Справа № 466/7405/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«10» липня 2017 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі : головуючого - судді Кавацюка В.І.

при секретарі Мазур Ю.В., Луців К.І.

з участю: представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові

цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у публічного акціонерному товаристві «Дельта Банк» ОСОБА_4, третьої особи без самостійних вимог - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання права вкладника за договором банківського вкладу, визнання права на відшкодування заборгованості за договором банківського вкладу та зобовязання до вчинення дій,

у с т а н о в и в:

У серпні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі ПАТ «Дельта Банк»), в якому, з урахуванням поданої в січні 2017 року заяви про уточнення вимог та збільшення вимог, просить постановити рішення, яким:

- визнати за нею право вкладника за договором №006-13049-240215 банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у доларах США, банківського вкладу (депозиту), укладеного 24.02.2015 року з ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Львівського відділення №4 ПАТ «Дельта Банк» на вклад у сумі 124 100,00 грн.;

- визнати за нею право на відшкодування заборгованості за вкладом у розмірі 124 100,00 грн. за договором №006-13049-240215 банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у доларах США банківського вкладу (депозиту), укладеного 24.02.2015 року з ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Львівського відділення №4 ПАТ «Дельта Банк» за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в межах гарантованої суми відшкодування;

- зобовязати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_4 подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо позивача, як вкладника ПАТ «Дельта Банк», що має право на відшкодування коштів за вкладом у розмірі 124 100,00 грн. за договором №006-13049-240215 банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» від 24.02.2015 року.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 24.02.2015 року між ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Львівського відділення №4 ПАТ «Дельта Банк» та нею укладено договір №006-13049-240215 банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у доларах США в сумі 5 000,00 доларів США.

Згідно з договором банк прийняв на її вкладний рахунок грошові кошти (строковий вклад) в сумі 5 000,00 доларів США, що підтверджується платіжним дорученням №46380332 від 24.02.2015 року на строк до 26.03.2015 року включно з виплатою відсотків на суму вкладу з розрахунку 5,5% річних. Відповідно до п.п. 1.5. 1.10 договору ПАТ «Дельта Банк» був зобовязаний повернути їй вклад та виплатити відсотки в кінці строку дії договору шляхом перерахування коштів на поточний рахунок в останній день строку дії вкладу.

Однак, на день звернення до суду ПАТ «Дельта Банк» порушив свої зобовязання за договором та не повернув їй, як вкладнику, належні їй кошти та відсотки по вкладу. Для отримання коштів за договором вона неодноразово зверталась до установ ПАТ «УкрЕксімБанк», яка здійснює виплати вкладникам ПАТ «Дельта Банк», але її повідомили, що вона відсутня у списку вкладників. Вона, позивач, також неодноразово письмово зверталась до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» щодо включення її до переліку вкладників, яким гарантовано право на відшкодування заборгованості за вкладом за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в межах гарантованої суми відшкодування, проте 23.08.2016 року Уповноважена особа Фонду на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» її повідомила, що її не визнають вкладником ПАТ «Дельта Банк».

З огляду на вищезазначене, просить постановити рішення яким позов задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, зіславшись на обставини, які викладені в позовній заяві, в заяві про уточнення і збільшення вимог та письмових поясненнях.

Представник ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_2 проти позову заперечив, покликаючись на доводи, які викладені у долученому до справи письмовому запереченні.

Відповідач - Уповноважена особа на здійснення ліквідації у АТ «Дельта Банк» ОСОБА_4 не зявився, хоч про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому порядку.

Третя особа без власних вимог на стороні відповідачів Фонд гарантування вкладів фізичних осіб проти позову заперечив покликаючись на доводи, які викладені у долученому до справи письмовому запереченні.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 24.02.2015 року між ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Львівського відділення №4 ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_3 укладено договір №006-13049-240215 банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у доларах США.

Згідно з договором банк прийняв на вкладний рахунок ОСОБА_3 грошові кошти (строковий вклад) в сумі 5 000,00 доларів США, що підтверджується платіжним дорученням №46380332 від 24.02.2015 року на строк до 26.03.2015 року включно з виплатою відсотків на суму вкладу з розрахунку 5,5% річних.

Відповідно до п.п. 1.5. 1.10 договору ПАТ «Дельта Банк» був зобовязаний повернути позивачу вклад та виплатити відсотки в кінці строку дії договору шляхом перерахування коштів на поточний рахунок в останній день строку дії вкладу.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 року №150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 року №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк»», згідно з яким з 03.03.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк». Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк» призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирова.В.В. Тимчасову адміністрацію в АТ «Дельта Банк» запроваджено строком на три місяці з 03.03.2015 по 02.06.2015 включно.

Відповідно до ч. 4 ст. 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавча дирекція Фонду прийняла рішення №147 від 03.08.2015 року про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк» до 02.10.2015 року включно та продовження уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» до 02.10.2015 включно.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 02.10.2015 року №664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк»», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02.10.2015 року прийнято рішення №181 «Про початок здійснення процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку», відповідно до якого розпочато процедуру ліквідації АТ «Дельта Банк» та призначено уповноважену особу Фонду провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_4, строком на 2 роки з 05.10.2015 по 04.10.2017 включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №619 від 20.02.2017 року продовжений строк процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» до 04.10.2019 року.

З 20.07.2015 року АТ «Дельта Банк» здійснював виплату коштів вкладникам за договорами, строк яких закінчився до 30.04.2015 року включно, а також продовжувались виплати коштів вкладникам за договорами банківського вкладу, строк яких закінчився раніше, та за договорами банківського рахунку (поточні та карткові рахунки).

Матеріалами справи встановлено, що позивачка із офіційного сайту Фонду гарантування вкладів фізичних осіб дізналась, що через установи ПАТ «Укрексімбанк» здійснюватиметься виплата коштів вкладникам за договорами. Тому зверталась до банківського установи ПАТ «Укрексімбанк» щодо виплат коштів за вкладом, проте її повідомили, що вона відсутня у списку вкладників.

Тимчасовою адміністрацією ПАТ «Дельта Банк» направлено на адресу ОСОБА_3 повідомлення про нікчемність правочину №8821/2050 від 23.09.2015 року, в якому позивачку повідомили про нікчемність договору банківського вкладу (депозиту) №006-13049-240215 від 24.02.2015 року, укладеного між АТ «Дельта Банк» та ОСОБА_3, згідно п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

12.12.2015 року рішенням Шевченківського районного суду м. Львова у справі №466/8204/15ц задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 до ПАТ «Дельта Банк», третьої особи Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ОСОБА_4 про стягнення з ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_3 вкладу за Договором банківського вкладу №006-13049-240215 від 24.02.2015 року в розмірі 5 000,00 доларів США, розміщеного на вкладному рахунку №7540 та нараховані відсотки по вкладу.

15.11.2016 року ухвалою Апеляційного суду Львівської області у цивільній справі №466/8204/15ц прийнято відмову ОСОБА_3 від позову. Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 12.12.2015 року скасовано. Провадження у справі №466/8204/15ц закрито.

З матеріалів справи та пояснень сторін встановлено, що станом на день розгляду справи позивачка ОСОБА_3 кошти за договором №006-13049-240215 від 24.02.2015 року не отримала. Уповноваженою особою Фонду не включено позивача до загального реєстру вкладників і не відшкодовано коштів за рахунок Фонду.

Заперечуючи проти позовних вимог відповідач зазначає, що всі вимоги позивача про відшкодування заборгованості за вкладом у розмірі 124 100,00 грн. не підтверджені доказами.

Відповідно до п. 5 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» відшкодування коштів за вкладом в іноземній валюті відбувається в національній валюті України після перерахування суми вкладу за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим Національним банком України на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до статті 36 цього Закону.

Днем початку процедури виведення ПАТ «Дельта Банк» з ринку є 03.03.2015 року. При цьому курс долара США, який встановлений НБУ станом на 03.03.2015 року становить 24,82 грн. за 1 долар США.

Таким чином, розмір заборгованості ПАТ «Дельта Банк» перед позивачем згідно умов Договору банківського вкладу №006-13049-240215 від 24.02.2015 року який в іноземній валюті становить 5 000,00 доларів США повинен перераховуватись за офіційним курсом гривні встановленим Національним банком України станом на 03.03.2015 року та становить 124 100,00 грн.

У своєму запереченні представник відповідача посилається на те, що відповідно до протоколу Комісії з перевірки вкладів фізичних осіб від 15.09.2015 року, рішення виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб №174/15 від 27.07.2015 року та на підставі наказу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №408 від 29.05.2015 року комісія дійшла висновку, що умови договору банківського вкладу за договором №006-13049-240215 від 24.02.2015 року є нікчемними в силу приписів п.7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» правочини неплатоспроможного банку є нікчемними, якщо банк уклав правочини, умови яких передбачають платіж чи передачу майна з метою надання окремим кредиторам переваг, що прямо не встановлені для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Таким чином, ст. ст. 26, 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначають виключні підстави для не включення вкладника до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду та обовязок уповноваженої особи Фонду протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляти сторони за договорами, які визнані нікчемними.

При цьому відповідачем у судовому засіданні не надано докази на підтвердження того:

1) що внаслідок укладення договору банківського вкладу №006-13049-240215 від 24.02.2015 року банк взяв на себе зобовязання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобовязань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

2) що умови договору банківського вкладу №006-13049-240215 від 24.02.2015 року передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

3) що вклад, розміщений на індивідуальній основі або на більш сприятливих умовах, ніж звичайний, може вважатись лише вклад, який запропонований окремій особі на підставі, зокрема, окремих рішень Уповноважених осіб банку тощо, тобто такі умови не пропонуються публічно невизначеному колу осіб. У разі неприйняття банком будь-яких документів, у яких фіксуються пільги для певних клієнтів банку (відсутності доказів) такі умови договору не можна вважати індивідуальними.

Слід зазначити, що доводи відповідачів про нікчемність договору банківського вкладу №006-13049-240215 від 24.02.2015 у звязку з тим, що кошти на імя позивача надійшли внаслідок «дроблення» іншого вкладу є безпідставними, оскільки зазначене не свідчить про нікчемність укладеного правочину, а факт знаходження на рахунку позивача грошових коштів у вказаному розмірі відповідачами не заперечується.

Відтак, обставини, щодо наявності визначених ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» підстав нікчемності правочину не знайшли свого підтвердження.

У судовому засіданні представник відповідача посилається на те, що постановою Правління НБУ від 16.09.2013 року №365 «Про порядок надходження коштів в іноземній валюті на поточні рахунки фізичних осіб в межах України» заборонений переказ коштів в іноземній валюті в межах України з рахунку в іноземній валюті однієї фізичної особи на рахунок в іноземній валюті іншої фізичної особи.

Слід зазначити що вказана постанова забороняє лише переказ коштів в іноземній валюті з поточного на поточний рахунок. У даному ж випадку відбувається переказ коштів з поточного на депозитний рахунок.

При цьому відповідно до положень ст. 1062 ЦК України та згідно з п.10.12 постанови Правління НБУ №492 від 12.11.2003 року на рахунок за банківським вкладом зараховуються грошові кошти, які надійшли на імя вкладника від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше. При цьому вважається, що вкладник погодився на одержання грошових коштів від іншої особи, надавши їй необхідні дані про рахунок за вкладом.

Умовами договору банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у доларах США №006-13049-240215 від 24.02.2015року не визначено застережень щодо неможливості зарахування грошових коштів, які надійшли до банку на імя вкладника від іншої особи, що спростовує твердження представника відповідача про порушення позивачем у звязку з дробленням рахунку іншого клієнта.

Разом з тим, суд бере до уваги правову позицію Верховного суду України, висловлену у постанові від 29.10.2014 року (справа №6-118цс14), згідно з якою письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею іншого документа, що відповідає вимогам закону, іншими нормативно-правовим актам у сфері банківської діяльності і звичаями ділового обороту. Зокрема такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив операцію, дату здійснення операції, а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.

Відповідно до ст. 1059 ЦК України письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документу, що відповідає вимогам закону. У разі недодержання письмової форми цей договір вважається нікчемним.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що банк прийняв на вкладний рахунок ОСОБА_3 грошові кошти (строковий вклад) в сумі 5 000,00 доларів США, що підтверджується платіжним дорученням №46380332 від 24.02.2015 року.

Відповідно до п. 1.30 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи в Україні та переказ коштів в Україні» платіжне доручення розрахунковий документ, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунку на рахунок отримувача.

Пунктом 2.1. «Положення про порядок виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металах», яке затверджене постановою Правління НБУ №216 від 28.07.2008 року та зареєстроване в Міністерстві юстиції України за №910/15601 01.10.2008 року встановлено типову форму платіжного доручення в іноземній валюті для фізичної особи, яка не здійснює підприємницьку діяльність.

Відповідно до п. 2.1. Положення, в платіжному дорученні в іноземній валюті для фізичної особи, яка не здійснює підприємницької діяльності повинно бути зазначено: найменування банку кий здійснив операцію, дату здійснення операції, підпис працівника банку, відбиток печатки.

Таким чином платіжне дорученням №46380332 від 24.02.2015 року, містить всі реквізити, визначені п. 2 .1. «Положення про порядок виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металах» та є іншим документом, що підтверджує факт дотримання письмової форми Договору №006-13049-240215 від 24.02.2015 року.

Слід зазначити, що доводи відповідачів про нікчемність договору банківського вкладу №006-13049-240215 від 24.02.2015 року внаслідок порушення п. 5.11 Правил банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Дельта Банк» в частині зарахування грошових коштів на вкладний рахунок від третьої особи, не свідчать про нікчемність такого, оскільки положення цих Правил не є нормою закону, що встановлює нікчемність правочину. Власне ці Правила й не можуть передбачати таких наслідків для договору, якщо його укладено всупереч встановлених правил.

Статтею 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», визначено, що Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб протягом одного робочого дня з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Згідно п. 5 Змін до «Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами», затверджених Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №1 від 04.01.2016 року, зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України за №148/28278 від 27.01.2016 року, протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладника; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

Отже, Уповноваженою особою Фонду неправомірно визнано договір банківського вкладу нікчемним. Тому задоволення вимог позивача є належним і достатнім способом захисту прав позивача у спірних правовідносинах.

Згідно з ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника.

Відповідно до ст. 525 ЦК України є неприпустимою одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов, якщо інше не встановлено договором або законом.

Приписами ст. 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зі змісту ст. 1074 ЦК України вбачається, що обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути повязані з легалізацією (відмиванням) доходів.

Відповідно до засад цивільного законодавства позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією за законами є неприпустимим (п. 3 ч.1 ст. 3 ЦК України).

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди можуть застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини як джерело права.

У справі ZOLOTAS ПРОТИ ГРЕЦІЇ (No2) Європейський суд з прав людини зазначив наступне: «Суд зазначає, що на підставі ст. 830 Цивільного кодексу, якщо особа, яка кладе суму грошей у банк, передає йому право користування нею, то банк має її зберігати, і якщо він використовує її на власну користь, повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами угоди. Отже, власник рахунку може добросовісно очікувати, аби вклад до банку перебував у безпеці, особливо якщо він помічає, що на його рахунок нараховуються відсотки. Закономірно, він очікуватиме, що йому повідомлять про ситуацію, яка загрожуватиме стабільності угоди, яку він уклав з банком, і його фінансовим інтересам, аби він міг заздалегідь вжити заходів з метою отримання законів і збереження свого права власності. Подібні довірчі стосунки невідємні для банківських операцій і повязаним з ними правом».

Відмовляючись повернути кошти, які належать на праві власності позивачу, ПАТ «Дельта Банк» порушує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.1 Першого Протоколу, підписаного та ратифікованого Україною, яка у відповідності до ст. 5 цього протоколу, є додатковою статтею Конвенції.

Так, у ст. 1 Протоколу №1 вказано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Оскільки ПАТ «Дельта Банк» порушив свої зобовязання за договором банківського вкладу (депозиту) №006-13049-240215, укладеного від 24.02.2015 року, та не повернув позивачці ОСОБА_3 депозит в сумі 5 000,00 доларів США, розміщений на вкладному рахунку №7540, позовні вимоги про визнання права за договором банківського вкладу суд вважає підставними.

Застосування Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який регулює правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, на думку суду, не перешкоджає вкладнику звертатись до суду за захистом порушеного права.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 22, 386. 525, 610, 611, 615, 629, 1058, 1060 ЦК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) право вкладника за договором №006-13049-240215 банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у доларах США, укладеного 24 лютого 2015 року з публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (, МФО 380236, місцезнаходження: вул. Щорса, 36-Б, м. Київ, 01133) в особі уповноваженої особи Львівського відділення №4 ПАТ «Дельта Банк» (79053, м. Львів, вул. Володимира Великого, буд. 34) на вклад в сумі 124 100,00 грн.

Визнати за вкладником ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) право на відшкодування заборгованості за вкладом у розмірі 124 100,00 грн. за договором №006-13049-240215 банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у доларах США, укладеного 24 лютого 2015 року з публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (, МФО 380236, місцезнаходження: вул. Щорса, 36-Б, м. Київ, 01133) в особі уповноваженої особи Львівського відділення №4 ПАТ «Дельта Банк» (79053, м. Львів, вул. Володимира Великого, буд. 34) за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в межах гарантованої суми відшкодування.

Зобовязати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» - ОСОБА_4 подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_3 (79000, м.Львів, вул. Миколайчука, 30/19, ідентифікаційний номер НОМЕР_1), як вкладника публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», що має право на відшкодування коштів за вкладом у розмірі 124 100,00 грн. за договором №006-13049-240215 банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» від 24 лютого 2015 року.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» судовий збір в доход держави в розмірі 640,00 грн. (шістсот сорок гривень).

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з моменту його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова.

Суддя ОСОБА_5