Справа № 344/9760/17
Провадження № 22-ц/779/1419/2017
Головуючий у 1 інстанції Татарінова О. А.
Суддя-доповідач Василишин
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Василишин Л.В.,

суддів: Томин О.О., Максюти І.О.,

секретаря Турів О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_1, поданою її представником ОСОБА_3 на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 01 серпня 2017 року, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 01 серпня 2017 року позовну заяву повернуто позивачу на підставі п. 6 ч. 3 ст. 121 ЦПК України.

В апеляційній скарзі на дану ухвалу представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 посилається на порушення судом норм процесуального закону.

Вважає, що виходячи зі змісту статті 96 ЦПК України, не існує обовязковості у видачі тільки судового наказу про стягнення аліментів у розмірах встановлених пунктами 3, 4 частини 1 цієї статті.

Зазначає, що вимоги позивача не входять в коло тих, які передбачають видачу судового наказу згідно ч. 1 ст. 96 ЦПК України, оскільки вони не полягають у стягненні аліментів у частці від доходу відповідача чи твердій грошовій сумі, яка дорівнює 50 відсоткам прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У звязку з наведеним, просить оскаржувану ухвалу скасувати, а справу передати до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В засіданні апеляційного суду апелянт та її представник апеляційну скаргу підтримали з вищенаведених підстав.

Відповідач в судове засідання не зявився.

Вислухавши доповідача, пояснення сторони, перевіривши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 звернулася з позовом до суду у порядку позовного провадження, однак згідно ч. 3 ст. 118 ЦПК України їй спочатку необхідно було звернутися до суду в порядку наказного провадження. Ухвали про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу за заявленими вимогами або скасування його судом позивачем не додано.

Проте з таким висновком суд колегія суддів не погоджується.

З матеріалів справи вбачається, що 31 липня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 121 ЦПК України заява повертається у випадках, зокрема, коли заява подана без дотримання порядку, визначеного частиною третьою статті 118 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 118 ЦПК України позовна заява щодо вимог, визначених у частині першій статті 96 цього Кодексу, може бути подана тільки в разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом.

Судовий наказ може бути видано, зокрема, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не повязана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб (п. 4-1 ч. 1 ст. 96 ЦПК України).

Абзацом 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» установлено у 2017 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень.

Звертаючись з позовом до суду ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 в її користь кошти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1 500 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину, визначеного державою для відповідної вікової категорії, щомісячно до досягнення дитиною повноліття та стягувати їх починаючи від дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Таким чином, виходячи з обсягу наведених позовних вимог, такі не підлягають розгляду в порядку наказного провадження відповідно до 4-1 ч. 1 ст. 96 ЦПК України і у суду першої інстанції були відсутні визначені п. 6 ч. 3 ст. 121 ЦПК України підстави для повернення позовної заяви ОСОБА_1

Згідно з п. 3 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

З урахуванням викладеного, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, поданою її представником ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 01 серпня 2017 року скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча Л.В. Василишин

Судді: О.О.Томин

ОСОБА_4