Справа № 442/7291/15-ц
Провадження № 6/442/290/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2017 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої судді - Гарасимків Л.І.,

з участю секретаря Михавко І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобичі подання Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1, -

ВСТАНОВИВ :

Державний виконавець Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2 за погодженням з начальником ОСОБА_3 звернулася до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_4. В обґрунтування подання покликається на те, що на виконанні у ВДВС Дрогобицького МРУЮ знаходиться виконавче провадження з виконання виконавчого листа №442/7291/15-ц, від 10.02.2016 року, виданого Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 заборгованість в розмірі 1529 848,39 грн. та 721,88 грн. судового збору.

Боржник не вчиняє жодних дій, спрямованих на виконання рішення суду, натомість державним виконавцем вжито ряд виконавчих дій спрямованих на виконання рішення суду, одна такі не дають позитивного результату.

Державний виконавець на розгляд подання не з'явився.

Відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи вищенаведене, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що подання слід задоволити, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно дост.377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі Українипри виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст.12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьомуПакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст.313 Цивільного кодексу України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Це право віднесено у Цивільному кодексі України до особистих немайнових прав фізичної особи (кн. друга ЦК), а саме - до особистих немайнових прав, що забезпечують природне існування фізичної особи (гл. 21 кн. другої ЦК). Відповідно до ч. 3 ст. 269 ЦК особисті немайнові права тісно пов'язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитись від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав.

Встановлено, що на примусовому виконанні у Дрогобицькому міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області року знаходиться виконавче провадження №50511637, з виконання виконавчого листа №442/7291/15-ц, від 10.02.2016 року, виданого Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 заборгованість в розмірі 1529 848,39 грн. та 721,88 грн. судового збору.

Станом на 28.07.2017 року (момент звернення з поданням) вказане рішення суду не виконується.

Відповідно до відомостей, наданих Пенсійним Фондом України та Державної податкової служби України від 16.03.2016 року інформація відносно фізичної особи ОСОБА_1 відсутня.

Відповідно до відомостей про право власності ОСОБА_1 є власником квартири №1, що в будинку №15, по вул. Є. Ковальця, м. Дрогобич, яка перебуває в іпотеці.

22.03.2016 року винесено постанову про арешт коштів в боржника згідно повідомлення Державної податкової служби України.

Згідно п. 5 ч.1, ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням до виконання зобовязання.

Відповідно до Судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України Верховного суду України від 01.02.2013 року ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об'єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак, воно може мати й принципово інше походження, суб'єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Критерій достатності вжитих боржником з метою належного виконання зобов'язання заходів визначається судом.

Поняття "ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що суду докази на підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх боргових зобовязань і відомостей про обізнаність боржника щодо наявності відкритого виконавчого провадження та строків його добровільного виконання; те, що дії державного виконавця з приводу виконання судового рішення не оскаржені, з заявами про неможливість виконання рішення суду боржник не звертався, тому подання слід задоволити.

Керуючись ст. ст. 217, 209, 210, 377-1 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Подання Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1, - задоволити.

Тимчасово обмежити громадянина України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП :НОМЕР_1, громадянина України, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, у праві виїзду за межі України до моменту фактичного виконання виконавчого листа №№442/7291/15-ц, виданого 10.02.2016 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 заборгованості в розмірі 1529848,39 грн. та 721,88 грн. судового збору.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя Гарасимків Л.І.