Номер провадження: 22-ц/785/5823/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Журавльов О. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.08.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Журавльова О.Г.,

суддів: Комлевої О.С., Кравця Ю.І.,

при секретарі Ліснік Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Обслуговуючого кооперативу «МЖСТ «ДОМ», третя особа Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Вільямса 59Д», про захист прав споживача,за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на ухвалу судді Київського районного суду м. Одеси від 31 травня2017 року,

встановила:

24 травня 2017 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом, просила ухвалити рішення, яким: заборонити нечесну підприємницьку практику Обслуговуючого кооперативу «МЖСТ ДОМ» (ідентифікаційний код 37476308, місцезнаходження: 65122, місто Одеса, вул. Академіка Вільямса, будинок №59Д) з надання житлово-комунальних послуг споживачам у багатоквартирному будинку №59Д по вулиці Академіка Вільямса в місті Одесі, з припиненням постачання цих послуг; стягнути з Обслуговуючого кооперативу «МЖСТ ДОМ» (ідентифікаційний код 37476308, місцезнаходження: 65122, місто Одеса, вул. Академіка Вільямса, будинок №59Д) на її користь матеріальну шкоду в розмірі тридцяти відсотків від загальної суми сплаченої відповідачу позивачем в рахунок отриманих житлово-комунальних послуг за весь період з 2011 року, а також моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 25.05.2017 року подана заява була залишена без руху у звязку з тим, що позивачем в повному обсязі не був сплачений судовий збір, а також вимога про стягнення матеріальної шкоди не містила конкретної суми, яка підлягає стягненню. Позивачу було надано строк для усунення зазначених недоліків до 06.06.2017 року.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 31 травня 2017 року позовну заяву ОСОБА_2 повернуто позивачу як неподану.

Вказане судове рішення оскаржує в апеляційному порядку ОСОБА_2 через представника ОСОБА_3

В скарзі з посиланням на порушення судом норм процесуального права ставиться питання про скасування оскаржуваної ухвали та направлення справи до суду першої інстанції для вирішення питання щодо відкриття провадження у справі.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 24 травня 2017 року позивач звернулась до суду з позовом до Обслуговуючого кооперативу «МЖСТ «ДОМ», третя особа Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Вільямса 59Д», про захист прав споживача, в якому просила заборонити нечесну підприємницьку практику Обслуговуючого кооперативу «МЖСТ ДОМ» з надання житлово-комунальних послуг споживачам у багатоквартирному будинку №59Д по вулиці Академіка Вільямса в місті Одесі, з припиненням постачання цих послуг; стягнути з Обслуговуючого кооперативу «МЖСТ ДОМ» на її користь матеріальну шкоду в розмірі тридцяти відсотків від загальної суми сплаченої відповідачу позивачем в рахунок отриманих житлово-комунальних послуг за весь період з 2011 року, а також моральну шкоду в розмірі 5000 гривень.

Ухвалою судді від 25.05.2017 року подана заява була залишена без руху у звязку з тим, що позивачем в повному обсязі не був сплачений судовий збір, а також вимога про стягнення матеріальної шкоди не містила конкретної суми, яка підлягає стягненню, позивачу надано строк для усунення зазначених недоліків до 06.06.2017 року.

Копія ухвали судді від 25.05.2017 року про залишення позовної заяви без руху була отримана представником позивача ОСОБА_2 ОСОБА_4 26 травня 2017 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

30 травня 2017 року представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 звернулась до суду з поясненнями, в яких просила відкрити провадження у справі, посилаючись на те, що її довірителька звільнена від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Проте, вимога майнового характеру заявником не була уточнена, а відтак позовна заява містить порушення п. 3, 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, в якій зазначено, що позовна заява повинна містити зміст позовних вимог та ціну позову щодо вимог майнового характеру.

Посилання позивача на те, що вона є споживачем, а тому звільнена від сплати судового збору, за нормами частини 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживача», відповідно до якої споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав, не може прийматись до уваги, оскільки Закон України «Про судовий збір» є спеціальним нормативно правовим актом, що регулює сплату судового збору, та прийнятий в часі пізніше порівняно з нормою ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Закон України «Про судовий збір» має застосовуватися в редакції, яка діє на момент вчинення певної процесуальної дії.

У відповідності до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі; позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, а також смертю фізичної особи; позивачі - у справах про стягнення аліментів ; позивачі - у справах щодо спорів, повязаних з виплатою компенсації, поверненням майна, або у справах щодо спорів, повязаних з відшкодуванням його вартості громадянам, реабілітованим відповідно до Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні»; особи, які страждають на психічні розлади, та їх представники - у справах щодо спорів, повязаних з розглядом питань стосовно захисту прав і законних інтересів особи під час надання психіатричної допомоги; позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення; громадяни, які у випадках, передбачених законодавством, звернулися із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб; інваліди Великої Вітчизняної війни та сімї воїнів (партизанів), які загинули чи пропали безвісти, і прирівняні до них у встановленому порядку особи; інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів; позивачі - громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи; виборці - у справах про уточнення списку виборців; військовослужбовці, військовозобовязані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, повязаних з виконанням військового обовязку, а також під час виконання службових обовязків; учасники бойових дій, Герої України - у справах, повязаних з порушенням їхніх прав; позивачі - у справах у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту»; фізичні особи (крім субєктів підприємницької діяльності) - кредитори, які звертаються з грошовими вимогами до боржника щодо виплати заборгованості із заробітної плати, зобовязань внаслідок заподіяння шкоди життю та здоровю громадян, виплати авторської винагороди та аліментів, - після оголошення про порушення справи про банкрутство, а також після повідомлення про визнання боржника банкрутом; органи місцевого самоврядування - за подання заяви про визнання спадщини відумерлою; позивачі - за подання позовів щодо спорів, повязаних з наданням статусу учасника бойових дій відповідно до пунктів 19, 20 частини першої статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; засуджені до покарання у виді довічного позбавлення волі, позбавлення волі на певний строк та до покарань, не повязаних з позбавленням волі, а також особи, взяті під варту, - у справах, повязаних із питаннями, які вирішуються судом під час виконання вироку відповідно до статті 537 Кримінального процесуального кодексу України, у разі відсутності на їхніх особових рахунках коштів, достатніх для сплати судового збору.

Пенсійний фонд України та його органи, органи Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття та Фонду соціального страхування України; органи виконавчої влади Автономної Республіки Крим, структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій, виконавчі органи міських рад, на які покладено завдання щодо вирішення питань соціального захисту населення; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, структурні підрозділи виконавчих органів міських рад міст обласного значення та обєднаних територіальних громад, на які покладені функції із здійснення контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення.

Отже, при розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом.

В рішенні Конституційного Суду України №12-рп/2013 від 28 листопада 2013 року, яке є остаточним та обов'язковим до виконання на території України, також зазначено, що перелік суб'єктів, які звільняються від сплати судового збору за подання позову, визначено у статті 5 Закону України «Про судовий збір» і цей перелік є вичерпним.

Оскільки спеціальним законом, який визначає підстави для звільнення від сплати судового збору та пільги щодо його сплати є Закон України «Про судовий збір», то саме цей Закон підлягає застосуванню.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом України в ухвалах від 16.01.2016 року (справа №6-3084ц15), від 29.01.2016 року (справа № 6-209ц16), від 03.02.2016 року (справа № 6-228ц16), від 09.02.2016 року (справа № 6-36ц16), від 01.03.2016 року (справа № 6-484ц16). Відповідно до ст. 360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права .

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом. Постанови Верховного Суду України, прийняті за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення, підлягають опублікуванню на офіційному веб-сайті Верховного Суду України не пізніш як через пятнадцять днів з дня їх прийняття.

Отже, у позивача відсутні пільги щодо сплати судового збору, а тому ОСОБА_2повинна сплачувати судовий збір за подання своєї позовної заяви на загальних підставах, передбачених Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року, в редакції від 01.01.2017 року.

Відповідно до вимог ст.121 ЦПК України, якщо позивачем відповідно до ухвали суду не виконані вимоги, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи встановлене, суд зясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав про повернення позовної заяви, вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги про порушення прав апелянта є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного судового рішення.

Докази та обставини, на які посилається апелянт в скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, всупереч твердженню скарги, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та постановив ухвалу з додержанням вимог закону, тому у відповідності зі ст. ст. 311, 312 ЦПК України, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 312, 314, 315, 319, 324 ЦПК України, судова колегія,

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу судді Київського районного суду м. Одеси від 31 травня2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції з дня набрання нею законної сили.

Головуючий О.Г.Журавльов

Судді

ОСОБА_5

ОСОБА_6