дитини, статті 8 Конвенції (див. наприклад пункт 59 рішення Європейського Суду у справі «Ньяоре проти Франції»), і в такому випадку судом на перше місце ставляться «якнайкращі інтереси дитини» оцінка яких включала в себе оцінку і знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення в даному випадку стосовно даної особи (див. пункт 47 Зауважень загального порядку Комітету ООН з прав дитини № 14 (2013) про право дитини на приділення першочергової уваги якнайкращому забезпеченню його інтересів (Пункт 1 статті 3)) - адже позивачі неодноразоао зазначали, що вичерпали усі доступні їм можливості щодо виховного впливу на ОСОБА_7, як у ОСОБА_7 відсутня емоційна прихильність до них, як до батьків, так і у них відсутні теплі батьківські почуття до нього , як до свого сина . А лише медикаментозне лікування дитини без додаткової корекційної роботи та створення для дитини сприятливих умов для лікування та розвитку вочевидь не може відповідати інтересам самого ОСОБА_7.

За такого, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачів підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати сплачені при подачі позову.

Керуючись ст. ст. 14, 209, 212-215ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_5, ОСОБА_6 про скасування усиновлення - задовольнити.

Скасувати усиновлення ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_13, ІНФОРМАЦІЯ_2) громадянами ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

Внести зміни до актового запису № 1946 про народження ОСОБА_7, складеного 21 червня 2012 року міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, а саме: змінити прізвище дитини з «ІНФОРМАЦІЯ_13» на «ІНФОРМАЦІЯ_13», ім'я «ІНФОРМАЦІЯ_13» на «ІНФОРМАЦІЯ_13» по батькові з «ІНФОРМАЦІЯ_13» на «ІНФОРМАЦІЯ_13», дату народження з «ІНФОРМАЦІЯ_12 року» на «ІНФОРМАЦІЯ_14 року», місце народження з «міста Іллічівськ Одеської області» на «місто Миколаїв».

Рішення може бути оскаржене через суд першої інстанції до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Гуденко О.А.