РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2017 року Київський районний суд м.Харкова в складі:

головуючого судді Бородіної Н.М.

за участю секретаря Давіденко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, 3-я особа ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, -

встановив:

Позивачі, ОСОБА_1, ОСОБА_2, звернулись у суд з позовом до відповідача, ОСОБА_3, 3-я особа ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 30000 грн., моральної шкоди в сумі 35000 грн., спричинені залиттям квартири.

В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що позивачам на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 . 20.03.2013р. з вини відповідача сталося залиття їх квартири, внаслідок чого були пошкоджені стелі, стіни та двері. Позивачі, з урахуванням оцінки спеціаліста, оцінюють майнову шкоду в розмірі 30000грн., спричинену залиттям. Крім того, вважають, що їм спричинена моральна шкода, внаслідок пошкодження їх майна, яку вони оцінюють в сумі 35000 грн.

Відповідач - ОСОБА_4, у поданих запереченнях та у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, зазначаючи, що своєї провини у залитті не вбачає, оскільки з вини КП «Жилкомсервіса» та КП «ХТМ» сталося залиття. Крім того, оцінка спричиненої залиттям шкоди, проведена особою, яка на це не має повноважень, тобто не доведений розмір шкоди.

3-я особа - ОСОБА_4 підтримав заперечення відповідача.

Заслухавши пояснення сторін, третьої особи, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивачі є власниками квартири АДРЕСА_2, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 19.02.2003р. №2-03-219221 та від 19.01.1998р. №2-98-106227.

З акту , складеного комісією дільниці №12 Київської району КП «Жилкомсервіс» від 20.08.2013р., у складі : інженера дільниці та майстра дільниці, виявлені свіжі сліди залиття квартири АДРЕСА_3, зокрема: в житловій кімнаті на стелі розміром 21 кв.м., на стіні, які оштукатурені і пофарбовані. Фарба облущилась та в деяких місцях обвалилась. На стелі містами почалась відставати штукатурка до дранки. Підлога вкрита паркетом намок та вздувся. Намокли та взулися вхідні двері у кімнати та вбиральню. Також в коридорі залита стеля - 4,5 кв.м., стіни.

Електропроводка намокла та вийшла із ладу. Світло в квартирі відсутнє.

Залиття відбулося з вище розташованої квартири 39, при обстеженні якої було встановлено, що в даній квартирі ведуться ремонтні роботи із заміною опалювальних приладів. На момент обстеження квартири №39 опалювальні радіатори зняті, на трубопроводах підведення і відводу центрального опалення запірна арматура відсутня.

20.08.2013р. співробітниками ХТМ проводились роботи по 100% заповненню домової системи центрального опалення теплоносієм, в наслідок чого сталося залиття нижче розташованої квартири №37.

Допитані під час судового розгляду справи свідки - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтвердили залиття 20.03.2013р. квартири АДРЕСА_4 .

Позивачем в обґрунтування розміру спричиненої шкоди, внаслідок залиття наданий звіт субєкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_7 від 03.03.2017р., відповідно до якого вартість відновлюваних ремонтних робіт складає з урахуванням фізичного зносу (55%) 29114 грн.

Згідно договору купівлі-продажу від 21.07.1995р., зареєстрованого в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», власниками квартири АДРЕСА_5 є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (спільна сумісна власність).

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визнали проведення ремонтних робіт в своїй квартирі із заміною в тому числі приладів опалення, однак зазначили, що затоплення 20.08.2013р. відбулося за вини КП «Жилкомсервіса», які не заглушили труби опалення при знятті радіаторів, а також КП «ХТМ» які не повідомили про заповнення системи опалення.

Відповідно до п.п.7, 11 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених Постановою КМУ від 8 жовтня 1992 р. N 572 власник квартири зобов'язаний проводити за власні кошти ремонт квартири; не допускати виконання робіт та інших дій, що викликають псування приміщень, приладів та обладнання будинку, порушують умови проживання громадян.

Власники приміщень житлових будинків несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до вимог ст. ст. 319, 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати належне йому майно, якщо інше не встановлено договором або законом.

У зв'язку з чим на власників квартири № 39 - відповідача та третю особу, покладений обов'язок забезпечувати збереження житла та підтримувати його та його конструктивні елементи ( в тому числі обладнання опалювальних приладів) в належному стані та при здійсненні ремонту вчиняти усі можливі дії, щоб не псувати майно інших співвласників.

