Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2017 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кошель Л. М. ,

при секретарі Вангородська О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 4 в м. Біла Церква цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про фінансовий лізинг,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 08 серпня 2013 року між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та ТОВ «Автосоюз» укладено Договір про фінансовий лізинг №00008114 разом з додатками до нього. 02 грудня 2013 року до Договору фінансового лізингу укладено трьохсторонню Угоду про заміну лізингоодержувача з ТОВ «Автосоюз» на ОСОБА_1 Окрім того, Розділом 6 Угоди про заміну лізингоодержувача за Договором фінансового лізингу врегульовані відносини поруки, згідно з яким поручитель ТОВ «Білмед» поручається перед позивачем у повному обсязі за виконання новим лізингоодержувачем свої зобовязань за цією Угодою та Договором про фінансовий лізинг. У звязку з неналежним виконання зобовязань за договором про фінансовий лізинг та Угодою, відповідачка допустила утворення заборгованості, яка визначена позивачем в сумі 495 276, 13 грн., з яких: 122 608,75 грн.- сума заборгованості по лізинговим платежам; 33 576,50 грн. сума витрат згідно з абз.2 п.6.1. Загальних умов; 2 483,74 3% річних за час прострочення; 48 026,49 грн. сума інфляційних втрат; 963,86 грн. штрафні санкції за складені та надіслані відповідачу вимоги; 8 279,13 грн. сума пені за прострочення виконання зобовязання; 89 079,90 грн. витрати позивача згідно з п.п.№8 та №13 Загальних умов (щодо вилучення обєкта лізингу); 20 000,82 грн. проценти за користування чужими грошовими коштами; 164 256,94 грн. сума збитків; 6 000,00 грн. витрати на оплату юридичних послуг з підготовки позову та представництва інтересів позивача у суді першої інстанції. Позивач просив у солідарному порядку стягнути вказані суми з відповідачів ОСОБА_1 та ПП «Білмет».

Ухвалою суду від 07 червня 2017 року провадження в частині позовних вимог до ПП «Білмет» було закрито, а позивачу розяснено право звернення до господарського суду.

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги до ОСОБА_1 підтримав у повному обсязі .

Представник відповідачки в судовому засіданні вказав на безпідставність вимог , вважає, що у ОСОБА_1 жодних зобовязань перед позивачем немає, оскільки ТОВ «Порше Лізинг України» прийняло рішення про відмову від договору фінансового лізингу. Свої доводи представник відповідача зазначив і у письмово викладених запереченнях проти позову.

Зясувавши думку учасників судового процесу, повно та всебічно зясувавши всі обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

08.08.2013 року між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та ТОВ «Автосоюз» було укладено договір про фінансовий лізинг № 00008114, відповідно до якого обєктом лізингу є транспортний засіб VW Tiguan FL 2,OTDI 2013 року випуску, шасі № WVGZZZ5NZEW516462, двигун № НОМЕР_1.

За умовами договору про фінансовий лізинг: вартість обєкту лізингу становить 40 200,00 доларів США, що становило еквівалент 326 665,20 грн., авансовий платіж становить еквівалент 6030,00 доларів США, обсяг фінансування еквівалент 34170,00 доларів США, залишкова вартість 6030,00 доларів США, кількість лізингових платежів 60, строк лізингу 60 місяців, лізинговий платіж еквівалент 802,53 доларів США, процентна ставка змінна відповідно до п. 6.4.2 Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу / том 1 а.с.12-22/

Згідно умов Договору лізингу, усі платежі, що підлягають сплаті, повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку: 1) за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквівалентів в доларах США, відповідно до пунктів 6.3 та 2) відповідно до пункту 6.4 Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу, що підтверджується копією договору про фінансовий лізинг.

Як вбачається зі змісту вказаного договору сторони визначили, що процентна ставка є змінною відповідно до п. 6.4.2 Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу.

Проценти, комісії, інші платежі мають сплачуватися відповідно до Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу, рахунків для лізингових платежів, Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плану відшкодування).

Договір містить умови, що усі платежі, що підлягають сплаті повинні бути сплачені у гривнях і підлягають розрахунку: 1) за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквівалентів в доларах США, визначеного договором, відповідно до п. 6.3 та 2) відповідно до п. 6.4.2 (якщо застосовується) Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу.

ТОВ «Автосоюз» своїм підписом у Договорі підтвердив, що він ознайомився та зрозумів всі умови договору про фінансовий лізинг, Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу, рахунків для лізингових платежів (Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плану відшкодування), а також погодився, що всі зазначені документи є невідємними частинами Договору та мають обовязкову силу по відношенню до нього, як Лізингоодержувача.

Договір містить положення про розмір лізингових платежів та порядок розрахунків за Договором.

На виконання умов укладеного Договору лізингу та положень п.3.2. Загальних умов, позивачем було укладено Договір купівлі-продажу автомобіля №907214 від 12.08.2013 року. Відповідно до умов якого ТОВ «Порше Лізинг України» придбало обєкт лізингу та передало його у користування під виплату лізингових платежів лізингоодержувачу ТОВ « Автосоюз» том 1 а.с. 27-31/

02.12.2013 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Автосоюз» було укладено угоду про заміну лізингоодержувача в договорі про фінансовий лізинг. Згідно розділу 1 предмету угоди, сторони домовились замінити лізингоодержувача ТОВ « Автосоюз» як сторону договору про фінансовий лізинг на нового лізингоодержувача ОСОБА_1 з передачею новому лізингоодержувачу усіх прав та обовязків відповідної сторони, визначених договором про фінансовий лізинг. До нового лізингоодержувача переходять у повному обсязі права і обовязки, які належали лізингоодержувачу за договором про фінансовий лізинг / том 1 а.с.32-35/

Лізингоодержувач та новий лізингоодержувач зобовязані виконати інструкції компанії «Порше Лізинг Україна» щодо зміни реєстраційних даних щодо обєкта лізингу в органах державної автомобільної інспекції МВС України, інших органах та організаціях (якщо необхідно на розсуд компанії Порше Лізинг України).

Відповідно до абз. 1 п. 4 підписанням цієї угоди новий лізингоодержувач підтверджує, що він ознайомився з договором про фінансовий лізинг (в тому числі з усіма документами, які складають цей договір або мають відношення до нього) і з'ясував усі питання, інформація щодо яких є необхідною для нього з метою прийняття рішення про укладення цієї угоди.

Абз. 2 п. 4 підписанням цієї угоди новий лізингоодержувач підтверджує, що він ознайомився з договором про фінансовий лізинг (в тому числі з усіма документами, які складають цей договір або мають відношення до нього) та повідомив новому лізингоодержувачу усю відому лізингоодержувачу інформацію, яка має відношення до укладення та виконання договору про фінансовий лізинг.

Пунктом 1 акту приймання-передачі обєкта лізингу від 02.12.2013 року сторони підтвердили, що лізингоодержувач передав, а новий лізингоодержувач прийняв обєкт лізингу автомобіль марки VW Tiguan FL 2.0 TDI, 2013 року, шасі № WVGZZZ5NZEW516462, д.н.з. НОМЕР_1 / том 1 а.с.50/

Також, 02.12.2013 року ОСОБА_1 була ознайомлена та підписала графік покриття витрат та виплати лізингових платежів (план відшкодування) / том 1 а.с. 36-39/

Статтею 526 ЦК передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Встановлено, що ОСОБА_1 свій обовязок по сплаті лізингових платежів на підставі виставлених позивачем рахунків фактури належним чином не виконала.

Враховуючи неодноразові прострочення з оплати лізингових платежів з боку відповідачки та у звязку з тим, що такі прострочення тривали більше 30 днів, позивачем ТОВ « Порше Лізинг Україна» з метою захисту свого права шляхом припинення зобовязання на адресу відповідачки ОСОБА_1 05.06.2014 року було направлено вимогу про сплату заборгованості за договором фінансового лізингу, повернення обєкту лізингу та повідомлення про відмову від договору за №0000811 / том 1 а.с.76-77, том 2 а.с.38/

У наведеній вимозі позивач повідомив відповідачку про відмову від вказаного договору та вимагав повернення автомобіля що був обєктом лізингу впродовж 10 робочих днів з дня доставки цього повідомлення.

Судом встановлено, що лізингоодержувач ОСОБА_1 обєкт лізингу добровільно позивачу не повернула, тому позивачем на підставі п.13.1 Договору, прийнято рішення про повернення обєкту лізингу в примусовому порядку відповідно до виконавчого напису нотаріуса (п.13.6. Загальних умов).

18 лютого 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 вчинено виконавчий напис стосовно повернення ОСОБА_1 на користь ТОВ «Порше Лізинг України» обєкта фінансового лізингу автомобіль марки VW Tiguan FL 2.0 TDI, 2013 року, шасі № WVGZZZ5NZEW516462, д.н.з. АА 8475 ОА./ том 1 а.с.78/ Державним виконавцем ВДВС Деснянського РУЮ у м.Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 03.03.2015 року, а 24.03.2015 року автомобіль було описано, накладено арешт та повернуто позивачу ТОВ « Порше Лізинг Україна» / том 1 а.с.79-83/

Посилаючись на неналежне виконанням відповідачкою умов договору фінансового лізингу, понесені ним у звязку з цим витрати, позивач звернувся до суду з вказаним цивільним позовом. ТОВ « Порше Лізинг Україна» просило суд стягнути з відповідачки ОСОБА_1 заборгованість за договором про фінансовий лізинг в сумі 495 276, 13 грн., з яких: 122 608,75 грн.- сума заборгованості по лізинговим платежам за період з 15.07.2014 р. по 15.03.2015 р. ; 33 576,50 грн. сума витрат згідно з абз.2 п.6.1. Загальних умов; 2 483,74 3% річних за час прострочення ст..625 ЦК України; 48 026,49 грн. сума інфляційних втрат ст..625 ЦК України ; 963,86 грн. штрафні санкції за складені та надіслані відповідачу вимоги за п.п.8.3,8.3.1,8.2.2 Загальних умов ; 8 279,13 грн. сума пені за прострочення виконання зобовязання за п.8.2.1. Загальних умов; 89 079,90 грн. збитки позивача, пов»язані з вилученням автомобіля, згідно з п.п.8 та 13 Загальних умов (щодо вилучення обєкта лізингу); 20 000,82 грн. проценти за користування чужими грошовими коштами згідно ст..ст.536,1048 ЦК України ; 164 256,94 грн. сума збитків згідно п.12.9 Загальних умов за не отримані лізингові платежі у період з 15.07.2014 р. по 15.03.2015 р ; 6 000,00 грн. витрати на оплату юридичних послуг з підготовки позову та представництва інтересів позивача у суді першої інстанції.

Представник відповідача в суді визнав, що ОСОБА_1 дійсно у період з 15.07.2014 р. по 15.03.2015 р. не здійснювала лізингові платежі відповідно до умов укладеного договору, тому, як наслідок, обєкт лізингу було в неї вилучено, а договір розірвано. В той же час, представник відповідачки вважає, що після вручення відповідачці повідомлення про відмову від договору будь-які нарахування їй лізингових платежів є безпідставним. Крім того, вказує, що позивачем не доведено належним чином витрати на повернення обєкту лізингу та інші заявлені витрати, тому у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

Вирішуючи по суті даний спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Фінансовий лізинг (далі - лізинг) це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі) (ст.1 Закону України «Про фінансовий лізинг»).

Згідно з пунктом 4.1 Договору №00008114, позивач зберігатиме за собою право власності на об'єкт лізингу, в той час як відповідач матиме право на експлуатацію Об'єкта лізингу впродовж усього строку дії договору (окрім випадків, коли позивач матиме право розірвати цей договір чи відмовитися від договору та вимагати повернення Об'єкта лізингу, як зазначено в договорі).

Після завершення строку дії цього договору, після сплати останнього лізингового платежу, інших платежів за цим договором та виконання всіх зобов'язань відповідачем, право власності на Об'єкт лізингу перейде до відповідача. З цією метою сторони укладуть договір купівлі-продажу, підпишуть додаткову угоду до цього договору або оформлять таке придбання в інший спосіб, визначений позивачем. Положення цього пункту застосовуються незалежно від стану Об'єкта лізингу на момент сплати останнього лізингового платежу та/або інших платежів (пункт 4.2 договору).

Пунктом 6.1 Договору, визначено, що для експлуатації Об'єкта лізингу відповідач щомісяця виплачуватиме позивачу лізингові платежі відповідно до Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плану відшкодування), що являє собою невід'ємну частину цього договору, та інших положень договору. Кожний лізинговий платіж включає в себе:

- відсотки (проценти) за користування обсягом фінансування;

- частину від обсягу фінансування (сума, яка відшкодовує частину вартості Об'єкта лізингу);

- комісії;

- покриття витрат, пов'язаних з оплатою послуг та відшкодуваннями, що підлягають виплаті у строки та на умовах, передбачених цим договором та інші витрати, передбачені або прямо пов'язані з договором.

Нижчезазначені витрати та послуги по адмініструванню та обслуговуванню договору не включаються до лізингових платежів:

- будь-які податки, що можуть застосовуватися до договору після його виконання або в будь-який час у майбутньому;

- інші витрати та платіжні зобов'язання.

Такі витрати підлягають сплаті відповідачем на користь позивача. Якщо позивач поніс такі витрати, відповідач зобов'язується компенсувати суму таких витрат у повному обсязі протягом 3-х робочих днів з моменту відправлення позивачем відповідної вимоги відповідачу.

У підпункті 8.3.2 пункту 8.3 Договору, сторони погодили, що у випадку якщо відповідач повністю або частково не здійснить оплату одного лізингового платежу, при цьому якщо прострочення лізингового платежу триває більш ніж 30 днів, позивач має право розірвати договір/відмовитися від договору і витребувати об'єкт лізингу від відповідача, в тому числі у примусовому порядку згідно з виконавчим написом нотаріуса.

Відповідно до пункту 12.6 договору, позивач має право в односторонньому порядку розірвати цей договір/відмовитися від договору, та також, серед іншого, право на повернення Об'єкта лізингу, в наступних випадках, зокрема: у разі, якщо відповідач не сплатив 1 (один) наступний Лізинговий платіж у повному обсязі або частково, і строк невиконання зобов'язання зі сплати перевищує 30 (тридцять) календарних днів (підпункт 12.6.1).

Пунктом 12.7 договору передбачено, що день, що вважатиметься датою розірвання/відмови від договору визначається позивачем у відповідному повідомленні/вимозі. Позивач надсилає відповідачу письмове повідомлення/вимогу про розірвання/відмову від договору та, за можливості, зв'язується з ним доступними телефону засобами зв'язку для повідомлення про розірвання/відмову від договору. Таке повідомлення/вимога надсилається позивачем на адресу за зареєстрованим місцезнаходженням відповідача (для юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців). У випадку неотримання відповідачем повідомлення/вимоги з будь-яких причин, відповідач вважається належним чином повідомленим на десятий календарний день з дня відправлення такого повідомлення, що підтверджується документами з відміткою ДП «Укрпошта» про прийняття повідомлення для відправлення.

Негайно після розірвання/відмови від договору позивач має право скористатися всіма отриманими гарантіями від одержання повної суми всіх непогашених Лізингових платежів та інших платежів, незалежно від дати їхньої сплати (пункт 12.8 договору).

На даний час предмет лізингу за договором повернуто позивачу, що підтверджується ОСОБА_2 опису й арешту майн від 24.03.2015 року та не заперечується сторонами.

Факт повідомлення ОСОБА_1 про відмову від договору підтверджується вимогою позивача від 05.06.2014 року про сплату заборгованості за договором, повернення обєкту лізингу та повідомлення про відмову від договору за №00008114 / том 1 а.с.76-77/

Так, на дату вимоги 05.06.2014 р. відповідачка мала заборгованість за договором про фінансовий лізинг в сумі 43 456,60 ( сорок три тисячі чотириста пятдесят шість гривень 60 копійок), яка складалася з :

- несплачених лізингових платежів в сумі 40 212,38 гривень;

- штрафних санкцій в сумі 2 284,22 гривень;

- витрат, понесених позивачем з метою повернення простроченої заборгованості лізингоодержувача в розмірі 960 гривень

Згідно розрахунку позивача в період з 16.06.2014 року по 14.02.2015 року відповідачкою було сплачено грошові кошти в сумі 52 466,32 гривень / том 1 а.с.52-53/ Тобто, заборгованість, яка була у відповідачки перед позивачем станом на 05.06.2014 року , відповідачкою повністю погашена.

ТОВ « Порше Лізинг Україна» ставить питання про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за лізинговими платежами в сумі 122 608,75 гривень за період з 15 липня 2014 року по 15 березня 2015 року, тобто за період, коли договірні відносини між сторонами були припинені.

Так, відповідно ч.3 ст.651 ЦПК України, у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

У разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються (ч.2 ст.653 ЦК України).

За змістом договору факторингу №00008114 не передбачається нарахування лізингових платежів після його розірвання. Суд вважає, що ПАТ «Порше Лізинг Україна» без відповідної правової підстави нарахував відповідачці лізингові платежі в сумі 122 608,75 грн за період з 15.07.2014 р. по 15.03.2015 р. вже після розірвання договору про фінансовий лізинг, тому в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Обґрунтовуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки заборгованості за витратами згідно абзацу 2 пункту 6.1 загальних умов в сумі 33 576,50 гривень вказаної суми позивач посилається на те, що абазом 2 пункту 6.1. Загальних умов передбачено, що нижчезазначені витрати та послуги по адмініструванню та обслуговуванню контракту, а саме: будь-які податки, що можуть застосовуватися до Контракту після його виконання або в будь-який час у майбутньому; інші витрати та платіжні зобовязання не включаються до Лізингових платежів.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

З наданих позивачем доказів незрозуміло з яких саме витрат та платіжних зобовязань складається розрахована позивачем сума заборгованості. Вказана сума наведена в розрахунку заборгованості під назвою послуги з адміністрування та обслуговування. При цьому не можливо встановити, які саме послуги з адміністрування та обслуговування надавались, незрозумілим є ким саме, кому і коли такі послуги надавались. До матеріалів справи не додано жодних підтверджуючих документів які б підтверджували що позивач поніс витрати на зазначені послуги.

Крім того, як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, зазначена заборгованість виникла станом на 14.07.2015 року, тобто вже після розірвання позивачем договору фінансового лізингу в односторонньому порядку. Таким чином, зазначена вимога не може бути задоволена.

Стягнення 48 026,74 гривень інфляційних втрат є вимогою, яка не узгоджується з нормами матеріального права. Положеннями п.6.3. Загальних умов встановлено, що Лізингові платежі, інші платежі, а також будь-які інші платіжні зобовязання, передбачені цим Контрактом, розраховуються в Євро/доларах США (як обумовлено сторонами в Контракті) на змінній основі та підлягають сплаті в українських гривнях.

Відповідно до частини 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ст. 1 Закону України від 3 липня 1991 року №1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції ( індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Отже індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору індексації не підлягає.

Норми ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобовязання. визначеного у гривнях. Саме до цього зводяться правові висновки ВСУ висловлені у справі №6-771цс15 від 27.01.2016 року.

Суд звертає увагу позивача на тій обставині, що ст.625 ЦК України передбачає цивільно-правову відповідальність за порушення грошового зобовязання. Однак, як встановлено судом вище у рішенні, грошове зобовязання після розірвання договору фінансового лізингу на заборгованість за яким позивач нарахував відповідачці інфляційні втрати, у ОСОБА_1 не виникло з мотивів наведених вище. З тих самих підстав не підлягають задоволенню вимоги про стягнення 3% річних, 20 000,82 гривень процентів за користування чужими грошовими коштами та нарахованої пені у розмірі 8 279,13 гривень. Щодо нарахованої пені то суд окремо вказує на ту обставину, що посилання представника відповідача на недійсність пункту 8.2.1. загальних умов, яким встановлено, пеню у розмірі 10% річних від вчасно невиплаченої суми за кожен день затримки до моменту повної оплати платежу, на увагу не заслуговують. Так, Білоцерківським міськрайонним судом неодноразово давалась оцінка договору фінансового лізингу на предмет його недійсності, зокрема у справах №357/841/16-ц, №357/8721/16-ц за результатами розгляду яких ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позову про визнання недійсним Договору фінансового лізингу. Вказані рішення оскаржувались в апеляційному порядку однак були залишені без змін. Таким чином, позовна вимога про стягнення пені не може бути задоволена, саме з тих підстав, що її нарахування здійснено вже після розірвання договору фінансовго лізингу.

Стосовно стягнення 963,86 штрафних санкцій за складені та надіслані Відповідачу вимоги (нагадування про несплату), то суд вказує на таке. Пунктом 8.3.1 Договору фінансового лізингу передбачено право позивача надіслати Лізингоодержувачу вимоги щодо сплати в письмовій формі.

Пунктом 8.2.2. Договору фінансового лізингу встановлено штрафні санкції за вимоги щодо сплати які надіслані позивачем: еквівалент 15 доларів США за першу вимогу, еквівалент 20 доларів США за другу вимогу, та еквівалент 25 доларів США за третю вимогу.

Сторонами погоджено,що штрафні санкції застосовуються виключно за надіслані позивачем вимоги. Однак застосування штрафних санкцій не є беззаперечним, тому повинно відбуватись лише у передбачених договором випадках настання яких підкріплено належними доказами. Однак позивачем не надано жодного доказу того, що позивач не лише підготував а й надсилав такі вимоги відповідачці.

Крім того з наведеного розрахунку зовсім не зрозуміло на підставі якого курсу долара США до гривні було розраховано гривневий еквівалент даної штрафної санкції та на яку дату здійснено розрахунок штрафної санкції, що не дає змоги перевірити правильність розрахунку.

Розрахунок який доданий до позовної заяви не дає змоги визначити яким чином та на яку дату розраховано така штрафна санкція, тому задоволення зазначеної позовної вимоги не вбачається можливим, оскільки позивач не виконав свій обовязок доказування визначеної ним суми штрафних санкцій.

Позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 89 079,90 гривень витрат згідно з п. 8 та 13 Загальних умови.

Відповідно до абзацу 2 п. 13.1. Загальних умов, сторони погодили, що якщо Лізингоодержувач відмовляється від повернення або затримує повернення Обєкта лізингу, Позивач має право вилучити (повернути ) Обєкт лізингу, без попередньої згоди Лізингоодержувача у визначеному законодавством України порядку, у тому числі в примусовому порядку відповідно до виконавчого напису нотаріуса ( п. 13.6. Загальних умов).

Як вже було зазначено судом, 18.02.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 вчинено виконавчий напис стосовно повернення Лізингоодержувачем Обєкта лізингу та відповідно до даного виконавчого напису було відкрито виконавче провадження та відповідно до ОСОБА_2 опису й арешту майна від 24.03.2015 року було описано, накладено арешт та повернено позивачу обєкт лізингу.

На підтвердження своїх витрат на опис та вилучення обєкта лізингу позивачем надано АКТ наданих послуг №103 від 24.03.2015 року відповідно до якого позивач отримав від ТОВ «Юридична компанія «Тріпл СІ» юридично-консультаційні послуги по клієнту ОСОБА_1, послуги надавалися в період з 24.03.2015 року по 24.03.2015 року, загальна вартість послуг сторонами визначена у розмірі 500,00гривень. Позивачем також надано АКТ наданих послуг №104 від 26.03.2015 року за період з «26» березня 2015 року по «26» березня 2015 року, від 26.03.2015 року яким вартість послуг по поверненню обєкту лізингу визначена сторонами в розмірі 63 603,96 гривень. Позивач просить стягнути з відповідачки суму витрат по поверненню обєкта лізингу в розмірі 89 079,90 гривень в той же час згідно наданих доказів Позивачем було понесено лише 64 103,96 гривень згідно актів №103 та 104.

З огляду на це, з матеріалів справи та наданих сторонами доказів не можливо встановити, які саме витрати поніс позивач на повернення обєкту лізингу. Обовязок лізингоодержувача відшкодувати лізингодавцю збитки понесені на повернення обєкту лізингу визначено сторонами договору фінансового лізингу у п.13.2. В той же час, право ТОВ «Порше Лізинг України» на відшкодування таких збитків може бути реалізовано лише за умови належного доведення визначеного ним розміру збитків, чого останнім зроблено не було. Так, позивач просить суд стягнути визначену ним суму збитків без належного розмежування. Відсутніть такого розмежування позбавляє суд можливості перевірити правильність та достовірність визначеної позивачем суми збитків. З огляду на це, надані позивачем докази на підтвердження 89 079.90 грн. збитків на повернення обєкту лізингу суд не може визнати належними та достатніми, такими що підтверджують визначену суду, що виключає можливість задоволення позову в цій частині.

Даючи правову оцінку позовній вимозі щодо стягнення суми 164 256,94 грн збитків як упущеної вигоди , суд акцентує увагу на наступному.

Дії сторін у разі дострокового розірвання Договору фінансового лізингу врегульовано пунктом 12.9 загальних умов.

Відповідно до даного пункту сторони домовилися про те, що в разі дострокового закінчення строку лізингу/розірвання контракту відповідно до пункту 12 контракту, відмови Лізингоодержувача придбати обєкт лізингу , як передбачено пунктом 4.2, а також якщо Порше Лізинг Україна вимагає повернення об'єкта лізингу відповідно до інших положень контракту , Лізингоодержувач зобовязаний повернути об'єкт лізингу за власний рахунок у відмінному робочому та технічному стані за адресою місцезнаходження Порше Лізинг Україна , якщо інша адреса не вказана Порше Лізинг Україна, впродовж 10 робочих днів від дати одержання відповідного запиту. В цей же строк Лізингоодержувач сплачує Порше Лізинг Україна будь-яку різницю між вартістю обєкту лізингу ( тобто сумою грошових коштів, що було фактично отримано Порше Лізинг Україна в результаті продажу обєкту лізингу або, якщо об'єкт лізингу залишився у власності Порше Лізинг Україна , ринковою вартістю об'єкта лізингу, що визначається професійним оцінювачем майна відповідно до чинного законодавства) та Лізинговими платежами, що залишилися несплаченими відповідно до графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плану відшкодування), а також іншими платежами, що залишились несплаченими лізингоодержувачем відповідно до контракту. Сторони погодили, що вказана різниця є упущеною вигодою Порше Лізинг Україна та має бути відшкодована Лізингодавцю Лізингоодержувачем відповідно до умов контракту та чинного законодавства. Зобов'язання щодо сплати такої різниці залишається чинним до моменту його виконання Лізингоодержувачем в тому числі після закінчення строку лізингу/розірвання контракту.

Отже, упущеною вигодою сторони вважають різницю між ціною реалізації/оціночною вартістю Об'єкта лізингу та лізинговими платежами, що залишилися несплаченими відповідно до умов контракту.

В своїй позовній заяві позивач не посилається на докази, які б підтверджували розрахунок упущеної вигоди. Позивачем та його представником не надано достовірних відомостей про те, чи був реалізований об'єкт лізингу після його вилучення та за якою ціною, якщо об'єкт лізингу залишився у власності позивача то чи було проведено оцінку професійним оцінювачем майна.

Обовязок ОСОБА_1 відшкодувати позивачу упущену вигоду внаслідок неналежного виконання договірних зобовязань передбачений умовами договору фінансового лізингу, однак для реалізації механізму його відшкодування на ТОВ «Порше Лізинг України» покладено обовязок довести ціну реалізації обєкту лізингу, а у випадку коли автомобіль не було реалізовано, надати оцінку обєкту лізингу здійснену професійним оцінювачем. Вказаних доказів матеріали справи не містять, хоча позивач під час подачі позовної заяви, а представник позивача ¬- до початку розгляду справи по суті мали обєктивну можливість такі докази надати суду. За відсутності таких доказів, розрахований позивачем розмір упущений вигоди не може вважатися обєктивним та таким, що здійснений з дотриманням п.12 контракту, тому суд відмовляє у стягнення упущеної вимоги з ОСОБА_1 у звязку з недоведеністю її розміру.

Відповідно до розяснень наданих судам у п.3 Постанови пленуму ВСУ №14 від 18.12.2009 року, відповідно до положень статей 10 і 11 ЦПК, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин.

Позивач обставини викладені у позовній заяві належними доказами не довів, чим порушив свій обовязок доказування визначений ст.60 ЦПК України, тому суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.1 Закону України «Про фінансовий лізинг», ст.ст. 509, 526, 549, 611 ЦК України, ст.ст.10,11,60,61,88,209-218,224 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Відмовити ТОВ « Порше Лізинг Україна» у задоволенні позову.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_3