Справа № 513/1282/16-ц
Провадження № 2/513/174/17
Саратський районний суд Одеської області
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 липня 2017 року Саратський районний суд Одеської області у складі: судді Кожокар Т.Я., при секретарі Райчевій Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Сарата цивільну справу за позовом товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,
В С Т А Н О В И В:
позивач звернувся до суду з позовом до відповідача вказуючи, що між товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» та ОСОБА_2 було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/5352352, забезпеченим транспортним засобом за полісом є - автомобіль «Toyota Carina», державний реєстраційний номер НОМЕР_1.
16 березня 2015 року приблизно об 11 годині 00 хвилин, відповідач ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Toyota Carina», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Hyundai І30», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3.
Оскільки цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Toyota Carina», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 застрахована у СК «Альфа-Гарант», ОСОБА_3, власник пошкодженого автомобіля «Hyundai І30», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 звернулась до СК «Альфа-Гарант» із заявою про відшкодування витрат на відновлення пошкодженого автомобіля внаслідок ДТП.
18 травня 2015 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» було сплачено потерпілій страхове відшкодування за пошкоджений автомобіль у розмірі 7492, 48 гривень.
Позивач вказує, що ОСОБА_1, як винуватець ДТП , протягом трьох робочих днів після пригоди зобов'язаний був повідомити страхову компанію про настання страхового випадку, шляхом подачі відповідного повідомлення. Однак, відповідач не виконав свій обов'язок , встановлений ст. 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортнихз засобів" та не подав відповідне повідомлення.
На підставі статті 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 1191 ЦК України позивач просив стягнути з відповідача завдані збитки у розмірі 7492,48 гривень та сплачений судовий збір у розмірі 1378 гривень.
Представник позивача, який діє на підставі довіреності, у судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, просив задовольнити його у повному обсязі.
Відповідач, будучи належним чином повідомленим про день та місце розгляду справи через засіб масової інформації Урядовий кур'єр від 24 червня 2017 року № 117, у судове засідання не зявився, не повідомив суд про поважні причини неявки.
На підставі ст.ст. 224-225 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів.
Вивчивши матеріали справи суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з таких підстав.
Частина 1 ст. 1166 ЦК України визначає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Частина 2 статті 1187 ЦК України визначає, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій основі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Як вбачається з копії полісу № АІ/5352352 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 27 грудня 2014 року, товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа - Гарант" та ОСОБА_2 уклали договір обов'язкового страхування автотранспорту. Застрахованим транспортним засобом за договором виступає автомобіль «Toyota Carina», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 4).
Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2015 року, яка набрала законної сили встановлено, що 16 березня 2015 року об 11:00 годині водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_3, рухаючись по вул. Польський спуск, навпроти будинку № 8, в м. Одесі залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з зупинившимся попереду автомобілем НОМЕР_4, під керуванням водія ОСОБА_3 В результаті зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Цією ж постановою ОСОБА_1 визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 8)..
Відповідно до копії повідомлення , 17 березня 2015 року, потерпілою ОСОБА_3 подано до ТДВ Страхова компанія "Альфа-Гарант" повідомлення про дорожньо-транспортного пригоду, яка сталась 16 березня 2015 року за її участю та участю водія ОСОБА_1 (а.с.5).
06 травня 2015 року ОСОБА_3 звернулась до ТДВ Страхова компанія "Альфа-Гарант" із заявою про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП 16 березня 2015 року (а.с.6).
З матеріалів справи встановлено, що відповідач ОСОБА_1 не подавав до ТДВ Страхова компанія "Альфа-Гарант" повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталась 16 березня 2015 року за його участю та участю водія ОСОБА_3.
Частиною 1 статті 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Відповідно до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у статті 33 цього Закону.
Підпунктом 33.1.4 статті 33 Закону встановлено, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу.
Даними правовими нормами встановлено обов'язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов'язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам.
Судом встановлено, що 16 березня 2015 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох застрахованих транспортних засобів. Відповідач ОСОБА_1, якого було визнано винним у скоєнні ДТП та завданні збитків ОСОБА_3 не повідомив страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди, таке повідомлення страховику було подано водієм ОСОБА_3
У даному випадку факт настання страхового випадку ніким не оспорюється. Він зафіксований правоохоронними органами, відповідач ОСОБА_1, як особа винна у дорожньо-транспортній пригоді притягнутий до адміністративної відповідальності та на нього накладено адміністративне стягнення. Сам позивач його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування. Неповідомлення ОСОБА_1 страховику про настання страхового випадку не породжує для відповідача наслідків, повязаних з регресними зобов'язаннями.
Така ж правова позиція була висловлена Верховним судом України у постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року № 6-284цс15.
Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне відмовити ТДВ СК "Альфа-Гарант" у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 993, 1166, 1187, 1191 ЦК України, ст.ст. 3, 5, 10, 11, 60, 209, 212-215, 224-225, 294 ЦПК України, суд
В И Р І Ш И В:
у задоволенні позовних вимог товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гаран" до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу у розмірі 7492 гривні 48 копійок, судового збору у розмірі 1378 гривень - відмовити.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем до Саратського районного суду Одеської області протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду.
Рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Одеської області через Саратський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Т. Я. Кожокар