Справа № 351/25/17
Провадження № 22-ц/779/1290/2017
Головуючий у 1 інстанції Сегін І.Р. І. Р.
Суддя-доповідач Проскурніцький
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

Головуючого: Проскурніцького П.І.

Суддів: Горейко М.Д., Ясеновенко Л.В.

за участю секретаря: Возняк В.Д.

сторін: відповідача ОСОБА_1 представника відповідачів о ОСОБА_1 .та, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, Устянської сільської ради про повернення самовільно захопленої земельної ділянки та знесення будівель, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Снятинського районного суду від 27 червня 2017 року,-

в с т а н о в и л а :

04.01.2017 року ОСОБА_4 звернулася в суд з даним позовом посилаючись на те, що згідно рішення Устянської сільської ради від 24 грудня 1993 року за № 13/21 ОСОБА_5 передана у приватну власність земельна ділянка біля належного йому будинку розміром 0,22 га. У звязку з тим, що не було можливості видати державний акт на право приватної власності, видано план як тимчасовий документ з план-схемою та зареєстровано в Книзі реєстрації Державних актів на право приватної власності на землю за № 1134. Дана земельна ділянка була виділена йому в натурі на місцевості для будівництва житлового будинку, згідно акту від 24 травня 1961 року та план-схемою, площею 0,22 га. Згідно карти 1976 року с. Орелець розмір даної земельної ділянки становить 0,22 га. Даний житловий будинок на праві спільної часткової власності належав ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 по 1/3 частці кожному. ОСОБА_5 помер 06.09.2002 року, ОСОБА_7 01.03.2013 року, ОСОБА_6 26.03.2016 року.

Після їх смерті даний будинок успадкувала позивач ОСОБА_4, що підтверджується довідкою нотаріуса. Сусідні землекористувачі відповідачі по даній справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з обох боків захопили частину належної їй земельної ділянки.

Мати позивача ОСОБА_6 зверталася з позовом до суду про повернення самовільно захопленої земельної ділянки і по справі було проведено дві експертизи. Згідно експертизи від 30.04.2015 року було встановлено збільшення розмірів земельних ділянок відповідачів та зменшення належної позивачу земельної ділянки.

Згідно висновку експертизи від 14.09.2015 року також було встановлено захоплення належної ОСОБА_4 земельної ділянки відповідачами. ОСОБА_1 захопив частину належної їй земельної ділянки з однієї сторони площею 66 кв.м, а ОСОБА_2 площею біля 53 кв.м. з другої сторони на всю довжину. Таким чином, розмір земельної ділянки позивача значно зменшився, а розмір земельних ділянок відповідачів відповідно збільшився.

На захопленій земельній ділянці ОСОБА_1 побудував господарські будівлі, а ОСОБА_2 тимчасову будівлю-курник.

Просила ухвалити рішення, яким зобовязати відповідачів повернути їй самовільно захоплені земельні ділянки та знести самовільно споруджені будівлі на захоплених земельних ділянках.

Рішенням Снятинського районного суду від 27 червня 2017 року позов задоволено. Зобовязано ОСОБА_1 повернути ОСОБА_4 самовільно захоплену земельну ділянку площею 66 кв.м. та знести самовільно споруджені будівлі на захопленій земельній ділянці. Зобовязано ОСОБА_2 повернути ОСОБА_4 самовільно захоплену земельну ділянку площею 53 кв.м. та знести самовільно споруджені будівлі на захопленій земельній ділянці. Стягнуто з відповідачів на користь позивача судові витрати та витрати на правову допомогу.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу, в якій вказують, що воно ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Зокрема, відповідачі зазначають, що задовольняючи позов, суд першої інстанції вказував, що рішення по справі № 351/1951/14-ц не носить преюдиційний характер і обставини, встановлені цим рішенням, не є такими, що не потребують доказування. В подальшому суд встановив, що ОСОБА_6 померла 26.03.2016 року і позивачка ОСОБА_4 є єдиним спадкоємцем за заповітом на майно померлої. Таким чином, позивачка в даній справі є спадкоємцем (правонаступником) позивачки у справі № 351/1951/14-ц, за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про повернення самовільно захопленої земельної ділянки та знесення будівель, рішення по якій вступило в законну силу. Отже, спір між тими самими сторонами , про той самий предмет і з тих самих підстав вже розглянуто судом і з цього приводу прийнято рішення, яке вступило в законну силу.

За таких умов, на думку відповідачів, оскаржуване рішення не відповідає вимогам процесуального законодавства.

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що позивачка в даній справі є спадкоємицею ОСОБА_6 Однак, суд не врахував, що рішенням Устянської сільської ради від 24.12.1993 року № 13/21 земельна ділянка біля будинку №23 по вул.Франка в с.Орелець, загальною площею 0,22 га, передана у приватну власність не ОСОБА_6, а її покійному чоловікові ОСОБА_5 Доказів того, що ОСОБА_6 оформила за собою право на землю після смерті чоловіка, матеріали справи №351/1951/14-ц не містять. Немає таких доказів і в даній справі.

З наведених підстав просять рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким провадження у справі закрити.

Колегія суддів, вислухавши доповідача, відповідача та представників відповідачів, перевіривши матеріали справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі акту про відведення земельної ділянки у межі села Орелець віж 24.05.1961 року, ОСОБА_5 відведено в натурі земельну ділянку для забудови площею 0,22 га. Дана земельна ділянка позначена на карті с.Орелець 1976 року під № 257.

В матеріалах справи наявна копія карти земельних ділянок села Орелець за 1976 рік, з якої слідує, що при складанні зроблено розбивку земельних ділянок по господарствах та визначено загальну площу земельних ділянок, закріплених за господарствами.

Зокрема, площа земельної ділянки, закріпленої за господарством ОСОБА_5, становить 0,22 га.

Згідно свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 28.07.1990 року, житловий будинок №23 по вул.Франка в селі Орелець належав голові колгоспного двору ОСОБА_5 на підставі рішення виконкому Снятинської районної ради № 111 від 13.06.1990 року.

Рішенням Устянської сільської ради народних депутатів від 24.12.1993 року ОСОБА_5 передано у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,22 га, в тому числі подвіря 0,05 га та рілля 0,17 га. З даного рішення слідує, що у звязку з неможливістю видати державний акт на право власності, видається план, як тимчасовий документ. Рішення зареєстровано у книзі реєстрації Державних актів на право приватної власності на землю за № 1134. Із плану-схеми, доданого до рішення сільської ради, вбачається, що розмір земельної ділянки, переданої ОСОБА_5 у приватну власність, становить 0,22 га. Даний план погоджено із ОСОБА_8, ОСОБА_9В, та іншими.

Згідно акту, складеного комісією Устянської сільської ради від 02.11.2016 року, вбачається, що комісією проведено проміри земельної ділянки у господарстві ОСОБА_4 по вул.І.Франка, в присутності суміжного землекористувача ОСОБА_1 та встановлено, що розміри земельної ділянки відповідають картографічним даним карти с.Орелецб 1976 року.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок від 06.11.2001 року, житловий будинок по вул.І.Франка,23 в с.Орелець Снятинського району належить на праві спільної часткової власності по 1/3 частині кожному ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, на підставі рішення Устянської сільської ради від 25.09.2001 року за № 14/5.

Відповідно до свідоцтв про смерть, ОСОБА_5 помер 06.09.2002 року, ОСОБА_6І 26.03.2016 року.

Відповідно до довідки Першої Снятинської районної державної нотаріальної контори від 26.10.2016 року, після смерті ОСОБА_6 заведена спадкова справа № 339/2016 на підставі заяви про прийняття спадщини за заповітом доньки померлої ОСОБА_4 Отже, позивачка є єдиним спадкоємцем за заповітом на майно померлої матері ОСОБА_6 і вправі звернутись з позовом про захист свого права ( а.с. 12).

Приймаючи рішення про передачу земельних ділянок у приватну власність, Устянська сільська рада провела обміри земельних ділянок ОСОБА_5, ОСОБА_6 та виготовила план-схему, що на пдіставі рішення сільської ради від 24.12.1993 року ОСОБА_5 передано у приватну власність земельну ділянку біля житлового будинку площею 0,22 га. Тому дана земельна ділянка у вказаному розмірі передана ОСОБА_5 у встановленому законом порядку та належала йому на праві власності.

Із довідки Устянської сільської ради № 251 від 24.02.2016 року слідує, що ОСОБА_6 проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 та зареєстрована одна.

Згідно висновку судової земельно-технічної експертизи №236 від 18.05.2015 року у цивільній справі № 351/1951/14-ц слідує, що фактична площа земельної ділянки по вул.Франка в с.Орелець, що знаходиться в користуванні ОСОБА_6, становить 0,2141 га. Фактичні площі земельних ділянок по вул.Франка в с.Орелець, що згаходяться в користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а також сумарна площа земельних ділянок в користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_10 більші від площ відповідних ділянок згідно картографічних даних карти с.Орелець 1976 року.

Збільшення фактичних розмірів (площі) земельної ділянки, що знаходиться в користуванні ОСОБА_1, становить 0,0573 га (573 м.кв.).

Збільшення фактичних розмірів (площі) земельної ділянки, що знаходиться в користуванні ОСОБА_2, становить 0,0053 га (53 м.кв.).

Фактична площа земельної ділянки, що знаходиться в користуванні ОСОБА_6, менша від площі відповідної ділянки згідно картографічних даних карти с.Орелець 1976 року. Зменшення розмірів становить 0,0062 га (близько 62 м.кв.).

Відповідно до висновку експерта № 15105 від 30.12.2015 року у цивільній справі № 351/1951/14-ц, наявне накладення земельних ділянок, що перебувають у фактичному користуванні (власності) на земельні ділянки, відведені у власність (користування).

Накладання земельної ділянки, що перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_1 на земельну ділянку, відведену у власність ОСОБА_5 (правонаступник ОСОБА_6І,), складає 0,0041 га та 0,0015 га.

Накладання земельної ділянки, що перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_6І на земельну ділянку, відведену у ОСОБА_1, складає 0,0012 га.

Відповідно до збільшеного фрагменту межі земельних ділянок ОСОБА_6 та ОСОБА_2, накладання складає 0,0085 га.

Відповідно до ст.22 ЗК України (в редакції 1990 року), право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Відповідно до ст.212 ЗК України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що оскільки у вищезазначеній цивільній справі інший субєктний склад, ухвала про залучення правонаступника, відповідно до вимог ЦПК України, не приймалась. А отже, позивачка ОСОБА_4 не була стороною в іншій цивільній справі.

З вищевикладеного слідує, що земельна ділянка, належна позивачці, та яка самовільно захоплена ОСОБА_1 та ОСОБА_2, підлягає звільненню та приведенню у придатний для використання стан за рахунок відповідачів.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимоги позивача про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та знесення самовільно споруджених споруджених будівель на захоплених земельних ділянках є обґрунтованими, тому позов підлягає до задоволення.

Враховуючи вищенаведені докази по справі, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про задоволення позову.

Рішення суду першої інстанції не є заочним, оскільки воно ухвалено за участю сторін і умови заочного розгляду справи передбачені ст.224 ЦПК України відсутні. Ухвала про заочний розгляд справи як передбачено ст 225 ЦПК України не постановлялась.

Відповідно до вимог ч.2, ст.303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не вправі

переоцінювати докази, які судом першої інстанції були досліджені у встановленому законом порядку. Апеляційна скарга не містить посилання на нові докази, які б давали підставу для

зміни чи скасування судового рішення.

Розглянувши справу в межах позовної заяви та в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст., ст.307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Снятинського районного суду від 27 червня 2017 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання нею законної сили.

Головуючий: П.І. Проскурніцький

Судді: М.Д. Горейко

ОСОБА_11