справа № 166/654/17
провадження № 4-с/166/3/17
У Х В А Л А

іменем України

смт. Ратне 04 липня 2017 року Ратнівський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді - Лозицького С.О.,

за участю секретаря Заєць Н.П.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Ратне скаргу ОСОБА_1 на дії Ратнівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області щодо визначення 50 відсоткового розміру відрахувань з її доходів протиправними та зобов'язання проводити відрахування з її пенсії в межах 20 відсотків у відповідності до законодавства, -

ВСТАНОВИВ:

06.06.2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з скаргою на дії Ратнівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області щодо визначення 50 відсоткового розміру відрахувань з її доходів протиправними та зобов'язання проводити відрахування з її пенсії в межах 20 відсотків у відповідності до законодавства.

Подана скарга мотивована тим, що за результатами розгляду кримінальної справи № 0313/682/2012 Ратнівським районним судом Волинської області було вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Держави в особі Волинського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств майнову шкоду в розмірі 61147 грн. 30 коп.

На даний час дане судове рішення знаходиться на виконанні Ратнівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області.

З метою виконання судового рішення визначено та проводиться 50 відсотковий розмір відрахування з належної ОСОБА_1 пенсії, оскільки вона є пенсіонером, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1.

Оскільки в межах кримінального провадження у справі №0313/682/2012 було задоволено цивільні позови Волинського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств та Головного управління агропромислового розвитку Волинської ОДА до ОСОБА_1 та інших осіб щодо стягнення майнової шкоди, заподіяної шляхом отримання з державного бюджету у вигляді компенсації витрат, повязаних зі сплатою відсотків за користування кредитом, то орган виконавчої служби приходить, на переконання Скаржника, до помилкового висновку, що даний факт можна розцінювати як нанесення неим збитків шляхом розкрадання майна підприємств, що дає підставу відраховувати 50 % розміру її пенсії як це передбачено ст. 50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Майном у відповідності до ст. 190 Цивільного кодексу як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки.

Беручи до уваги вищезазначене та той факт, що ОСОБА_1 зверталась до Ратнівського районного суду Волинської області у визначений ст. 385 ЦПК строк, проте рішенням Львівського апеляційного адміністративного суду було скасовано рішення суду першої інстанції та закрито провадження у справі у звязку з тим, що дана категорія справ не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства та керуючись положеннями ст. 383, 384 Цивільного процесуального кодексу України просить Суд визнати поважною причину пропуску строку звернення до суду та поновити його, визнати дії державної виконавчої служби щодо визначення 50 відсоткового розміру відрахувань із її доходів протиправними, зобовязати Ратнівський районний відділ ДВСпроводити відрахування з її пенсії в межах 20 відсотків у відповідності до законодавства.

У судове засідання Скаржник та його представник не з'явились. Представник скаржника ОСОБА_3 надав заяву про розгляд справи у його відсутності, скаргу підтримав в повному обсязі, просить задовольнити.

Начальник Ратнівського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Волинській області надав суду заперечення на скаргу, в якій просив розгляд справи проводити відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України без учаті представника Ратнівського ВДВС.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що скаргу слід задовольнити з таких підстав:

Статтею 55 Конституції України передбачено, що кожен має право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно зі ст. 1, ч. 2 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (надалі - Закон N 606-XIV), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Умови звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника визначені ст. 68 Закону, а саме стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів та стягнення на суму, що не перевищує трьох мінімальних розмірів заробітної плати.

За іншими виконавчими документами державний виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника за письмовою заявою стягувача.

Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника державний виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю за місцем отримання боржником відповідних доходів.

Згідно ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», розмір відрахувань із заробітної плати та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Звернення стягнення на пенсію здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до ч. 2 ст. 50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Розмір відрахування з пенсії обчислюється з суми, що належить пенсіонерові до виплати.

З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру: на утримання членів сім'ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також у зв'язку зі смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках.

З усіх інших видів стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.

Таким чином, законодавством чітко визначені порядок, розмір та умови стягнень з доходів боржника в тому числі грошових, включаючи пенсію.

Правовий порядок в Україні у відповідності до ст. 19 Конституції України ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Майном у відповідності до ст. 190 Цивільного кодексу України (надалі-ЦК України) як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки.

П. 2 ст. 22 ЦК України визначає збитки як:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Таким чином, враховуючи положення вищевказаної статті, а також приписи ст. 50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" Суд дійшов висновку про те, що стягнення 50 % від розміру пенсії можливе лише у разі завдання реальних збитків підприємству, що настали від розкрадання майна такої установи.

За своєю правовою природою розкрадання чужого майна це протиправне, безоплатне вилучення майна з володіння Держави або суб'єктів права колективної чи приватної власності звернення його на користь інших суб'єктів.

Право власності, відповідно до статей 316317 ЦК України, є право власника на володіння, користування та розпорядження своїм майном за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Отже, розкрадання чужого майна є ні що інше, як порушення права власності.

Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. № 10 предметом злочинів проти власності є майно, яке має певну вартість і є чужим для винної особи: речі (рухомі й нерухомі), грошові кошти, цінні метали, цінні папери тощо, а також право на та дії майнового характеру, електрична та теплова енергія.

У чинному Кримінальному кодексі України викладено вичерпний перелік та відповідальність за злочини проти власності, а саме в розділі VІ Злочини проти власності Особливої частини (статті 185191).

Як вбачається із вироку у кримінальній справі № 0313/682/2012 ОСОБА_1 не була визнана винною у вчиненні злочинів, що порушують право власності і, як наслідок, не може вважатись особою, яка здійснила розкрадання майна підприємства чи організації. Натомість Скаржника було засуджено за ст. 222 Кримінального кодексу України, диспозитивна частина якої прямо вказує на відсутність ознак злочину проти власності.

Саме по собі заподіяння ОСОБА_1 шкоди у вигляді витрат повязаних із сплатою відсотків за користування кредитом ( у відповідності до вироку) не є достатньою підставою для 50% відрахувань від розміру пенсії, оскільки обовязковою умовою та наслідком таких дій у розумінні ст. 50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" повинно бути розкрадання майна. Факт відсутності розкрадання майна не було спростовано судом у своєму рішенні. Натомість у матеріалах справи, зокрема вироку Ратнівського районного суду Волинської області містяться докази, які навпаки підтверджують відсутність факту, що вказує на наявнісь в діях ОСОБА_1 ознак, що порушували б право власності певних організацій та свідчили б про розкрадання майна.

Згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір» інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів звільняються від сплати судового збору.

Згідно ст.ст. 383, 385 Цивільного процесуального кодексу України (надалі-ЦПК України) сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод .

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

З огляду на наведене, Ратнівський районний суд Волинської області дійшов висновку про те, що скаргу слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 383-389 ЦПК України, ст.ст. 30, 70 Закону України «Про виконавче провадження», ст.50 Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», суд

у х в а л и в:

Визнати поважною причину пропуску строку звернення до суду ОСОБА_1 та поновити його.

Скаргу ОСОБА_1 на дії Ратнівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області щодо визначення 50 відсоткового розміру відрахувань з доходів ОСОБА_1 протиправними та зобов'язання проводити відрахування з пенсії ОСОБА_1 в межах 20 відсотків у відповідності до законодавства, задовольнити.

1.Визнати дії Ратнівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області щодо визначення 50 відсоткового розміру відрахувань з доходів ОСОБА_1 протиправними.

2. Зобов'язати Ратнівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області проводити відрахування з пенсії ОСОБА_1 в межах 20 відсотків у відповідності до законодавства.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом 5 днів до апеляційного суду Волинської області через Ратнівський районний суд Волинської області з моменту отримання ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С. Лозицький