Справа № 639/3746/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2017 року Жовтневий районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді - Іванової І.В.,

за участю секретаря - Тущенко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за заявою відповідача ОСОБА_1 /Осташкіної/ ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 10 жовтня 2016 року року , ухваленого по справі за позовом ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , яка діє і в інтересах малолітнього ОСОБА_4, треті особи : Відділ реєстрації місця проживання у Жовтневому районі м. Харкова Управління ведення реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради, Управління Служб у справах дітей Харківської міської ради про виселення, суд

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 10 жовтня 2016 року , ухваленому у справі за вищезазначеним позовом, позовні вимоги ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» задоволено . Виселено ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_1 , без надання іншого житлового приміщення.

17.07.2017 року відповідач ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про перегляд вищевказаного заочного рішення суду від 10.10.2016 року , посилаючись на те, що вона не буда належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, а дізналася про ухвалення такого рішення з сайту Єдиного реєстру судових рішень . , після усного повідомлення в центрі адміністративних послуг при відмові у видачі біометричного паспорту. Відповідач звернула увагу суду на те, що власниками квартири зареєстровані ОСОБА_5 та вона, на квартиру зареєстровано обтяження у вигляді іпотеки. Тобто у неї були відсутні підстави вважати, що її з дитиною можуть виселити з приватної власності. Відповідач також посилається на вимоги чинного законодавства, якими регулюються питання щодо можливості укладення правочину без дозволу органа опіки та піклування. При ухваленні судом рішення про виселення малолітньої дитини , судом не було отримано дозволу управління Служб у справах дітей. Крім того провадження по позову підлягало закриттю , оскільки аналогічні позовні вимоги вже розглядалися та позивачу було відмовлено у виселенні.

Представник відповідача ОСОБА_1 , яка діє і в інтересах малолітнього ОСОБА_4, ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримав заяву про перегляд заочного рішення та надав пояснення відповідні вищевикладеному.

Представник позивачаОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» в особі ОСОБА_7 заперечував проти задоволення заяви про перегляд заочного рішення, надав письмові заперечення .

Треті особи у судове засідання не зявилися, належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи.

У відповідності до ч.1 ст. 231 ЦПК України суд вважає можливим провести судовий розгляд у відсутності третіх осіб що не зявилися, неявка яких не перешкоджає розгляду справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст. 228 ЦПК України, заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. Судове рішення, що було направлено на адресу відповідача ОСОБА_1 повернулось до суду за закінченням терміну зберігання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 94). Отже існують підстави для поновлення відповідачеві строку , встановленого відповідно законом, для звернення із заявою до суду про перегляд заочного рішення .

Частина 1 статті 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Так, судом було встановлено, що заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 10.10.2016 року, ухваленому у справі за вищезазначеним позовом, позовні вимоги ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» задоволено. Виселено ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з квартири №53 по вулю Тімірязєва ,28 в м. Харкові , без надання іншого житлового приміщення.

В тексті заяви про перегляд заочного рішення вказано, що заочне рішення було ухвалено за відсутності відповідача по справі та судом не були враховані обставини, а саме належність спірної квартири на праві власності ОСОБА_1, не отримання дозволу органа опіки та піклування при укладенні правочину, а також дозволу Управління Служб у справах дітей на виселення малолітньої дитини.

Відповідно до ст. 232 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Аналіз змісту ст. 232 ЦПК України дає підстави вважати суду, що скасування заочного рішення судом, що його ухвалив, можливе у випадку встановлення судом двох обставин: перша - відповідач не з'явився в судове засідання, в якому ухвалено заочне рішення, та не повідомив про причини неявки з поважних причин; друга - докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

При цьому, наявність цих двох підстав для скасування заочного рішення є обов'язковою.

Як вбачається з матеріалів справи /а.с.45/, ОСОБА_1 отримала ухвалу про відкриття провадження у справі, копію позовної заяви та додатки до неї. Отже їй було відомо про перебування на розгляді у суді вищезазначеного позову. Однак повістки про виклик у наступні судові засідання відповідач не отримувала , судова повістка від відповідача неодноразово поверталася до суду за закінченням терміну зберігання, тому судом було прийнято рішення про розгляд справи у порядку ст. 224 ЦПК України.

Суд вважає безпідставними посилання представника відповідача, як на підставу скасування заочного рішення, відсутність в матеріалах справи доказів про належне повідомлення останньої про час і місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов'язки. У зв'язку з чим суд вважав за необхідне розглянути справу без участі відповідача, виходячи з вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України та рішення Конституційного суду України № 17-рп/2011 від 13.12.2011, згідно яких в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема, позовна заява) вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Таким чином, відповідач, виходячи з вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України та рішення Конституційного суду України № 17-рп/2011 від 13.12.2011, був належним чином повідомлений судом про дату, час та місце розгляду вказаної цивільної справи.

Згідно статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Зі згоди представника позивача на підставі наявних в матеріалах справи доказів, суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Однак, відповідачем не надано жодних належних доказів щодо поважності причин неявки у судове засідання по даній справі.

В порушення вимог ст. 232 ЦПК України , відповідачем ОСОБА_1 не надано суду жодних доказів, які можуть бути визнані судом, як такі, що мають істотне значення для вирішення спору, та які не були враховані судом при ухваленні заочного рішення.

З огляду на вищезазначене, підстави для скасування заочного рішення відсутні, а тому в задоволенні заяви ОСОБА_1 слід відмовити.

Суд розяснює, що зазначене не перешкоджає відповідачу оскаржити заочне рішення суду в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст. 74, 77, 232 ЦПК України, суд ,-

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк для звернення із заявою до суду про перегляд заочного рішення .

Заяву ОСОБА_1 /Осташкіної/ ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 10 жовтня 2016 року року , ухваленого по справі за позовом ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , яка діє і в інтересах малолітнього ОСОБА_4, треті особи : Відділ реєстрації місця проживання у Жовтневому районі м. Харкова Управління ведення реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради, Управління Служб у справах дітей Харківської міської ради про виселення - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Відповідач має право оскаржити рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Суддя І.В. Іванова