Справа № 577/4639/16-ц
Провадження № 2/577/57/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2017 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі:

головуючого-судді Семенюк І.М.

при секретарі Подейко Т.С.

з участю проедставника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Конотопі справу за позовом публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" до ОСОБА_2 про стягнення 30453 грн. 78 коп. заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом та просить суд стягнути з відповідача 30453 грн. 78 коп. заборгованості за кредитним договором. Вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеної угоди про надання особистого кредиту № 500990136 від 25 лютого 2016 року ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 26251 грн. 89 коп. Відповідач зобов"язався в порядку та на умовах ,що передбачені Договором повертати кредит, виплачувати відсотки за користування кредитом, сплачувати неустойку та інші платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором та графіком погашення кредиту. Однак, відповідач ОСОБА_2 свої зобов"язання за договором належним чином не виконала і станом на 12 жовтня 2016 року має прострочену заборгованість за кредитом 26251 грн.89 коп., за відсотками 1584 грн. 56 коп. та по комісії 1217 грн. 33 коп. , штраф 1400 грн. Також, просять стягнути з відповідача 1378 грн. судових витрат.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Раніше були надані письмові пояснення представника позивача щодо позову, де він вказує, що матеріали справи містять належні докази , які доводять наявність прострочки по кредиту і наявність у банка права вимоги за кредитним договором , а відповідачем не надано жодного доказу про спростування заборгованості. Наявність прострочки підтверджується долученим розрахунком заборгованості. Крім того, повідомив, що зазначений кредит надавався відповідачу для закриття іншого кредитного договору , що підтверджується за особистим клопотанням відповідача ОСОБА_2 Кредитні кошти за кредитним договором № 500990136 від 25 лютого 2016 року, згідно п.5 кредитного договору та клопотання ОСОБА_2 , були направлені на погашення заборгованості по кредиту № 500942273 від 23 травня 2014 року. Відповідач після підписання кредитного договору № 500990136 сплачувала заборгованість , сума сплачених коштів відображена в розрахунку заборгованості . ( а.с. 45,83).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку .

Представник відповідача ОСОБА_1 проти позову заперечує, вказуючи на те, що як доказ своїх вимог позивачем до суду було подано акцепт пропозиції укладання угоди про надання особистого кредиту № 500990136 від 25 лютого 2016 року. Відповідно до даної угоди , п.5 визначає, що кредит надається на повернення заборгованості за кредитним договором № 500990136 від 25 лютого 2016 року, поряд з цим ОСОБА_2 зазначених коштів не отримувала. Відповідно до ч.1 ст. 638 та ч.1 ст. 640 ЦК України , договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх його істотних умов. У разі, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідно також передання майна або вчинення іншої дії , договір є укладеним з моменту передання майна або вчинення певної дії ( ч.2 ст. 640 ЦК України) . За змістом ст.ст. 1046,1054 ЦК України кредитний договір є укладеним з моменту передання грошей. З огляду на вказані положення цього Кодексу, кредитний договір є реальним та вважається укладеним із моменту передання грошей. Сам по собі факт підписання сторонами тексту договору без передання грошових коштів не породжує обов"язку позичальника повернути грошові кошти на визначених ним умовах. Відповідно до глави 1,3 розділу ІV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні , затвердженої Постановою Правління національного банку України № 174 від 01.06.2011 року , до касових документів, які оформлюються згідно з касовими операціями, визначеними цією інструкцією, належить 6 заява про видачу готівки , прибутковий касовий ордер , видатковий касовий ордер , грошовий чек , рахунки на сплату платежів, а також сліп, квитанція, чек банкомата, що формуються платіжними пристроями , та документи для відправлення переказу готівки та отримання його в готівковій формі, установленої відповідною платіжною системою . З каси банку готівка національної валюти видається фізичним особам за заявою про видачу готівки . Однак, представником позивача до суду не надано першої заяви відповідача на видачу готівки , а також, відповідного видаткового документа про видачу відповідачу готівки за спірним кредитним договором , представником позивача також не надано доказів про видання позичальником розпорядження про перерахування грошових коштів на погашення іншого кредиту, якщо кредитні кошти готівкою не видавалися , а були перераховані банком на розрахунковий рахунок за реквізитами , зазначеними самим позичальником відповідно до вимог Інструкції . Отже, позивачем не доведено обставини передачі та видачі відповідачу грошових коштів за спірним кредитним договором , або перерахування їх за його розпорядженням на погашення іншого кредиту. Згідно ч.1ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов"язується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові . У розмірі та на умовах, встановлених договором , а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти .Отже, обов"язок позичальника повернути кредит кореспондує обов"язок кредитодавця такий кредит надати позичальникові. В разі невиконання банком обов"язку про надання кредиту , у позичальника не виникає відповідного обов"язку такий кредит повертати . За таких обставин, банком не виконано обов"язку по кредитному договору про видачу кредитних коштів позичальникові , а тому не виникло облов"язку повернути спірні кошти, тому вважає, що відсутні підстави для задоволення позову і просить відмовити у повному обсязі.

Суд, заслухавши представника відповідача , дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав .

Судом встановлено, що 25 лютого 2016 року між ПАТ "Альфа-Банк" та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 500990136 , згідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 26 251 грн. 89 коп. Своїм підписом ОСОБА_2 підтвердила згоду на те, що підписана пропозиція про надання особистого кредиту № 500990136 та угода про про надання особистого кредиту № 500990136 складає між ним та банком договір про надання банківських послуг .Договір діє з моменту підписання (а.с. 4,5).

Відповідач зобовязався в порядку та на умовах, передбачених договором , повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші, передбачені платежі в сумі ,строки та на умовах , що передбачені Договором та графіком погашення кредиту.

Сторонами не ставилося питання про розірвання договору від 25 лютого 2016 року .

Таким чином між позивачем та відповідачем виникли цивільні права та обовязки, які вони врегулювали кредитним договором від 25 лютого 2016 року .

ПАТ "Альфа-Банк" умови кредитного договору виконав та надав ОСОБА_2 кредит у розмірі 26 251 грн. 89 коп. , що підтверджується анкетою-заявою від 25 лютого 2016 року.(а.с. 17).

Відповідач не виконав належним чином зобовязання з погашення кредиту і допустив заборгованість.

Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу .

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення §1 гл.71 ЦК України щодо позики.

Згідно з ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч.2 ст. 1050 ЦК України ).

Відповідно до ст. 1051 ЦК України , позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

В справі відсутні докази, що відповідач оспорював договір позики, укладений між ним та ПАТ "Альфа-Банк" , або, кредитний договір укладений відповідачем проти його справжньої волі.

Позивачем надано розрахунок заборгованості за кредитним договором № 500990136 від 25 лютого 2016 року станом на 12 жовтня 2016 року, згідно з яким сума заборгованості становить 30 453 грн. 78 коп., з яких: 26 251 грн 89 коп. заборгованість по кредиту, 1 584 грн. 56 коп. заборгованість по відсотках , 1 217 грн.33 коп. -заборгованість по комісії. (а.с. 20).

Однак , відповідно до глави 1, 3 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої Постановою Правління Національного Банку України№ 174 від 01.06.2011 року до касових документів, які оформляються згідно з касовими операціями, визначеними цією Інструкцією, належать: заява на видачу готівки, прибутковий касовий ордер, видатковий касовий ордер, грошовий чек, рахунки на сплату платежів, а також сліп, квитанція, чек банкомата, що формуються платіжними пристроями, та документи для відправлення переказу готівки та отримання його в готівковій формі, установлені відповідною платіжною системою. З каси банку готівка національної валюти видається фізичним особам за заявою на видачу готівки.

Разом тим, представником позивача не надано суду заяви ОСОБА_2 на видачу готівки, а також відповідного видаткового документа про видачу відповідачу готівки за спірним кредитним договором.

Суд вважає, що відсутність належним чином оформленої заяви на видачу готівки, а також видаткового касового ордера свідчить про не одержання Позичальником кредитних коштів.

Крім того, представником позивача також не надано доказів про видання позичальником розпорядження про перерахування грошових коштів на погашення іншого кредиту, якщо кредитні кошти готівкою не видавались, а були перераховані Банком на розрахунковий рахунок за реквізитами зазначеними самим Позичальником.

Отже, позивачем не доведено обставини передачі та видачі відповідачу грошових коштів за спірним кредитним договором, або перерахування їх за його розпорядженням на погашення іншого кредиту.

Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Отже, обовязку позичальника повернути кредит кореспондує обовязок кредитодавця такий кредит надати позичальникові.

В разі не виконання банком обовязку про надання кредиту, у позичальника не виникає відповідного обовязку такий кредит повертати.

За таких обставин, суд вважає, що банком не виконано обовязку по кредитному договору про видачу кредитних коштів позичальникові ОСОБА_2, а тому у останньої не виникло обовязку повернути спірні кошти банку.

Таким чином, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити у повному обсязі .

На підставі викладеного, відповідно до ст.ст.526,549-551,629,1048-1050,1054 ЦК України , керуючись ст.ст.10,11,60,209 ЦПК України ,-

ВИРІШИВ :

Відмовити публічному акціонерному товариству "Альфа-Банк" в задоволенні позову до ОСОБА_2 про стягнення 30453 грн. 78 коп. заборгованості за кредитним договором в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Сумської області через Конотопський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення , особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили в порядку ст. 223 ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлений 24 липня 2017року.

Суддя Семенюк І. М.