Справа № 127/9005/17 Провадження № 22-ц/772/2452/2017Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 27 Доповідач Оніщук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого: Оніщука В.В.

суддів: Медвецького С.К., Сала Т.Б.,

за участю секретаря Ліннік Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21.08.2017 року у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а :

В квітні 2017 року позивач звернувся в суд з вказаним позовом, посилаючись на те, що 02.12.2013 року між ним та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №б/н, за яким остання отримала кредит у розмірі 6 850,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. В позові зазначено, що банк свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, надавши кредитні кошти, однак відповідач свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконує, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 19.04.2017 року становить 83 827,22 грн., з яких: 9 760,95 грн. - заборгованість за кредитом; 66 548,31 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 050,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. - штраф (фіксована частина) та 3 967,96 грн. - штраф (процентна складова), атому просив стягнути з відповідача на його користь зазначену заборгованість, а також стягнути судові витрати.

Під час розгляду справи по суті представником відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 було подано суду заяву з проханням застосувати строки позовної давності до правовідносин за період з 05.05.2008 року по 02.12.2013 року, оскільки кредитний договір від 05.05.2008 року закінчився 02.12.2013 року, а відтак строк позовної давності про стягнення боргу на дату подачі позову 21.04.2017 року сплив, у зв'язку з чим просить відмовити в позові про стягнення боргу за тілом кредиту 6 903,35 грн..

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 21.08.2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 02.12.2013 року в розмірі 78 309,26 грн., яка складається з: 9 760,95 грн. заборгованості за кредитом; 66 548,31 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 2 000,00 грн. заборгованості за пенею.

В решті позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, представником ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити, при цьому зроблено посилання на неповноту з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального права.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримала з посиланням на викладені в ній обставини.

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» в судовому засіданні апеляційну скаргу не визнав, вказавши на її безпідставність та законність і обґрунтованість рішення суду.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Задовольняючи позов частково, районний суд виходив з того, що відповідач свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконує, у звязку з чим утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню, при цьому судом було прийнято до уваги зроблений позивачем розрахунок заборгованості по кредиту, відсоткам та пені, а також відмовлено у стягненні штрафів.

Однак повністю погодитись з таким висновком районного суду не можна, оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи, суд неправильно застосував норми матеріального права, тому суд апеляційної інстанції на підставі п. п. 3, 4 ч. 1 ст.309 ЦПК України рішення суду першої інстанції в частині стягнення відсотків змінює, а в частині стягнення пені скасовує та ухвалює в цій частині нове рішення з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 02.12.2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №б/н, за умовами якого остання отримала кредит в розмірі 6 850,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27.60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Факт укладення між сторонами кредитного договору підтверджується підписаною відповідачем заявою, в якій вона також засвідчила про своє ознайомлення та згоду із Умовами та Правилами надання банківських послуг.

Згідно із ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до вимог ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Вимогами ст. 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

З матеріалів справи видно, що на виконання умов договору, позивач надав ОСОБА_2 передбачені кредитним договором кошти, однак відповідач взяті на себе зобовязання по погашенню кредиту в повній мірі не виконала, що призвело до виникнення заборгованості.

Із розрахунку заборгованості, наданого банком вбачається, що станом на 19.04.2017 року вона становить 83 827,22 грн., з яких: 9 760,95 грн. - заборгованість за кредитом; 66 548,31 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 050,00 грн. заборгованості за пенею та комісією; 500 грн. - штраф (фіксована частина) та 3 967,96 грн. - штраф (процентна складова).

Крім того, з матеріалів справи видно, що при розгляді справи в суді першої інстанції представником ОСОБА_2 подано заяву про застосування строків позовної давності відповідно до вимог ст. 267 ЦК України, до правовідносин за період з 05.05.2008 року по 02.12.2013 року, оскільки кредитний договір від 05.05.2008 року закінчився 02.12.2013 року, відтак строк позовної давності про стягнення богу на дату предявлення позву сплив.

Згідно із ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 258 ЦК України передбачено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватись з моменту настання строку погашення чергового платежу.

У правовій позиції, висловленій у постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 03.06.2015 року у справі №6-31цс15, передбачено, що у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначене періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

З матеріалів справи видно, що останній платіж було здійснено ОСОБА_2 26.08.2014 року, відтак судом першої інстанції зроблено вірний висновок про те, що строк позовної давності банком не пропущено.

При визначенні заборгованості по процентам за користування кредитом, судом першої інстанції було взято за основу розрахунок, наданий позивачем.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, відповідач зобов'язалася погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Згідно з п. 2.1.1.12.7.3. Умов та правил надання банківських послуг, проценти за користування кредитом (кредитним лімітом) і/або Овердрафтом нараховуються на дату їх сплати, передбачену п. 2.1.1.12.4 і п. 2.1.1.12.5 при цьому проценти розраховуються щомісячно за кожний календарний день за фактично використаний в рахунок кредиту і/або Овердрафта коштів, з дня списання суми з карткового рахунку до дня, коли кредит (кредитний ліміт) і/або Овердрафт стануть простроченим кредитом.

З матеріалів справи видно, що банк в односторонньому порядку підвищив відсоткову ставку, а саме: з 02.12.2013 року відсоткова ставка становила 27,6%, з 01.09.2014 року 32,4%, з 01.04.2015 року 42%.

У правовій позиції, висловленій у постанові Верховного Суду України від 11.10.2017 року у справі №6-1374цс17, передбачено, що відповідно до частини першої статті 1056-1 ЦК України (в редакції, чинній на час підписання анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг) процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Згідно із частиною третьою цієї статті фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

У частині четвертій указаної статті передбачено, що в разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

У разі підвищення банком процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

З огляду на вищенаведене боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.

Відповідно до п. 1.1.3.2.3 «Умов та правил надання банківських послуг», банк має право на зміну ОСОБА_3, які викладені на банківському сайті, а також інших умов обслуговування рахунків, при цьому банк зобовязаний не менше ніж за сім днів до введення змін проінформувати клієнта відповідно до п.1.1.3.1.9 цього договору, яким передбачено, що інформування здійснюється у спосіб, вказаний в заяві.

Згідно умов анкети-заяви, ОСОБА_2 зобовязалась регулярно знайомитись із змінами ОСОБА_3 на сайті Приватбанку і відповідачем не доведено, що зазначена інформація була відсутня на відповідному сайті банку.

Судова колегія вважає, що судом першої інстанції вірно встановлено розмір заборгованості по кредиту в сумі 9 760,95 грн., однак привизначенні заборгованості по процентам за користування кредитом, судом було безпідставно прийнято до уваги наданий позивачем розрахунок та визначено таку заборгованість в розмірі 66 548,31 грн..

Так, судом встановлено, що відповідачу було надано кредитну картку «Універсальна GOLD і згідно наданого позивачем витягу з ОСОБА_3 обслуговування кредитних карт зазначено процентну ставку 2,3 % на місяць (27,6 річних), за тратами з 01.09.2014 року 2,7 % на місяць (32,4 % річних, а за тратами з 01.04.2015 року - 3,5 % (42 % річних), тобто підвищені процентні ставки, за тарифами банку, застосовуються лише до тих сум кредитних коштів, які було взято в кредит після певної дати, відповідно після 01.09.2014 року та 01.04.2015 року.

За таких обставин колегія суддів вважає за необхідне прийняти до уваги розрахунок, наданий представником відповідача, за яким заборгованість по процентам за користування кредитом станом на 19.04.2017 року становить 7 852,10 грн., при цьому представником позивача даний розрахунок не спростовано.

Щодо вимог про стягнення пені, то судова колегія звертає увагу на те, що у наданому позивачем розрахунку заборгованість за пенею відсутня, а зазначено зокрема нараховану комісію в розмірі 3050 грн., тоді як у позові заявлено вимогу про стягнення заборгованості за пенею та комісією у вказаному розмірі, тобто фактично окремий детальний розрахунок пені відсутній, а також даний розрахунок проведено з урахуванням розрахунку заборгованості по процентам за користування кредитом, який суд до уваги не приймає, що відповідно є підставою для відмови у задоволенні зазначеної вимоги, при цьому посилання представника позивача на те, що під одночасним розрахунком комісії та пені, необхідно розуміти лише розрахунок пені, не може бути прийнятий до уваги, оскільки дане посилання ґрунтується лише на припущеннях.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Крім того, щодо вирішення позовних вимог про стягнення штрафів (фіксованої частини та процентної складової), то судом першої інстанції з урахуванням правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року у справі №6-2003цс15, в задоволенні даних вимог було відмовлено і рішення суду в цій частині сторонами не оскаржується.

На підставі наведеного, судова колегія приходить до висновку, що рішеннясуду першої інстанції, яке не ґрунтується на вимогах закону, підлягає зміні в частині стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом, які необхідно стягнути в розмірі 7 852,10 грн.,в частині стягнення пені рішення підлягає скасуванню і в цій частині позовні вимоги слід залишити без задоволення, а в іншій частині рішення суду необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21.08.2017 року в частині стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом змінити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, паспорт серії АА № 457397, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, , рах. № 3111 (для погашення заборгованості та судових витрат), МФО 305299) заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 7 852,10 грн..

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21.08.2017 року в частині стягнення пені скасувати і в цій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення Апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_4

Судді: /підпис/ ОСОБА_5

/підпис/ ОСОБА_6

Згідно з оригіналом: