233 № 233/3830/17
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 листопада 2017 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді Каліуш О. В., за участі секретаря Франчук А.О., представника позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа Комунальне підприємство «Служба єдиного замовника Костянтинівської міської ради» про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,
Звернувшись до суду з позовом, ОСОБА_2 просить визнати ОСОБА_3 , ОСОБА_4 такими, що втратили право користування жилим приміщенням, розташованим у квартирі АДРЕСА_1 , з підстав, передбачених ст. 71,72 ЖК України, посилаючись на те, що у спірному жилому приміщенні, яке належить територіальній громаді, на теперішній час зареєстровані: вона, її колишній чоловік ОСОБА_3 та син ОСОБА_4 . Проте, відповідач ОСОБА_3 відсутній у спірному жилому приміщенні без поважних причин з 1994 року, а відповідач ОСОБА_4 з 2014 року. Місце їх перебування їй невідомо. В теперішній час вона змушена сплачувати комунальні послуги за трьох осіб, двоє з яких тривалий час у жилому приміщенні не проживають та квартирою не користуються. З цих же причин, вона не може отримати субсидію на комунальні послуги.
Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_2 підтримав повністю з підстав, наведених у позовній заяві. Просив позов задовольнити в повному обсязі.
Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , будучи згідно із ч.3 ст.76 ЦПК України належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явились, відомостей про причини неявки не надали, тому суд на підставі ч.1 ст. 224 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній доказів (ухвалює заочне рішення).
Представник третьої особи Комунального підприємства «Служба єдиного замовника Костянтинівської міської ради» в судове засідання не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність.
Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню з таких підстав.
Частина 2 ст. 47 Конституції України гарантує, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Відповідно до ч.4 ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Право на повагу до житла гарантує і ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основних свобод.
Судом встановлено, що спірне жиле приміщення розташоване у квартирі АДРЕСА_2 , є комунальною власністю та перебуває на балансі КП «Служба єдиного замовника» Костянтинівської міської ради.
В спірному жилому приміщенні на теперішній час зареєстровані три особи:
- ОСОБА_3 , 1959 року народження, наймач;
- ОСОБА_2 , 1966 року народження, член сім`ї наймача;
- ОСОБА_4 , 1987 року народження, член сім`ї наймача. Дані обставини встановлені на підставі довідки КП «Служба єдиного замовника» Костянтинівської міської ради № 317 від 31.07.2017 року (а.с.3).
Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців (ч.1).
Згідно із ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Пленум ВСУ в п. 10 постанови № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування Житлового кодексу України» роз`яснив, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.
Позивач, пред`являючи позов про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, вказує на те, що відповідач ОСОБА_3 з 1994 року відсутній у спірному жилому приміщенні без поважних причин, а відповідач ОСОБА_4 відсутній у спірному жилому приміщенні з 2014 року без поважних причин.
Вирішуючи спір в частині позовних вимог до відповідача ОСОБА_3 суд встановив таке.
Позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 з 19 березня 1986 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Костянтинівського міського суду від 97 лютого 1994 року, яке набрало чинності 17.02.1994 року, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано (а.с.4).
Свідок ОСОБА_5 , сусідка сторін, в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_3 понад двадцять років тому поїхав на заробітки. З того часу, ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_1 не з`являвся, його особистих речей у спірному жилому приміщенні не має.
З Актів з перевірки паспортного режиму від 20.07.2016 року, від 31.07.2017 року (а.с.5-6), вбачається, що ОСОБА_3 з 1994 року у квартирі АДРЕСА_1 не мешкає.
З довідки КЛПУ «Міський психіатричний диспансер м. Костянтинівки» (а.с.54), вбачається, що ОСОБА_3 під наглядом у лікаря-психіатра не перебуває.
За довідкою виконавчого комітету Костянтинівської міської ради від 18.10.2017 року № 2684/26вх. (а.с.55), ОСОБА_3 не виконує обов`язки опікуна починаючи з січня 2014 року по теперішній час.
За довідкою Костянтинівського об`єднаного міського військового комісаріату Донецької області від 12.10.2017 року № 6554 (а.с.72), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 02.02.2000 року виключений з військового обліку військовозобов`язаних запасу Костянтинівському ОМВК Донецької області за досягненням граничного віку.
За довідкою Комунальної установи «Центральна районна лікарня» Костянтинівської міської ради від 12 жовтня 2017 року №01-14/1282 (а.с.73), ОСОБА_3 у період з 01.01.2014 року по теперішній час за наданням амбулаторної та стаціонарної медичної допомоги в лікувально-профілактичні заклади міста не звертався.
Аналізуючи досліджені докази в їх сукупності, суд вважає доведеним факт відсутності відповідача ОСОБА_3 у спірному жилому приміщенні понад шість місяців без поважних причин, та вважає необхідним задовольнити позов в цій частині та визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування жилим приміщенням.
Вирішуючи спір в частині позовних вимог до відповідача ОСОБА_4 , суд встановив таке.
Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 71 ЖК України, жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках, зокрема, взяття під варту або засудження до арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк чи довічне позбавлення волі - протягом усього часу перебування під вартою або відбування покарання, якщо в цьому будинку, квартирі (їх частині) залишилися проживати інші члени сім`ї.
ОСОБА_4 обвинувачувався у скоєнні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді 15 років позбавлення волі або довічне ув`язнення. Доказів про те, що на теперішній час відповідач ОСОБА_4 не перебуває під вартою або не відбуває кримінальне покарання позивачем не надано та про наявність таких доказів не зазначено. З огляду на обрання запобіжного заходу та розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_4 на території АР Крим, яка на теперішній час є окупованою, суд позбавлений можливості посприяти позивачу в отриманні даних щодо ОСОБА_4 шляхом їх витребування.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що факт відсутності відповідача ОСОБА_4 у спірному жилому приміщенні без поважних причин понад шість місяців є недоведеним, а тому у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.
Отже, позов слід задовольнити частково.
Керуючись ст.ст. 209, 214-215,226 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_2 .
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Встановити строк для ознайомлення сторін з повним рішенням 20 листопада 2017 року, відклавши до цього строку складання повного рішення.
Заочне рішення може бути переглянуто Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.
Суддя: О.В. Каліуш