У Х В А Л А

17.11.2017 Справа №1915/12030/2012

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі головуючого судді: Дзюбановського Ю.І.

при секретарі: Борисевич І.А.

розглянувши в судовому засіданні заяву ОСОБА_1 від 24.10.2017р. про розяснення виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду від 05.12.2017р.,

за участю: заявника позивача ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 05.12.2012р. у справі №1915/12030/2012 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково, а саме присуджено до стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість в сумі 50 000 доларів США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на 05.12.2012р. становить 399 650 грн., а тому 3218,60 грн. в повернення сплаченого судового збору.

На адресу суду 30.10.2017р. поступила заява ОСОБА_1, в якій він просить розяснити рішення Тернопільського міськрайонного суду від 05.12.2012р., а саме його резолютивну частину щодо того, який саме гривневий еквівалент суми заборгованості слід стягнути із ОСОБА_2 гривневий еквівалент по курсу НБУ станом на 05.12.2012р., чи гривневий еквівалент по курсу НЬУ, який встановлений на момент стягнення заборгованості.

Відповідно до ч. 1 ст. 221 ЦПК України, якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій розяснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Під час розгляду справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 у позовній заяві від 18.07.2012р. просив стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість в сумі 50 000 доларів США, що еквівалентно становить 399 600 грн. по невиконанні договору позики грошей від 12.08.2009р., зобовязання по якому виникли у сторін в іноземній валюті.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 05.12.2012р. за наслідками розгляду поданої ОСОБА_1 позовної заяви присуджено із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованість в сумі 50 000 доларів США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на 05.12.2012р. становить 399 650 грн., а тому 3218,60 грн. в повернення сплаченого судового збору.

07 березня 2013 року головним державним виконавцем відділу ДВС Івано-Франківського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження №ВП 36862996 на виконання виконавчого листа Тернопільського міськрайонного суду від 01.0.22013р. №1915/12030/12 про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 50 000 доларів США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на 05.12.2012р. становить 399 650 грн. та 3218,60 грн. судового збору.

Із наданих пояснень ОСОБА_1 встановлено, що державною виконавчою службою виконавчий лист Тернопільського міськрайонного суду про стягнення із ОСОБА_2 заборгованості взагалі не виконується, ніяких коштів протягом тривалого проміжку часу не повернено.

Так, враховуючи положення ЦПК України, ЦК України, а також розяснення ВСУ, викладенні у постанові Пленуму від 18.12.2009р. №14 «Про судове рішення», в пункті 14 якої вказано, що у разі предявлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення та наявність права ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом. Тому, Тернопільським міськрайонним судом 05.12.2012р. було ухвалено рішення про стягнення на користь ОСОБА_1 боргу за договором позики із визначенням гривневого еквіваленту, про що просив у позові ОСОБА_1

Резолютивна частина рішення викладена у виконавчому листі, який предявлений до виконання органу ДВС і по якому повинно виконувати судове рішення про стягнення боргу у національній валюті, про що було вказано у рішенні суду.

Вказаний позивачем ОСОБА_1 спосіб захисту його порушеного права, а саме стягнення боргу по Договору позики, яка була надана в іноземній валюті, із визначенням її гривневого еквіваленту узгоджується із нормами чинного законодавства. При цьому, суд не має права самостійно вибирати спосіб захисту порушеного права для позивача шляхом в односторонньому порядку змінювати позовні вимоги, оскільки це порушує принципи диспозитивності цивільного процесу.

Приймаючи до уваги вищенаведені обставини та те, що рішення суду є чітким і зрозумілим, суд не вбачає правових підстав для його розяснення, а позивач не позбавлений права на звернення до суду із скаргою в порядку ст. 383 КПК України і при тому, що стаття 221 даного Кодексу передбачає надання розяснення змісту рішення, а не його виконання.

Керуючись ст.ст. 208, 210, 221, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1.В задовленні заяви ОСОБА_1 від 24.10.2017р. про розяснення виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду від 05.12.2017р. відмовити.

2.Копію ухвали направити відповідачу.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СуддяОСОБА_5