Провадження №4-с/760/54/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2017 року Солом'янський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді - Усатової І.А.,

при секретарі - Літвінчук А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця, заінтересовані особи: Солом'янський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, стягувач: ПАТ «Укрсоцбанк» -

В С Т А Н О В И В:

Скаржник у листопаді 2016 року звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця та просив:

визнати дії головного державного виконавця Солом'янського територіального управління юстиції у місті Києві, Цапенко Світлани Миколаївни, щодо винесення постанови ВП 52592735 від 07 жовтня 2016 року про примусове виконання - неправомірними,

визнати незаконною та скасувати Постанову про відкриття виконавчого провадження від 07 жовтня 2016 року, винесену головним державним виконавцем Солом'янського територіального управління юстиції у місті Києві в рамках виконавчого провадження № 52592735,

визнати незаконною та скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 07 жовтня 2016 року, винесену головним державним виконавцем Солом'янського територіального управління юстиції у місті Києві в рамках виконавчого провадження № 52592735.

Скарга обґрунтована тим, що 07 жовтня 2016 року головним державним виконавцем Солом'янського територіального управління юстиції у місті Києві в рамках виконавчого провадження № 52592735 було винесено постанову про примусове виконання рішення Солом'янського районного суду міста Києва ( справа № 760/19461/15-ц) за заявою стягувача - ПАТ» Укрсоцбанк», зазначену постанову боржником було отримано лише 26.10.2016, з порушенням норм діючого законодавства.

Боржник вважає постанову про примусове виконання від 07.10.2016, винесену головним державним виконавцем Солом'янського територіального управління юстиції у місті Києві, Цапенко Світланою Миколаївною в рамках виконавчого провадження № 52592735 незаконною, а дії державного виконавця неправомірними з таких підстав:

в Постанові про відкриття виконавчого провадження № 52592735 зазначено, що провадження відкрито на підставі заяви стягувача про примусове виконання, підставою якою є рішення Солом'янського районного суду міста Києва в цивільній справі № 760/19461/15-ц, яким було видано виконавчий лист, проте, стягувач приховав та не повідомив державну виконавчу службу, про те що ухвалою ВССУ від 29.08.2016 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 29.06.2016 року у справі № 760/19461/15-ц за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_1, межах заявленої скарги розглядалось питання про зупинення виконання зазначеного рішення суду.

Крім того, посилався на те, що в постанові про відкриття провадження державним виконавцем зазначено, що необхідно стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ « Укрсоцбанк» судовий збір у розмірі 26 732,99 грн., однак, не враховано, що рішенням Солом'янського районного суду було стягнуто зазначену суму в рівних частинах з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 тобто з кожного по 13 366,49 грн., тому, на думку скаржника, зазначена сума пред'явлена до виконання є не коректною, а постанова про примусове виконання рішення суду передчасною.

Скаржник вказав, що державний виконавець не надавши строк для добровільного виконання рішення суду боржнику, передчасно розпочав примусове виконавчого провадження, чим порушив норми закону та права сторони боржника, що підтверджується відомостями з ЄДР виконавчих проваджень.

Пояснено, що рамках виконавчого провадження було накладено арешт на ? частину квартири АДРЕСА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору 29 406, 29 грн., таким чином не враховано, що сума стягнення з боржника ОСОБА_1 має становити 13 366,49 гривень, як зазначив суд у своєму рішенні.

Як було зазначено скаржником, що державним виконавцем в порушення вимог закону не було направлено у встановлені строки постанову про відкриття виконавчого провадження та не було надано строку для добровільного виконання рішення суду та розпочато процедуру примусового виконання, чим грубо порушено норми чинного законодавства.

Виходячи з цього, скаржник просить задовольнити скаргу.

Скаржник в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява, в якій він просить проводити розгляд скарги без його участі.

Представник Солом'янського РВДВС ГТУЮ у м. Києві головний державний виконавець Цапенко С.М. в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, просила відмовити у задоволенні скарги.

Представник ПАТ «Укрсоцбанк» в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений про розгляд справи належним чином, однак його неявка не перешкоджає розглядові справи у його відсутність.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до положення п.1 ч. 1 ст. 385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою головного державного виконавця Солом'янського територіального управління юстиції у місті Києві Цапенко Світлани Миколаївни від 07 жовтня 2016 року відкрито виконавче провадження № 52592735 по примусовому виконанню виконавчого листа №760/19461/15-ц, виданого 12.07.2016 про стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» судового збору 26 732,99 грн.

Головним державним виконавцем Солом'янського територіального управління юстиції у місті Києві Цапенко Світланою Миколаївною винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 07 жовтня 2016 року накладено арешт ? частини АДРЕСА_2, що належить боржнику ОСОБА_1, у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору 29 406,29 грн.

Скаржник звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця, посилаючись на норми ЗУ «Про виконавче провадження» (Закон № 606-XIV від 21.04.1999), який втратив чинність, при цьому, ним не було враховано, що державний виконавець при відкритті виконавчого провадження та проведення виконавчих дій, керувався Законом України «Про виконавче провадження» (Закон № 1404-VIII від 02.06.2016).

Так, скаржник у своїй скарзі посилається на неправомірність дій державного виконавця при винесенні вищезазначених постанов, на що суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» (Закон № 1404-VIII від 02.06.2016) виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону:

1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення;

2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді;

3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом;

4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом;

5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Згідно ч.ч. 5, 6, 7 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» (Закон № 1404-VIII від 02.06.2016, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону. За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню). У разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника.

У разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.

Так, скаржник вказав, що державний виконавець не надавши строк для добровільного виконання рішення суду боржнику, передчасно розпочав примусове виконавче провадження, однак, судом не приймається до уваги дана позиція скаржника, оскільки нормами чинного законодавства не передбачено надання такого строку.

Також скаржник у скарзі посилався на ту обставину, що державним виконавцем не було зупинено виконання рішення суду у зв'язку з подачею касаційної скарги, на що суд зазначає наступне.

Статтею 34 ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, встановлений виключний перелік підстав для зупинення вчинення виконавчих дій, зокрема:

1) проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції, якщо згідно з умовами служби проведення виконавчих дій неможливе чи на прохання стягувача, який проходить таку військову службу;

2) зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа;

3) зупинення судом реалізації арештованого майна у разі відсутності іншого майна боржника, на яке може бути звернено стягнення;

4) порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника, якщо відповідно до закону на вимогу стягувача поширюється дія мораторію, запровадженого господарським судом. Виконавець не зупиняє вчинення виконавчих дій за рішеннями про виплату заробітної плати, аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю особи, авторської винагороди, повернення невикористаних та своєчасно неповернутих коштів загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, рішеннями немайнового характеру, у разі перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника);

5) звернення виконавця та/або заінтересованої особи до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником у порядку, встановленому частиною п'ятою статті 15 цього Закону;

6) надання судом, який видав виконавчий документ, відстрочки виконання рішення;

7) включення підприємства паливно-енергетичного комплексу до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості, яка виникла внаслідок розрахунків за енергоносії з урахуванням дати заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу", крім рішень, передбачених абзацом шостим пункту 3.7 статті 3 зазначеного Закону;

8) затвердження плану санації боржника до порушення провадження у справі про банкрутство;

9) надіслання виконавчого документа до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

Вбачається, що оскарження в касаційному порядку рішення, на підставі якого здійснюється виконавче провадження, не є підставою для зупинення вчинення виконавчих дій.

Що стосується посилання скаржника на те, що в оскаржуваних постановах державним виконавцем зазначено про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ « Укрсоцбанк» судового збору у розмірі 26 732,99 грн., однак, не враховано, що рішенням Солом'янського районного суду було стягнуто зазначену суму в рівних частинах з ОСОБА_1 та ОСОБА_3,. тобто з кожного по 13 366,49 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Як вбачається з наданої головним державним виконавцем Солом'янського територіального управління юстиції у місті Києві Цапенко С.М. копії виконавчого провадження №52592735, останнім було винесено постанови про виправлення помилки у процесуальному документі від 07.02.2017, якими внесено виправлення до документу «Постанова про арешт майна боржника та оголошення його відчуження» від 07.10.2016: зазначивши суму звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору в розмірі 14 703,15 грн. в резолютивній частині рішення вказати «стягнути в рівних частинах з ОСОБА_3 та ОСОБА_1.», а також внесено виправлення до документу «Постанова про відкриття виконавчого провадження» від 07.10.2016: зазначивши суму виконавчого збору в розмірі 1336,65 грн. в резолютивній частині рішення вказати «стягнути в рівних частинах з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» судовий збір в розмірі 26 732,99 грн.

Таким чином, державним виконавцем із власної ініціативи було виправлено допущені ним помилки у спірних постановах.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В ч. 1 ст. 60 ЦПК України зазначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу.

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця, заінтересовані особи: Солом'янський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 25, 26, 74 ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016, ст.ст. 383-387 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця, заінтересовані особи: Солом'янський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, стягувач: ПАТ «Укрсоцбанк» відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції протягом п'яти днів з дня її проголошення.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: І. А. Усатова