Позивачем предявлені вимоги лише до одного власника квартири №39 ОСОБА_3, однак вказана обставина не є підставою для відмови в задоволені позову, оскільки відповідач та третя особа несуть солідарну відповідальність за неналежне утримання свого майна, тому у відповідності до ч.1 ст. 544 ЦК України відповідач при виплаті коштів, не позбавлений можливості предявити вимоги в порядку регресу до третьої особи.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Тобто зазначеною нормою права презюмується вина особи, що завдала шкоду, поки остання не доведе відсутність її вини.

Відповідач на порушення вимог ст..10,56-60 ЦПК України не надав суду достовірних та допустимих доказів відсутності його вини у залитті належній позивачам квартири, що привело до спричинення останнім шкоди. При цьому не оспорював факт у залиття та причини, з яких відбулося залиття квартири №37. Відсутність на трубах центрального опалення запірної арматури, внаслідок ремонтних робіт в квартирі 39, що і спричинило залиття квартири позивачів, є неналежєним утриманням відповдіачем свого майна.

Згідно ст.ст. 16, 23, 1167 ЦК України кожна особа має право на захист свого особистого немайнового права чи інтересу та вимагати відшкодування моральної (немайнової) шкоди, підстави відповідальності за завдання якої передбачені статтею 1167ЦК України.

При визначені розміру спричиненої матеріальної шкоди, суд враховує звіт субєкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_7 від 03.03.2017р., відповідно до якого встановлений перелік матеріалів та робот необхідних для здійснення відновлюваного ремонту квартири №37, які узгоджуються із виявлені в акті про залиття ушкодженнями. Кошти визначені у звіті як непередбачувані витрати в сумі 9876 грн., є необґрунтовані, тому судом не враховуються при визначені розміру матеріальної шкоди.

Таким чином, розмір матеріальної шкоди спричинений залиттям квартири позивачів складає 24670 грн. (64697 грн. 9876грн. 55% зносу).

При цьому суд зазначає, що правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб'єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів, регулюються ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» . Виходячи з положень ст. 3 Закону оцінку майна проводиться суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання.

Згідно із ст. 4 Закону професійна оціночна діяльність - діяльність оцінювачів та суб'єктів оціночної діяльності, визнаних такими відповідно до положень цього Закону, яка полягає в організаційному, методичному та практичному забезпеченні проведення оцінки майна, розгляді та підготовці висновків щодо вартості майна.

Субєкти оціночної діяльності є суб'єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб'єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону ст. 5.

Відповідно до ст. 7 Закону проведення оцінки майна є обов'язковим у випадках: визначення збитків або розміру відшкодування у випадках,

встановлених законом.

Звіт здійснений у відповідності до Закону субєктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_8, яка має сертифікат, дійсний з 11.04.2016р. по 11.07.2019р., тому є належним та допустимим доказом, який відповідачем не спростований (при цьому судом розяснювалось право призначення експертизи).

Позивачами також зазначено, що спричинена їм моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнали у зв'язку iз пошкодженням їх майна, погіршенням здоровя у ОСОБА_1

Судом встановлено, що з вини відповідачів було пошкоджено майно позивачів, внаслідок чого останні зазнали дешевих страждань, негативні емоції та переживання, змінився їх звичайний уклад життя.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про наявність спричиненої позивачам внаслідок залиття квартири моральної( немайнової) шкоди, однак при визначені її розміру суд виходить з конкретних обставин справи, характеру спричинених моральних страждань, їх наслідки й інших негативних впливів, а також виходить з принципів розумності та справедливості, визначає розмір такої шкоди в сумі 600 грн. на кожного позивача, відшкодування яких покладає на відповідача.

Доказів причинного звязку між захворюваннями позивача ОСОБА_1 та залиттям суду не надано.

Відповідно до ч.1 ст. 79, ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджає з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, зокрема сплата судового збору.

Позивачу звернулись у суд із даним позовом у серпня 2016р., при цьому заплативши судовйи збір в сумі 650грн. Тоді як в даному випадку судовий збір повинен був сплачений в сумі 1102,40 грн. (551,20 за майнову вимогу та 551,20 за немайнову вимогу), тобто позивачі не доплатили судовий збір в сумі 452,40 грн.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог з відповідача підлягає стягненню судовий збір в загальній сумі 472,15 грн., з яких 19,52 грн. стягується на користь позивачів (попорціно до задовленим вимогам), а 452,40 грн. в дохід держави (недоплачений судовий збір при зверенені до суду).

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.3,4,10,11, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2 матеріальну шкоду в сумі 24670 грн.

Стягнути ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 600 грн.

Стягнути ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 600 грн.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2 судовий збір в сумі 19 грн. 75 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 452 грн.40 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом

десяти днів з дня його проголошення, через суд першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строків для подачі апеляційної скарги.

Суддя Бородіна Н.М.