АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3531/17 Справа № 205/4693/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Макаров М.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Демченко Е.Л., Петешенкової М.Ю.

при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2017 року по справі за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ДІМ СТРАХУВАННЯ» до ОСОБА_2 про стягнення шкоди в порядку суброгації,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення шкоди в порядку суброгації, посилаючись на те, що 21 квітні 2015 року в м. Дніпропетровську по вул. Г. Сталінграду сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, та «Тойота», р/н НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3 Пошкоджений автомобіль був застрахований в ПрАТ «СК «ДІМ СТРАХУВАННЯ»». У звязку з цим до позивача звернувся власник пошкодженого автомобіля із заявою про страхове відшкодування. На підставі договору та звіту про оцінку вартості матеріального збитку, позивач виплатив страхове відшкодування в розмірі 21743,29 грн. Вина відповідача в скоєнні ДТП встановлена постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 травня 2015 року, у звязку з чим просили стягнути з відповідача на його користь 21743,29 грн. шкоди та судові витрати.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2017 року позов задоволено та ухвалено стягнути з ОСОБА_2 на користь ПрАТ «Страхова компанія «ДІМ СТРАХУВАННЯ»» шкоду в порядку регресу в розмірі 21743,29 грн.; вирішено питання стосовно судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягаєзадоволенню частково, з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Зазначене рішення цим вимогам закону не відповідає.

Так, судом встановлено, що 11 липня 2014 року між ПрАТ «СК «Дніпроінмед»», правонаступником якого є ПрАТ «СК «ДІМ СТРАХУВАННЯ»», та ОСОБА_3 було укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу № ТР-Д/11.07.2014/00543 (а.с. 8, 9-15).

21 квітня 2015 року в м. Дніпропетровську по вул. Г. Сталінграду сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілю НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, та автомобілю «Тойота», р/н НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3 (а.с. 29, 48, 49).

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 травня 2015 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с. 48, 49).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована ПрАТ «СК «Нова»» на підставі полісу № АІ/5833344 від 08 квітня 2015 року обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. 100, 101).

Згідно звіту про оцінку вартості матеріальної шкоди, спричиненої власнику транспортного засобу № 37/04/15, складеного 18 травня 2015 року, вартість матеріальної шкоди, завданої власнику автомобілю «Тойота», р/н НОМЕР_2, складає 21743,29 грн. (а.с. 31-45).

20 травня 2015 року ОСОБА_3 звернулась до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 30) та на підставі цієї заяви, страхового акту № 902274 (а.с. 50), наказу № 902274 від 26 травня 2015 року (а.с. 51) та звіту про оцінку вартості матеріальної шкоди, спричиненої власнику транспортного засобу № 37/04/15, складеного 18 травня 2015 року (а.с. 31-45), позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування на у розмірі 21743,29 грн., що підтверджується платіжним дорученням №704 від 26 травня 2015 року (а.с. 52).

В подальшому позивач направив відповідачу претензію про відшкодування шкоди за вих. № 564 від 23 травня 2016 року (а.с. 53-54, 55).

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат, переходить право вимоги, яке страхувальник або інші особа, яка отримала страхову відшкодування, має до особи, відповідальної за завдану шкоду.

Згідно зі ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майного страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Таким чином, відповідно до вказаних норм закону від дня страхового випадку внаслідок заміни кредитора у зобовязанні з відшкодування шкоди до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат й у межах загального строку позовної давності, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані страхувальнику збитки.

Зазначена правова позиція висловлена і у постанові Верховного Суду України від 25 грудня 2013 року № 6-112 цс 13, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для усіх судів України.

Проте суд першої інстанції задовольняючи позов не звернув уваги на те, що у даному випадку виникла суброгація та безпідставно застосував до спірних правовідносин ст. 1191 ЦК України тоді як підлягає застосуванню ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», на які й послався позивач в позовній заяві, зазначивши лише при цьому замість суброгації, регрес.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висноку, що ПрАТ «Страхова компанія «ДІМ СТРАХУВАННЯ» набуло право вимоги до відповідача ОСОБА_2 щодо відшкодування шкоди в межах фактичних витрат, що становлять 21743 грн. 29 коп.

У звязку з чим позовні вимоги Страхової компанії є обгрунтованими, оскільки особою, відповідальною за завдані у цьому випадку збитки в межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності, є відповідач ОСОБА_2 та з нього підлягає стягненню заподіяна шкода в порядку суброгації.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 в частині незаконності стягнення з нього збитків, з тих підстав, що з нього не може бути стягнута сума відшкодування, оскільки його відповідальність на момент ДТП була застрахована, а тому позивач зобовязаний звернутися із такими вимогами до його Страховика, колегія суддів вважає необгрунтованими, з наступних підстав.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про страхування» страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Статтею 15 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначено в частині другій статті 16 ЦК України.

Зі змісту наведених норм права Верховний Суд України прийшов до висновку, що страховик, який виплатив страхове відшкодування має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування (правова позиція Верховного Суду України по справі №6-2587цс15 від 23 грудня 2015 року).

За таких обставин ПрАТ «Страхова компанія «ДІМ СТРАХУВАННЯ» обрав самостійно спосіб захисту шляхом предявлення вимоги до відповідача, тобто до винної особи у заподіяні вказаних збитків.

За таких обставин, колегія суддів вважає позовні вимоги обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, проте суд першої інстанції на вказане вище уваги не звернув, вирішуючи справу вийшов за межі позовних вимог та застосував Закон, який не підлягав застосуванню, а тому рішення підлягає застосуванню.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову у повному обсязі, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313-314 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення яким позовні вимоги приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ДІМ СТРАХУВАННЯ» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ДІМ СТРАХУВАННЯ» шкоду в порядку суброгації в розмірі 21 743,29 грн. та судовий збір у сумі 1 378 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

ОСОБА_4