Провадження № 2/127/5698/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.12.2017 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Романюк Л.Ф.,

при секретарі Курутіній О.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представників 3-х осіб ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради та Служби у справах дітей виконкому Вінницької міської ради про визнання батьківства,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради та Служби у справах дітей виконкому Вінницької міської ради про визнання батьківства.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що він перебуває у громадському шлюбі з ОСОБА_5 Від спільного проживання у них народилось двоє дітей ОСОБА_6, 13.05.2013 року та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_5 в квітні 2016 року залишила дітей та виїхала в невідомому напрямку. На телефонні дзвінки остання певний час відповідала, але в даний час зв'язок з нею відсутній. Наскільки відомо позивачу ОСОБА_5 знаходиться в Дніпропетровській області і повертатися не бажає.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 24.03.2017 року позбавлено батьківських прав ОСОБА_5 відносно дітей ОСОБА_6, 13.05.2013 року та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішення суду набуло законної сили.

Позивач звернувся до Управління соціального захисту населення (Лівобережне) департаменту соціальної політики Вінницької міської ради за призначенням допомоги при народженні дітей. Рішенням від 03.08.2017 року йому було відмовлено, оскільки позивач записаний батьком дітей в свідоцтві про народження дітей виключно зі слів матері ОСОБА_5

Наведене змусило позивача звернутись до суду з позовом про визнання його батьком дітей ОСОБА_6, 13.05.2013 року та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, дав пояснення аналогійні викладеним в позовній заяві та просив суд позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_5 до судового засідання не зявилась, про причини своєї неявки суд не повідомила, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином та у встановленому законом порядку, поштовими повідомленнями та оголошенням в газеті «Вінниччина».

За таких обставин, відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутність відповідачів в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивача не заперечувала проти такого порядку вирішення спору.

Представник третьої особи Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову.

Представник третьої особи Служби у справах дітей виконкому Вінницької міської ради ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову.

Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи встановлено, що сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_5 перебувають в шлюбі, який не зареєстрований.

Від спільного проживання сторони мають неповнолітніх дітей - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвами про народження серії І АМ № 285402, де батьком зазначено позивача ОСОБА_1 (а.с. 4) та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвами про народження серії І АМ № 286176, де батьком зазначено позивача ОСОБА_1 (а.с. 5).

Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду.

Як вбачається із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 16.11.2017 року запис відомостей про батька дітей ОСОБА_9, 13.05.2013 року та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 проведено відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України ( за вказівкою матері ) (а.с.44-48).

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 24.03.2017 року позбавлено батьківських прав ОСОБА_5 відносно дітей ОСОБА_9, 13.05.2013 року та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішення суду набуло законної сили (а.с.11-12).

Батьки і діти мають взаємні особисті немайнові та майнові права та обв»язки. Згідно зі ст. 121 СК України права та обов»язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану. Отже, юридичною підставою відносин між батьками та дітьми є кровне походження дітей від певних осіб (матері та батька), яке засвідчене державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому нормами СК України.

Відповідно до ст. 125 Сімейного кодексу України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду.

Згідно ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 128 Сімейного кодексу України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Законодавець встановлює перелік осіб, які вправі подати позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 « Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», особа, яка записана батьком дитини, має право оспорювати своє батьківство, пред'являти позов про виключення запису про нього, як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до цієї ж Постанови при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів предметом доказування в справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорюваних відомостей з актового запису про народження дитини.

З метою зясування дійсних обставин справи, в судовому засіданні були допитані свідки.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що він працює водієм таксі і знає сім»ю позивача близько 4-х років, возив позивача разом з дітьми неодноразово в лікарню, знає що діти проживають з ОСОБА_1 з народження, а мати дітей з ними не проживає.

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що вона є сусідкою та знає сім»ю позивача 5 років, їй відомо, що позивач проживав в цивільному шлюбі з ОСОБА_5 та в них є двоє спільних дітей, про яких піклується ОСОБА_1 та діти ставляться до нього як до батька.

Свідок ОСОБА_12 пояснила, що вона знає сім»ю позивача близько 12 років. Їй відомо, що позивач був одружений з ОСОБА_5 та в них є двоє спільних дітей, про яких він піклується з народження, а мати дітей з ними не проживає.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою ВР №789-ХІІ від 27.02.1991року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи те, що позивач наполягає на своєму біологічному батьківстві дітей ОСОБА_9, 13.05.2013 року та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто стверджує про кровне споріднення між ним та дітьми, суд оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що обставини, якими обґрунтовані заявлені вимоги, мали місце, позовні вимоги є доведеними.

Відповідно до ст. ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави 640 грн. судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 121, 125, 128, 135 СК України, ст.ст. 12, 77,78, 280-282 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 батьком ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 640,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем, шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції, протягом 30 днів з дня його проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя: