Справа № 357/1803/17 Головуючий у І інстанції Кошель Л. М.
Провадження № 22-ц/780/3535/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 25.07.2017
УХВАЛА

Іменем України

25 липня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді Фінагєєва В.О.,

суддів Березовенко Р.В., Журби С.О.,

за участю секретаря Вергелес О.А.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ОСОБА_2» на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 травня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ОСОБА_2» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2017 року ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся до суду з позовом та просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 12 119 грн. 86 коп. за кредитним договором № б/н від 18 жовтня 2013 року, яка складається з 195,18 грн. - заборгованість за кредитом; 7 771 грн. 35 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 100 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом та пені; 500 грн. штраф (фіксована частина); 553 грн. 33 коп. - штраф (процентна складова).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18 жовтня 2013 року ОСОБА_3 отримав кредит в розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У порушення вимог закону та договору відповідач належним чином не виконав свої зобовязання, внаслідок чого утворилася заборгованість.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 травня 2017 року у задоволенні позову ПАТ КБ «Приват Банк» відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приват Банк» просить скасувати рішення суду першої інстанції через невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що кредитний договір укладено шляхом підписання заяви клієнта та ознайомлення клієнта з Умовами та правилами надання банківських послуг, які є типовими для всіх клієнтів банку та оприлюднені на офіційному сайті банку. Позичальник отримав кредитний ліміт на кредитну картку та активно користувався кредитним лімітом банку. Виписки з особових рахунків клієнтів, що є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня та є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 18 жовтня 2013 року між ОСОБА_3 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (а.с.7).

Згідно розрахунку, наданого ПАТ КБ « Приватбанк», заборгованість ОСОБА_3 перед банком станом на 31 жовтня 2016 року складає 12 119 грн. 86 коп., з яких: 195 грн. 18 коп. - заборгованість за кредитом; 7 771 грн. 35 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 100 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом та пені; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 553 грн. 33 коп. - штраф (процентна складова) (а.с.4).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів обґрунтованість обставин щодо виникнення кредитних правовідносин, обґрунтованості кредитної заборгованості в заявленому розмірі та відповідності здійснених банком нарахувань за кожний період та по кожному виду платежу.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач підписав в банку заяву, у якій вказано, що вона разом з Умовами та правилами банківських послуг складає між сторонами договір про надання банківських послуг.

Позивач наполягає про надання відповідачу кредиту в сумі 300 грн. під 30 відсотків річних. Однак матеріали справи не містять будь яких доказів про отримання зазначених коштів відповідачем.

З розрахунку заборгованості, наданого суду вбачається, що заборгованість відповідача за тілом кредиту складає 195 грн. (а.с. 4). При цьому за наявності встановленої відсоткової ставки в 30%, з 01.09.14 року 34.8%, з 01.04.15 року 43.2% річних банк нарахував відповідачу 7771.35 грн. відсотків за три роки, що явно не відповідає встановленій відсотковій ставці, та свідчить про те, що банк застосував формулу нарахування відсотків, не передбачену умовами та правилами надання банківських послуг, на які сам же і посилається.

ПАТ КБ «Приватбанк» вказує на те, що кредитний договір укладено шляхом підписання заяви клієнта та ознайомлення клієнта з Умовами та правилами надання банківських послуг, які є типовими для всіх клієнтів банку та оприлюднені на офіційному сайті банку.

Однак, вказані Умови не містять підпису відповідача. Позивач не надав належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника.

Зазначена правова позиція міститься у постанові Верховного суду України від 22 березня 2017 року (справа № 6-2320цс16).

Відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Отже, позивачем не доведено, що між сторонами укладено кредитний договір і вони досягли згоди з усіх його істотних умов.

Таким чином, висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на наявних у справі доказах, доводи апеляційної скарги зазначених висновків не спростовують, а відтак вимоги апеляційної скарги задоволені бути не можуть.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-316 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ОСОБА_2» відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Фінагєєв В.О.

Судді: Березовенко Р.В.

ОСОБА_4