Справа № 750/6357/17
Провадження № 2/750/1774/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2017 року м.Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

головуючого судді Литвиненко І.В.,

за участю секретаря Юрченко І. В.,

з участю позивача, представника позивача ОСОБА_1, відповідача, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання батьківства, стягнення аліментів та матеріальної компенсації,

третя особа Куликівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4, в якому просила визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Внести до актового запису № 04 в книзі реєстрації народжень виконавчим комітетом Смолянськоі сільської ради Куликівського району Чернігівської області у графу «Батько» зміни щодо прізвища, імені, по батькові, а саме: вказати батьком дитини замість ОСОБА_6 - ОСОБА_4, стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_3 аліменти на неповнолітню дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця до його повноліття, починаючи з 06.07.2017 року та до досягнення дитиною повноліття. Крім того просила стягнути вартість придбаного майна, як матеріальної компенсації в розмірі 45673 грн 82 коп. та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що з відповідачем позивач перебувала у цивільному шлюбі з 2007 року, 24.09.2009 року у сторін народилась дитина, зі слів позивача батьком дитини зазначений ОСОБА_7, бо відповідач відмовився подавати до органу реєстрації актів цивільного стану заяву про походження дитини. Останнім часом, відповідач визнавав свою дитину, поводився з нею, як батько, весь 2016 рік спільно проживали в квартирі відповідача, яку він оформив на свого батька, з цієї квартири дитина пішла до першого класу, після чергової сварки, відповідач вигнав її з дитиною із квартири, у звязку із чим, позивач просить встановити батьківство відповідача стосовно ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягнути аліменти на підставі ст.. 180 СК України. Крім того пояснила, що за час сумісного проживання позивачем особисто за особисті кошти було придбане майно, яке залишилось у відповідача диван «Бозен 3», вартістю20527 грн, дві люстри «Сіріус» 4023,05 грн, лампи до люстр 615,65 грн, телевізор «VІNGA» вартістю 15999 грн, медіаплеєр scon BIT XDS 7, вартістю 1000 грн,02 коп., бездротовий маршрутизатор вартістю 499,20 грн, настінне кріплення для LCDвартістю 402 грн, геймпад Speedlink TORID Gam, вартістю 877,80 грн комплект Rapoo 8000 wireles вартістю 498,60 грн, блендер Redmond RNB-2916 вартістю 1230,60 грн, на підставі ч. 3 ст. 358 ЦК України просила стягнути з відповідача вартість придбаного майна в сумі 45673,82 грн, як матеріальної компенсації.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та наполягали на їх задоволенні.

Відповідач та його представник позовні вимоги визнали частково не заперечували проти визнання батьківства, оскільки відповідач не заперечує, що є батьком дитини та згодний сплачувати аліменти. Щодо стягнення вартості придбаного майна в сумі 45673,82 грн, як матеріальної компенсації, позовні вимоги не визнав та просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки ОСОБА_4 зареєстрований та періодично проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4, яка належить ОСОБА_8, заперечував стосовно того, що проживав з позивачем протягом 2016 року, крім того зазначав про те, що телевізор «VІNGA» вартістю 15999 грн, медіаплеєр scon BIT XDS 7, вартістю 1000 грн,02 коп., бездротовий маршрутизатор вартістю 499,20 грн, настінне кріплення для LCDвартістю 402 грн, геймпад Speedlink TORID Gam, вартістю 877,80 грн комплект Rapoo 8000 wireles вартістю 498,60 грн, блендер Redmond RNB-2916 вартістю 1230,60 грн було придбано ним за особисті кошти, що підтверджується оригіналом чеку, який знаходиться у нього, крім того заперечував щодо того, що майно диван «Бозен 3», вартістю20527 грн, дві люстри «Сіріус» 4023,05 грн, лампи до люстр 615,65 грн знаходяться у нього в користуванні.

Судом встановлено, що 24 вересня 2009 року народився ОСОБА_5, матірю якого записана ОСОБА_3, а відомості про батька дитини внесені за заявою матері дитини, відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, що підтверджується актовим записом про народження № 04 від 30.09.2009 року та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (а.с. 46-48)

Відповідно до ст. 7 Конвенції про права дитини, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Частиною 1 ст. 9 вказаної Конвенції визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Отже, саме в інтересах дитини знати свого батька, а також отримувати від нього піклування та мати можливість на спілкування з ним.

За змістом ч. 1-3 ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

У відповідності з ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Як встановлено судом, і це визнали в судовому засіданні сторони, відповідно до їх пояснень, біологічним батьком малолітнього ОСОБА_5 є ОСОБА_4, зазначені обставини також підтверджуються приєднаними до матеріалів справи фотокартки (а.с. 12-15).

Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п. 9 Постанови від 15 травня 2006р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Відповідно до ч. 4 та 5 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання батьком малолітнього Янок ОСОБА_9 ОСОБА_10 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Враховуючи те, що суд прийшов до висновку про задоволення вимог позивача про визнання його - батьком малолітньої дитини, а тому підлягають задоволенню і вимоги позивача про внесення змін до актового запису про народження дитини ОСОБА_5.

За змістом ст. 18 Конвенції про права дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Стаття 27 Конвенції Про права дитини дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Як зазначено у ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно зі ст.183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом.

Враховуючи, що батьки повинні утримувати неповнолітніх дітей, що відповідач є працездатним, може надавати матеріальну допомогу, а також визнав позов в частині стягнення аліментів, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, до досягнення нею повноліття.

Свідок ОСОБА_11 повідомила, що за домовленістю із позивачем надавала їй 50000 грн на придбання меблів в липні 2016 року, оскільки відповідач не погодився надавати кошти для оплати вже замовленого товару, бачила в квартирі, де проживає відповідач дві люстри та диван. Також повідомила, що вона була на тій квартирі у вересні 2016 року, тоді ще телевізору не було, також повідомила, після приїзду із рейсу відповідача, сторони ще два тижні пожили та розбіглись. Свідок ОСОБА_12 повідомив, що памятає сторін,оскільки вони були у магазині «Брейн» придбавали техніку телевізор, медіаплеєр, бездротовий маршрутизатор, настінне кріплення, геймпад, комплект Rapoo та блендер, запамятав сторін, оскільки відповідач вів себе агресивно, дівчина сплачувала кошти за придбану техніку, чек вони отримали удвох, не повідомляли продавця про джерело походження коштів, телевізор понесли в руках, інше майно в пакетах.

Оскільки оригінал чеку був наданий відповідачем, суд вважає, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження факту придбання телевізора «VІNGA» вартістю 15999 грн, медіаплеєра scon BIT XDS 7, вартістю 1000 грн,02 коп., бездротового маршрутизатора вартістю 499,20 грн, настінного кріплення для LCDвартістю 402 грн, геймпаду Speedlink TORID Gam, вартістю 877,80 грн комплекту Rapoo 8000 wireles вартістю 498,60 грн, блендера Redmond RNB-2916 за її особисті кошти.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Отож, суд вважає, що показання свідків не підтверджують придбання вказаного майна за особисті кошти позивача.

Суд вважає доведеним твердження позивача про те, що диван «Бозен 3», вартістю 20527 грн, дві люстри «Сіріус» 4023,05 грн були придбані позивачем, що підтверджується копією товарного чеку від 30.10.2016 року № 12, оригінал якого був наданий в судовому засіданні для огляду та актом виконаних робіт від 11.11.2016 року, та узгоджується із показаннями свідка ОСОБА_11. Що стосується ламп, то суд вважає, що вони споживаються в процесі використання, а тому ставити питання про стягнення компенсації за їх придбання немає підстав.

Крім того, на думку суду, обраний позивачем спосіб захисту про стягнення компенсації невірно, оскільки ч. 3 ст. 358 ЦК України до даних правовідносин не застосовується, так як у сторін за твердженням самого позивача не виникло право спільної часткової власності на майно, крім того ці речі є рухомим майном та позивач має право предявити вимогу відповідачу про повернення цього майна, а у випадку , передбаченому ч. 3 ст. 358 ЦК України, співвласник може ставити питання про стягнення компенсації лише в тому випадку, коли неможливо виділити йому у володіння та користування частини спільного майна, яка відповідає його частці.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення компенсації в розмірі 45673,82 грн є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Пропорційно задоволеним вимогам з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір. Щодо стягнення витрат на правову допомогу в сумі 5000 грн (а.с. 55), то суд вважає, що ці кошти не підлягають стягненню, так як відповідно до п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Оскільки судом не надано розрахунку витрат на правову допомогу, суд не вбачає підстав для стягнення таких витрат з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208, 209, 213-215, 218 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання батьківства, стягнення аліментів та матеріальної компенсації задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Внести до актового запису № 04, вчиненого 30 вересня 2009 року Смолянською сільською радою Куликівського району Чернігівської області у графу «Батько» зміни щодо прізвища, імені, по батькові, а саме: вказати батьком дитини замість ОСОБА_6 - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5, громадянина України.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_3 аліменти на неповнолітню дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця до його повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.07.2017 року та до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати в сумі 640 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати в сумі 640 грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя