233 № 233/3292/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2017 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Мартиненко В. С.

за участю секретаря Козловської К.Я.,

особи, які брали участь у справі:

заявник ОСОБА_1,

заінтересовані особи:

Костянтинівський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області,

Костянтинівське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи - Костянтинівський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, Костянтинівське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області, про встановлення факту смерті особи, -

В С Т А Н О В И В:

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення факту смерті особи ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, 23 квітня 2017 року в с.Новоселівка Совєтського району міста Макіївка Донецької області, Україна. В заяві вказано, що в неї відсутня можливість реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, оскільки смерть відбулась на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, хоча з померлим родичами не є, проте разом проживали, та встановлення вказаного факту необхідне їй для отримання допомоги на поховання.

У судове засідання заявник не зявився, надавши заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності.

Представники заінтересованих осіб Костянтинівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області та Костянтинівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, у судове засідання не зявились, повідомлялись належним чином про дату, час і місце розгляду справи, про причини неявки не повідомили.

Суд, зясувавши позицію заявника, дослідивши докази у справі, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоровя або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Відповідно до абзацу першого п. 13 постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» з наступними змінами та доповненнями, заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобовязаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

Судом встановлено, що згідно відомостей паспорту громадянина України, заявник ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженка села Никольське Понировського району Курської області, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 м. Макіївка, Донецької області. Відповідно до довідки від 15.11.2016 року № 58760, копія якої додана до заяви, заявник ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою та фактично проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5.

23 квітня 2017 року у селі Новоселівка Совєтського району міста Макіївка Донецької області у віці 80 років помер ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, на підтвердження чого до заяви долучена копія довідки, видана Центром первинної- медико-санітарної допомоги м. Макіївка № 183 від 24.04.2017 р. про причину смерті ОСОБА_2 хронічна серцево-судинна недостатність, ішемічна хвороба серця, атеросклеротичний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба ІІ стадії. Також до заяви було долучено свідоцтва про смерть ОСОБА_2, видане 28 квітня 2017 року Совєтським відділом ЗАГС м. Макіївка. При цьому, оскільки документи, що підтверджують факт смерті ОСОБА_2, видані установами на тимчасово непідконтрольній державі Україна території, вони є недійними і не створюють правових наслідків.

Згідно відомостей паспорту громадянина України, ОСОБА_2 на час смерті був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 м. Макіївка, Донецької області.

Заявник не є родичем померлого ОСОБА_2, проте вони разом проживали, що підтверджується відомостями їх паспортів. Судом оглянуті надані заявником на підтвердження своїх вимог світлини могили ОСОБА_2.

Документом № 15.19-61/906 від 10 липня 2017 року Костянтинівським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті з причини предявлення документа, що підтверджує факт смерті, який не відповідає формі, визначеній діючим законодавством України.

Даючи оцінку допустимості вищезазначених доказів, як документів, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, суд керується ч.2 ст. 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Разом з тим, вирішуючи питання щодо оцінки наданих доказів, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, зокрема «Loizidou v.Turkev», «Cyprus v.Turkev», а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v.the Republik of Moldova and Russia»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПО наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

З огляду на викладене, суд вважає що дійсно для проведення державної реєстрації смерті особи є обєктивні перешкоди. З метою захисту прав і свобод громадян України, яким є заявник у справі, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту смерті ОСОБА_2, який помер 23 квітня 2017 року у с. Новоселівка Совєтського району міста Макіївка Донецької області, бо законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати громадянці України ОСОБА_1 свідоцтво про смерть ОСОБА_2, видане державним органом України та в подальшому отримати допомогу на поховання.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 6, 15, 208, 212-215, 218, 234-235, 256, 259 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_2 ОСОБА_1 про встановлення факту смерті особи задовольнити.

Встановити факт смерті 23 квітня 2017 року у віці 80 років у селі Новоселівка Совєтського району міста Макіївка Донецької області, Україна, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстроване місце проживання якого Донецька область, місто Макіївка, Совєтський район, село Новоселівка, вул. Енгельса, буд. 5.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя