Провадження № 22ц/790/3964/17 Головуючий 1-ї інст. Шабас О.С.
Справа №622/796/16-ц Суддя доповідач Бровченко І.О.
Категорія: спори, що виникають із
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого - судді Бровченко І.О.,

суддів колегії ОСОБА_1 , ОСОБА_2,

при секретарі Афоніні К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Золочівського районного суду Харківської області від 11 квітня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору Золочівська державна нотаріальна контора Харківської області про визнання недійсним договору, усунення перешкод у користуванні власністю, -

В С Т А Н О В И Л А :

22 червня 2016 року ОСОБА_3 звернулася до Золочівського районного суду Харківської області з вказаним позовом в якому з урахуванням уточнень просила визнати недійсним з моменту укладення договір дарування 1/2 частини житлового будинку №8 по вул. Крупській у с. Литвинове, Золочівського району Харківської області укладений 07 грудня 2006 року між ОСОБА_5, яка діяла від імені ОСОБА_7 та ОСОБА_4; визнати недійсною довіреність видану 16 листопада 2006 року ОСОБА_7 ОСОБА_5, посвідчену в м. Мерефа нотаріусом Харківського районного нотаріального округу ОСОБА_8 за №5671; зобовязати відповідача ОСОБА_4 не чинити перешкоди позивачу у користуванні належною їй 1/2 частиною вказаного домоволодіння, прибрати огорожу навколо вказаного домоволодіння, відшкодувати моральну шкоду та судові витрати.

В обгрунтування позовних вимог зазначила, що позивач є власником 1/2 частини житлового будинку №8 по вул. Крупській у с. Литвинове, Золочівського району Харківської області який вона разом із братом успадкувала після смерті батьків в рівних частках. Після смерті брата його частину домоволодіння успадкувала його дружина ОСОБА_7. Позивач вказує, що оскільки вона як співвласник 1/2 частини не була попереджена про дарування іншої частини будинку померлого брата, то її права першочергового покупця порушено, крім того доручення на підставі якого було здійснено дарування недійсне так як відповідача ОСОБА_5 ніхто не уповноважував, а довіреність відповідачі отримали обманом. Відтак на думку позивача спірні угоди були укладені з порушенням її права, як іншого співвласника та крім того без відповідних повноважень, в звязку з чим підлягають визнанню недійсними з моменту укладення. Крім того, відповідачі огородили будинок парканом, що є перешкодою для позивача у користуванні її майном, більш того зруйнували будинок та продовжують його псувати, чим спричиняють позивачу моральну шкоду, якої вона зазнає через хвилювання. Позивач зауважила, що про порушення її прав дізналася у 2009 році коли їй стало відомо про відчуження 1/2 частини будинку, з цього приводу вона двічі зверталася до Золочівського районного суду Харківської області проте по суті її позов не було розглянуто жодного разу, в даний час вона вирішила поновити спроби оспорити вказані правочини, так як в даний час їй дозволяє час та здоровя, одночасно просила про поновлення строку позовної давності з цих мотивів.

Рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 11 квітня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково. Зобовязано ОСОБА_4 не чинити перешкоди ОСОБА_3 у користуванні 1/2 частиною житлового будинку №8 та господарських споруд по вул. Крупській у с. Литвинове Золочівського району Харківської області, шляхом прибирання огорожі навколо вказаного будинку. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що 1/2 частину житлового будинку №8 з надвірними будівлями розташованих по вул. Крупської, в селі Литвинове, Золочівського району Харківської області належить ОСОБА_3 на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності за заповітом посвідченим 28 червня 1989 року старшим державним нотаріусом Золочівської державної нотаріальної контори ОСОБА_9, реєстровий номер 1553.

16 листопада 2006 року ОСОБА_7 уповноважила ОСОБА_5 подарувати ОСОБА_4 належну їй 1/2 частину житлового будинку № 8 з надвірними будівлями розташовану по вул. Крупської, в селі Литвинове, Золочівського району Харківської області, про що видала відповідну довіреність. Вказана довіреність посвідчена нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_8, за реєстровим №5671.

07 грудня 2006 року ОСОБА_5, подарувала ОСОБА_4, діючи за довіреністю ОСОБА_7 від 16 листопада 2006 року 1/2 частину належного останній житлового будинку розташованого по вул. Крупської, в селі Литвинове, Золочівського району Харківської області, що належав їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Першою держаною нотаріальною конторою Харківського району 06 січня 1998 року. Вказаний договір дарування засвідчений державним нотаріусом Золочівської державної нотаріальної контори Золочівського району Харківської області ОСОБА_10 та зареєстровано у реєстрі за №2432.

Позивачем в якості підстав визнання недійсним довіреності та договору дарування зазначено її необізнаність з приводу укладання вказаних угод та порушення її переважного права на купівлю вказаного майна як другого співвласника. Крім того позивач також посилалася на відсутність волі ОСОБА_7 на надання довіреності на уповноваження відповідача на дарування будинку. Обґрунтовуючи свої вимоги про визнання договору дарування недійсним позивач вказує на порушення її переважного права на купівлю вказаної частини будинку.

В судовому засіданні відповідачем ОСОБА_5 та іншими відповідачами у письмових поясненнях визнано той факт, що ними самовільно встановлено паркан навколо спірного будинку. Позивач зазначила, що саме він є перешкодою у користуванні її майном.

Відмовляю частково у задоволені позовних вимог суду першої інстанції виходив з того, що відповідно до вимог ст.ст. 10, 59, 60 ЦПК України позивачем не надано належних та допустимих доказів відсутності волі ОСОБА_7 на укладення відповідного правочину від 16 листопада 2006 року, тобто вчинення вказаного правочину під впливом обману чи помилки або насильства, зловмисної домовленості або тяжкої обставини. Крім того судом прийнято до уваги, що ОСОБА_7 до моменту своєї смерті, не скасувала вказане доручення, не зверталася до суду з відповідним позовом про його скасування, повернення майна тощо. У разі відчуження майна шляхом дарування законом не передбачено права преважного придбання частки учасником спільної часткової власності.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, а частинами 1, 4 ст.60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Дослідивши матеріали цивільної справи, апеляційний суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів в обгрунтування її позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції до 27 березня 2017 року не перейшов до розгляду справи по суті, внаслідок чого безпідставно не прийняв заяву про збільшення позовних вимог, є помилковими.

З матеріалів справи вбачається, що 25 серпня 2016 року було розпочато розгляд справи по суті, головуючий суддя доповів зміст заявлених вимог. До початку розгляду справи по суті ОСОБА_3 було розяснено її права та обовязки передбачені ст. ст. 27, 31 ЦПК України, а також зміст вимог ст. ст. 10, 11 ЦПК України. (а.с. 65-69).

В судовому засіданні 20 лютого 2017 року головуючим суддею було розяснено право ОСОБА_3 збільшити або зменшити розмір позовних вимог. Також їй було розяснено, що право змінювати предмет або підстави позову вона мала до початку розгляду справи по суті. Своїм правом щодо зміни предмету та підстав позову ОСОБА_3 до початку розгляду справи по суті не скористалась.

27 березня 2017 року позивач подала до суду заяву про збільшення позовних вимог, в яких частково змінено предмет та підставу позову.

В судовому засіданні, ухвалою, без складання окремого процесуального документу, судом не прийнято до розгляду уточнені вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, сплату спричиненої шкоди, так як вказані вимоги заявлені вже після початку судового розгляду по суті, тобто в порушення вимог ст.31 ЦПК України, в звязку з чим вказані вимоги судом не розглядалися, а позивачу розяснено право на звернення до суду з окремим позовом з цими вимогами.

З урахуванням вищезазначеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв до розгляду уточнені вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, сплату спричиненої шкоди, так як вказані вимоги заявлені вже після початку судового розгляду по суті.

Посилання в апеляційній скарзі на порушення судом першої інстанції строків розгляду клопотань про витребування доказів та призначення у справі експертизи, не є підставою для скасування або зміни рішення суду першої інстанції, оскільки відповідно до вимог ч. 3 ст. 309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Крім того, судова колегія враховує, що питання технічного стану спірного житлового будинку не є обставиною, що стосується предмету доказування по даній цивільній справі так як предметом спору є питання дійсності договору дарування та доручення у момент їх укладання, усунення перешкод у користуванні власністю.

Інші доводи апеляційної скарги наведені на її обґрунтування процесуальне рішення суду, прийняте по суті розглянутого ним питання не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного його вирішення.

За таких обставин судова колегія приходить до висновку про постановлення районним судом рішення з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, у відповідності з обставинами справи, наданими сторонами доказами та, відповідно, про відсутність підстав для зміни чи скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Золочівського районного суду Харківської області від 11 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: