АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2017 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого - Усика Г.І.

суддів - Борисової О.В., Лапчевської О.Ф.

при секретарі - Пузиковій В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 15 червня 2017 р. у справі за заявою ОСОБА_1, зацікавлена особа: Дарницький районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві про встановлення факту належності до польської національності,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2017 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності до польської національності.

Зазначала, що 26.08.1970 р. Палацом Щастя м. Ворошиловграда складено актовий запис № 1401 та видано свідоцтво про її народження, в якому записано національність її батька ОСОБА_2 - «українець», що не відповідає дійсності.

Зазначене обґрунтовувала посиланням на архівну довідку Державного архіву Харківської області № 01-31/186 від 01.03.2017 р. з якої убачається, що в архівному фонді Харківський губернський комітет у переписних аркушах Першого загального перепису населення Російської імперії 8-й дільниці Старобільського повіту Харківсткої губернії за 1897 рік значиться її прадід «ОСОБА_3», господар, 28 років, селянин, народився у Ласківському повіті Петраківської губернії, мешкає у Слав'яносербському повіті Катеринославської губернії, римсько-католицького віросповідання, рідна мова польська; його жінка, «ОСОБА_9» 22 роки, селянка, народилася у Слав'яно - Сербському повіті Катеринославської губернії, мешкає у Слав'яно - Сербському повіті Катеринославської губернії, римсько-католицького віросповідання, рідна мова польська.

Ураховуючи, що її дід та батько за національністю були поляками, в актовому записі № 1401 від 26.08.1970 р. про її народження, у графі національність батька - ОСОБА_4 повинно бути зазначено «поляк».

Крім того в актовому записі про народження її сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (актовий запис № 1055 Артемівським відділом ЗАГС м. Луганська) також помилково записано її національність «українка».

У лютому 2017 р. вона звернулась до Відділу реєстрації актів цивільного стану Дарницького управління юстиції із заявою про внесення змін в зазначені актові записи цивільного стану, зокрема про зміну національності ОСОБА_4 з «українець» на «поляк»,

Справа № 753/6470/17
№ апеляційного провадження:22-ц/796/8721/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Кириченко Н.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Усик Г.І.

та її національності з «українка» на «полька», але в цьому їй було відмовлено з посиланням на те, що зміна національності чинним законодавством не передбачена, та рекомендовано звернутися до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Посилаючись на те, що встановлення факту національної приналежності їй необхідно щоб відновити та зберегти своє етнічне польське походження, а також для впорядкування документів для реалізації особистих прав та отримання можливості користуватися окремими пільгами і гарантіями, що передбачені чинним законодавством Республіки Польща, просила встановити факт, що вона ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження: м. Луганськ, Україна, за національністю є полькою.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 15.06.2017 р. у задоволенні заяви ОСОБА_1, зацікавлена особа: Дарницький районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві про встановлення факту належності до польської національності - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її заяви посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Зазначала, що суд не надав належної правової оцінки довідці Державного архіву Харківської області № 01-31/186 від 01.03.2017 р. з якої убачається, що в архівному фонді Харківський губернський комітет у переписних аркушах Першого загального перепису населення Російської імперії 8-й дільниці Старобільськогоповіту Харківської губернії за 1897 р. значиться її прадід ОСОБА_3 та прабабуся ОСОБА_9, римсько-католицького віросповідання, рідна мова польська, а отже у свідоцтві про народження її діда ОСОБА_10 помилково зазначено його національність - українець.

Крім того вказувала на те, що суд не надав їй можливості здійснити переклад документів польською мовою, які вона отримала з Державного архіву в м. Лодзі напередодні судового засідання, чим порушив її процесуальні права та ухвалив рішення за неповно зЧясованих обставинах.

В судовому засіданні ОСОБА_1 просила задовольнити її апеляційну скаргу з наведених у ній підстав.

Представник Дарницького районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явився про дату та час розгляду справи повідомлений належно.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які приймали участь в судовому засіданні, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що вона не надала належних та допустимих доказів, які б підтвердили, що вона, її батько, дід та прадід за національністю були поляками.

Також суд послався на постанову Верховного суду України «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. та лист Верховного суду України від 01.01.2012 р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» відповідно до яких факт належності до певної національності не може бути встановлений у судовому порядку.

З таким висновком погодитися повністю не можна, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_1 від 26.08.1970 р., актовий запис № 1401, ОСОБА_1 (після зміни прізвища ОСОБА_1) народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Ворошиловград. Її батько ОСОБА_4 за національність є українцем.

З свідоцтва про народження дідуся ОСОБА_1 - ОСОБА_12 убачається, що національність його батька ОСОБА_13 також зазначена як українець.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною 2 статті 256 ЦПК України передбачено, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

За змістом п.п. 2, 3 постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів що мають юридичне значення» при вирішенні питання про підвідомчість справи, суди мають право враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено несудовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду. В узагальненні Верховного Суду України «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01 січня 2012 року зазначено, що не можуть бути встановлені в судовому порядку факти щодо належності особи до певної національності.

Вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення суддя зобов'язаний перевірити підвідомчість даної заяви суду. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у прийнятті заяви, а коли справу вже порушено - закриває провадження в ній.

Нормативно-правовим актом, яким врегульовані питання внесення змін до актових записів цивільного стану є Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджені наказом Міністерства юстиції України №96/5 від 12.01.2011 р. (Правила).

Відповідно до зазначених Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством.

У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.

Таким чином Правилами передбачено позасудовий порядок вирішення питань щодо внесення змін до актових записів, і у разі складання висновку про відмову у внесенні змін до актових записів цивільного стану така відмова оскаржується в судовому порядку.

В матеріалах справи наявна інформація Дарницького районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану на заяву ОСОБА_1, а не висновок цього органу державної реєстрації актів цивільного стану, як це передбачено Правилами.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково відкрив провадження у справі та розглянув справу по суті, оскільки заява про встановлення факту належності особи до певної національності не підвідомча розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 310 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі з підстав, визначених ст. 205 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 1 статті 205 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Разом з тим, колегія суддів вважає необхідним зазначити наступне.

Статтею 1 ЦПК України, визначено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З метою гарантування національним меншинам права на вільний розвиток прийнято Закон України «Про національні меншини в Україні».

Згідно зі ст. 11 Закону України «Про національні меншини в Україні», громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

Відповідно до ст. 300 ЦК України фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до роз'яснень, викладених у абз. 4 п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ щодо встановлення неправильності запису в актах громадського стану» від 07 липня 1995 року № 12 питання щодо встановлення неправильності в актовому записі про народження, зокрема, щодо доповнення відомостей про національність та громадянство батьків, суд вирішує на підставі письмових (архівних матеріалів; відомостей, які містяться в паспорті; довідок з місця роботи, навчання, проживання; військових, профспілкових, інших посвідчень тощо) та інших доказів, що з достовірністю підтверджують заявлену вимогу.

Тобто, передбачена можливість встановлення національності особи, у випадку відсутності відомостей щодо її національності у актових записах про народження, а не зміна запису про національність особи у випадку наявності запису про належність до тієї чи іншої національності.

Ураховуючи наведене та керуючись ст.ст. 205, 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 15 червня 2017 р. скасувати.

Провадження у справі за заявою ОСОБА_1, зацікавлена особа: Дарницький районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві про встановлення факту належності до польської національності, закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: