УХВАЛА

іменем України

01 грудня 2017 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Овдієнка В.В.

з участю: секретаря Єрмоленко О. О.,

заявника ОСОБА_1,

представника заявника Божко Д. О.,

державного виконавця Нагорної Н.М.,

стягувача ОСОБА_3

представника стягувача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Зміївського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Харківській області Нагорної Н.М. щодо визначення заборгованості з аліментів,

в с т а н о в и в:

06.03.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця Зміївського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Харківській області Нагорної Н.М. з наступними вимогами: поновити строк на звернення до суду з даною скаргою; визнати дії старшого державного виконавця Зміївського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Харківській області Нагорної Н. М. в частині здійснення розрахунку заборгованості по аліментах боржника ОСОБА_1 за період його роботи в ВАТ "Автрамат" на загальну суму 12064,58 грн. - протиправними; скасувати розрахунок заборгованості по аліментам боржника ОСОБА_1 від 21.02.2017 року, що складений старшим державним виконавцем Зміївського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Харківській області Нагорною Н.М. в ході примусового виконання виконавчого листа №2-1321 в частині розрахунку заборгованості по аліментах ОСОБА_1 за період його роботи в ВАТ "Автрамат" на суму 12064,58 грн; зобов'язати старшого державного виконавця Зміївського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Харківській області Нагорну Н. М. врахувати при здійсненні повторного розрахунку заборгованості по аліментах ОСОБА_1 суму заборгованості з аліментів за період його роботи в ВАТ "Автрамат" 1342 грн. 20 коп. замість невірно визначеної суми 12064,58 грн.

В обґрунтування скарги ОСОБА_1 вказав, що з ОСОБА_3 перебував у зареєстрованому шлюбі з 02.04.1999 року, мають спільну дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, на утримання якої з нього стягуються аліменти на підставі рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 01.09.2000 року в 1/4 частині від його заробітку та доходу до повноліття дитини.

Виконавче провадження на сьогоднішній ділень перебуває у Зміївському районному відділі державної виконавчої служби ГТУЮ у Харківській області.

З 1999 року по 20.08.2014 року він працював на посаді плавильника у ВАТ "Автрамат" і, відповідно, аліменти утримувалися з його заробітної плати.

Станом на 01.09.2014 року підприємство, у якому він працював, видало йому розрахунок заборгованості по аліментах, згідно якого заборгованість зі сплати аліментів складає суму 1342 грн. 20 коп. Вказаний розрахунок наявний у матеріалах виконавчого провадження.

Фактично втративши роботу, він продовжував сплачувати аліменти у розмірі, що був здатен сплачувати.

Але, не дивлячись на існування вказаного розрахунку підприємства, старший державний виконавець Зміївського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Харківській області Нагорна Н. М. 21.02.2017 року провела свій власний розрахунок заборгованості по аліментах (отриманий ним 21.02.2017 року) та визначила, що станом на 01.02.2017 року заборгованість по аліментах складає 11183,50 грн. + 12064,58 грн., з яких, як вона йому пояснила, 12064,58 грн. - це заборгованість за час його роботи на підприємстві ВАТ "Автрамат", що є для нього неприйнятним.

Дійсно, розрахунок виконавця ним отримано 21.02.2017 року і останнім днем звернення до суду мало б бути 03.03.2017 року, але розрахунок ним отримано у 2-й половині дня 21.02.2017 року. Після цього він був вимушений повернутися додому за 40 км від міста Змієва на єдиному автобусі о 13 годині 00 хвилин. Більше транспортного маршруту до місця його проживання немає. 22.02.2017 року він знаходився зі своєю малолітньою дитиною вдома, оскільки дружина його працює і крім нього більше доглянути дитину було нікому, а 23.02.2017 року він взяв усі документи, що необхідні для складання скарги та звернувся в м. Змієві за юридичною допомогою. Таким чином, 10-й день для оскарження постанови сплинув у вихідний день, а тому вважав правомірним його звернення до суду 06.03.2017 року.

Під час судового розгляду заявник (боржник за виконавчим документом) ОСОБА_1 та представник заявника адвокат Божко Д. О. підтримали скаргу з підстав викладених в ній.

Старший державний виконавець Зміївського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Харківській області Нагорна Н.М. проти скарги заперечувала мотивуючи тим, що 28.01.2015 року державним виконавцем Московського ВДВС ХМУЮ була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження згідно вимог п. 10. ч. 1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" у зв'язку з тим, що боржник ОСОБА_1 фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1. 7, заборгованість станом на 28.01.2015 року складає 12064 грн. 58 коп. Згідно розрахунку заборгованості по аліментам на час закінчення виконавчого провадження вже існувала заборгованість, яка була нарахована державним виконавцем Московського відділу ДВС ХМУЮ, розрахунок заборгованості знаходиться в матеріалах виконавчого провадження.

13.02.2015 року державним виконавцем Глазуновим М. П. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження керуючись ст. ст. 17-22, 25 Закону України "Про виконавче провадження" (номер за ЄДРВП 46493599) з примусового виконання виконавчого листа №2-1321/2000 від 01.09.2000 року виданий Зміївським районним судом Харківської області про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

26.01.2017 року з заявою до Зміївського районного управління юстиції у Харківській області звернулась стягувач ОСОБА_3 про надання розрахунку заборгованості по аліментам за період з 2015 року по 2017 рік.

Боржником ОСОБА_1 аліменти сплачувались, але не в повному обсязі. Згідно рішення суду боржнику потрібно сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але згідно наданих квитанцій боржник сплачував аліменти у розмірі 385 грн. щомісячно.

21.02.2017 року державним виконавцем був зроблений розрахунок заборгованості по аліментам. Враховуючи те, що боржник не надав довідку з місця праці, центру зайнятості, заборгованість нараховується згідно даних Харківського обласного управління статистики про розмір середньомісячної заробітної плати по Зміївському району. Заборгованість станом на 01.02.2017 року становить 23248,08 грн.

Таким чином вважала, що дії державного виконавця проводились згідно чинного законодавства, просила у скарзі відмовити.

Стягувач за виконавчим листом ОСОБА_3, представник стягувача ОСОБА_4 проти зазначеної скарги заперечували мотивуючи тим, що ОСОБА_1 намагається безпідставно та у незаконний спосіб ухилитися від сплати заборгованості по аліментам.

Після тридцятихвилинної перерви в судове засідання не з'явилися, при цьому представник стягувача подав клопотання про оголошення перерви через погіршення його стану здоров'я.

Враховуючи, що правова позиція стягувача ОСОБА_3 та представника стягувача ОСОБА_4 з приводу скарги фактично була висловлена, а відповідно до ст. 386 ЦПК України їх участь у розгляді скарги не вимагається, з метою дотримання вимог щодо розумності строків розгляду скарги, судовий розгляд скарги було продовжено за їх відсутністю.

Вислухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Частиною 1 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено. що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. ст. 383, 384 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Скаргу може бути подано до суду безпосередньо або після оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби до начальника відповідного відділу державної виконавчої служби. Скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

За положеннями ст. 385 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Статтею 386 ЦПК України передбачено, що скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю заявника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Якщо заявник, державний виконавець або інша посадова особа органу державної виконавчої служби, приватний виконавець не можуть з'явитися до суду з поважних причин, справу може бути розглянуто за участю їх представників.

Якщо суд встановить, що особа, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються, не працює на попередній посаді (не здійснює відповідну діяльність), він залучає до участі в справі посадову особу, до компетенції якої належить вирішення питання про усунення порушення прав чи свобод заявника.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Зі змісту скарги, пояснень осіб, що беруть участь у справі, вбачається, що заявник ОСОБА_1 дізнався про наявність довідки з розрахунком оспорюваної ним заборгованості з аліментів 21.02.2017 року. Відповідно, він мав на подання скарги строк до п'ятниці 03.03.2017 року, а фактично подав скаргу у понеділок 06.03.2017 року.

На обґрунтування клопотання про поновлення строку на подання скарги ОСОБА_1 посилався на сімейні обставини щодо необхідності доглядати за малолітньою дитиною під час перебування дружини на роботі, незручності у транспортному сполученні між м. Змієвом та с. В. Гомільша, яке знаходиться за 40 км, а рейсовий автобус ходить лише 1 раз на добу, а також необхідністю отримання правової допомоги адвоката, для чого необхідно було виділити час та кошти.

Представник стягувача ОСОБА_4 проти поновлення строку на оскарження заперечував, мотивуючи недоведеністю обставин, якими заявник обґрунтовує таке прохання.

З урахуванням доводів, викладених у скарзі та повідомлених особами, що беруть участь у справі, враховуючи, що фактично строк на подання скарги був пропущений лише на 1 день, з метою забезпечення заявника на доступ до правосуддя, суд вважає за можливе поновити строк на подання скарги та вирішити її по суті.

Постановою Зміївського районного суду Харківської області від 01.09.2000 року постановлено: стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м. Харків, на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, але не менше 1/2 неоподаткованого мінімуму доходів громадян. (а. с. 6).

Заявником оскаржується розрахунок заборгованості за вказаним виконавчим документом, що був здійснений старшим державним виконавцем Нагорною Н. М. 21.02.2017 року, зі змісту якого вбачається, що станом на 01.02.2017 року заборгованість ОСОБА_1 за аліментами складає 11183,50 грн., що нараховані за період лютого 2015 року по січень 2017 року, а також 12064,58 коп., що були нараховані за період до січня 2015 року. (а. с. 28).

Як вбачається зі змісту скарги та пояснень осіб, які беруть участь у справі, ОСОБА_1 оскаржується не вся сума заборгованості по аліментам, а лише сума заборгованості 12064,58, що була нарахована за період до січня 2015 року під час його роботи на підприємстві ВАТ "Автрамат".

Державний виконавець Нагорна Н. М. на обґрунтування заперечень проти скарги зазначила, що вона не може відповідати за вказаний розрахунок, оскільки сама його не здійснювала, а лише врахувала суму заборгованості, що вже була визначена державним виконавцем Московського ВДВС Харківського міського управління юстиції.

Доводи державного виконавця підтверджуються даними копії виконавчого листа, копії постанови державного виконавця Московського ВДВС Харківського міського управління юстиції Потій А. М. від 29.01.2015 року про закінчення виконавчого провадження, а також копії здійсненого ним розрахунку заборгованості по аліментам від 15.01.2015 року, де зазначено, що станом на 28.01.2015 року сума заборгованості складає 12064 грн. 58 коп. (а. с. 23, 24, 82).

Таким чином, достовірно встановлено, що державним виконавцем Нагорною Н. М. не здійснювався розрахунок заборгованості ОСОБА_1 з аліментів станом на 28.01.2015 року, а лише були враховані результати даного розрахунку під час здійснення розрахунку заборгованості за період з 28.01.2015 року по 01.02.2017 року, та визначення загальної суми боргу станом на 01.02.2017 року.

Оскільки сторонами виконавчого провадження не були оскаржені дії державного виконавця Московського ВДВС Харківського міського управління юстиції Потій А. М. щодо визначення розміру заборгованості з аліментів під час прийняття постанови від 29.01.2015 року про закінчення виконавчого провадження, у державного виконавця Нагорної Н. М. були відсутні підстави для здійснення нового розрахунку заборгованості за період до 28.01.2015 року.

Таким чином, під час судового розгляду не встановлено порушень прав боржника за виконавчим документом з боку державного виконавця Нагорної Н. М., заявником ОСОБА_1 безпідставно оскаржено дії державного виконавця Нагорної Н. М. щодо визначення заборгованості з аліментів.

За таких обставин оскільки не встановлено протиправних дій державного виконавця Нагорної Н. М. під час здійснення виконавчого провадження, а дії державного виконавця Московського ВДВС Харківського міського управління юстиції Потій А. М. не оскаржувалися, в межах заявленої скарги у її задоволенні належить відмовити, про що постановити ухвалу.

Відповідно до ст. 388 ЦПК України понесені заявником судові витрати відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 383-388 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_1 строк на подання скарги на дії старшого державного виконавця Зміївського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Харківській області Нагорної Н.М. щодо визначення заборгованості з аліментів.

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Зміївського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Харківській області Нагорної Н.М. щодо визначення заборгованості з аліментів - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її оголошення.

Головуючий: