АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28 листопада 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Чобіток А.О.

суддів-Немировської О.В.,Соколової В.В.

при секретарі Казанник М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 01 липня 2015 року в справі за заявою ОСОБА_3,заінтересована особа: Орган опіки та піклування Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання особи недієздатної,встановлення над нею опіки і призначення опікуна,-

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_3звернулася до суду з заявою про визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, недієздатним, встановлення над ним опіки та призначення опікуна.

Свою заявуОСОБА_3обґрунтовує тим, що ОСОБА_2 є її сином, проживає разом з нею, є інвалідом другої групи з дитинства. ОСОБА_2страждає на важке психічне захворювання, у зв'язку з чим він неодноразово знаходився на стаціонарному лікуванні у Київській міській клінічній психоневрологічній лікарні №1. З 1997 року ОСОБА_2 перебуває на обліку в Київському міському психоневрологічному диспансері №2. У зв'язку з хворобою він не здатен усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними; потребує як медичного догляду та лікування, так і сторонньої допомоги, а тому потребує встановлення над ним опіки.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 01 липня 2015 року заяву ОСОБА_3 задоволено. Вирішено визнати ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1,уродженця м. Києва, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1- недієздатним. Встановити опіку над ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, призначити його опікуном ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 (уродженка м.Київ, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_3.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з'явилися в судове засідання,обговоривши доводи апеляційної скарги,обставини справи , колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 213 ЦПК України, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено,що ОСОБА_2 є інвалідом 2-ї групи з дитинства у зв'язку з психічним захворюванням,зареєстрований та проживає разом з матір'ю ОСОБА_3

Посилаючись на неадекватну поведінку сина,яку вона пов'язує з його психічним захворюванням,внаслідок якого на її думку він не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, ОСОБА_3 просила визнати його недієздатним та встановити над ним опіку ,призначивши її опікуном.

Ухвалою Голосіївського районного суду м.Києва від 22.01.2015 року була при значена судова психіатрична експертиза для вирішення наступних питань:

- чи страждає ОСОБА_2 психічним захворювання,чи може він внаслідок своєї хвороби розуміти значення своїх дій або керувати ними,а також чи потребує за станом свого здоров'я встановлення опіки ?

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи,яка була проведена 23.04.2015 року у Київському міському центрі судово-медичної експертизи, ОСОБА_2 страждає на стійкий психічний розлад у вигляді шизофренії параноїдної, безперервний тип перебігу. Дефектний стан (згідно з МКХ-10,шифр F 20.0). За своїм психічним станом не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними та потребує встановлення опіки (т 1 а.с.57-58).

Задовольняючи заяву ОСОБА_3, суд першої інстанції в своєму рішенні послався на висновок вказаної експертизи та подання Органу опіки та піклування Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації від 22.06.2015 року (т.1 а.с. 66).

Не погодившись з таким судовим рішенням, ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку,зазначивши в апеляційній скарзі про не направлення судом йому копії ухвали суду про призначення відносно нього судової-психіатричної експертизи, копії заяви ОСОБА_3 та інших документів, відсутність його під час проведення експертизи. В цей час він працював, що свідчить про його дієздатність.

05.07.2016 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 заявив клопотання про проведення повторної судово-психіатричної амбулаторної експертизи, посилаючись на те, що судово-психіатрична експертиза від 23.04.2015 року, на підставі якої було прийнято рішення судом першої інстанції, була проведена з порушенням норм законодавства, яке регулює порядок проведення такого виду експертиз, зокрема без участі ОСОБА_2 та обстеження. Зазначав, що суд в порушення норм ЦПК України не залучив ОСОБА_2 до розгляду справи в якості заінтересованої особи,не надіслав копію заяви та інших процесуальних документів,чим порушив його процесуальні права.

Посилаючись на наявність у справі суперечливих документів щодо психічного стану здоров'я ОСОБА_2 та його здатності усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними,що є істотною обставиною при вирішенні питання про визнання особи недієздатною та встановлення над ним опіки,а також зважуючи на те,що встановлення таких обставин потребує спеціальних знань в області психіатрії,колегія суддів Апеляційного суду м. Києва 05.07.2016 року постановила ухвалу про призначення повторної судової психіатричної експертизи стосовно ОСОБА_2,проведення якої доручила експертам Українського науково-дослідного інституту соціальної і судової психіатрії Міністерства охорони здоров'я України.

Згідно зі ст..3 Закону України «Про психіатричну допомогу »кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 25 від 22.06.2017 року ОСОБА_2 потребує проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи.

З висновку судово-психіатричної експертизи №71 від 26.04.2017 року, яка була проведена на підставі постанови слідчого відділу поліції №4 Шевченківського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві в рамках розслідування кримінального провадження № 0000026, вбачається,що у період часу,до яких відносяться правопорушення,в скоєнні яких ОСОБА_2 підозрюється (01.01.2017 р..03.01.2017 р.) він виявляв ознаки,психічного захворювання -шизофренії параноїдної, стан неповної ремісії ( згідно з МКХ-10,шифр- F20.04),у стані тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не знаходився. За своїм психічним станом у періоди часу,до яких відносяться правопорушення,в скоєнні яких ОСОБА_2 підозрюється (01.01.2017.,03.01.2017р.) він не був здатний повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. У теперішній час ОСОБА_2 виявляє ознаки шизофренії параноїдної,стан неповної ремісії ( згідно з МКХ-10,шифр F-20.04),що істотно впливає на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_2 рекомендовано застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку . Згідно з повідомленням ГУ НП України у м. Києві від 10.01.2017 року ОСОБА_2 04.01.2017 року Шевченківським управлінням поліції ГУНП у м.Києві пред»явлено підозру за ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, крім того ОСОБА_2 розшукується Голосііївським УП як безвісно зникла особа (а.с. т.3 а.с. 110-163).

В дане судове засідання ОСОБА_2 не з»явився.

Його представник ОСОБА_4 підтвердив, що ОСОБА_2 перебуває у розшуку за матеріалами кримінального провадження.

Заявник ОСОБА_3 також, зазначила, що за місцем реєстрації ОСОБА_2 не проживає і фактичне його місце проживання їй не відомо.

Аналіз вищевказаних висновків судово-психіатричних експертиз в сукупності з встановленими обставинами судом апеляційної інстанції, дає підстави вважати про недостатність висновку судово - психіатричної експертизи проведеної 23.04.2015 року стосовно ОСОБА_2 на підставі ухвали суду першої інстанції від 22.01.2015 року, для вирішення питання щодо визнання ОСОБА_2 недієздатним та встановлення над ним опіки.

Зважаючи на розшук ОСОБА_2, як безвісно зниклої особи, призначення стосовно нього стаціонарної судово-психіатричної експертизи в даному провадженні є неможливим, внаслідок чого вирішення питання щодо його недієздатності без проведення такої експертизи також є неможливим.

А відтак рішення суду першої інстанції належить скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_3, роз'яснивши її право на звернення з даною заявою в разі позитивного вирішення питання щодо розшуку останнього.

Керуючись ст..ст. 304,307,313,314,316,319 ЦПК України,колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 01 липня 2015 року скасувати та ухвалити нове наступного змісту.

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_3,заінтересована особа: Орган опіки та піклування Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання ОСОБА_2 недієздатним,встановлення над ним опіки і призначення опікуна.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справах протягом двадцяти днів.

Головуючи - Судді -