22-ц/775/674/2017(м)
Головуючий у 1-й інстанції Сараєв І.А.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
РІШЕННЯ

І м е н е м У к р а ї н и

15 листопада 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в м. Маріуполі у складі:

головуючої - Биліни Т.І.,

суддів Баркова В.М., Лопатіної М.Ю.,

при секретарі Зал Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 05 вересня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа Орган опіки та пілкування Приморської районної адміністрації Маріупольської міської ради, Орган опіки та пілкування Кальміуської районної адміністрації Маріупольської міської ради про визначення порядку участі одного з батьків у вихованні дитини, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом, в якому просила визначити спосіб участі відповідача у вихованні малолітньої доньки та спілкування з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, встановивши порядок спілкування: щотижня по суботах з 10 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. за місцем реєстрації ОСОБА_2 за адресою м. Маріуполь, пров. Ползунова, б. № 6 «а». В обґрунтування позову вказала, що відповідач порушує рішення Маріупольської міської ради від 23.11.2016 року за №221(надалі Рішення №221) щодо його участі у вихованні та спілкуванні зі спільною донькою ОСОБА_5, яка проживає з нею після розірвання шлюбу з відповідачем. Порушення полягають в тому, що відповідач не додержується визначеного рішенням графіку, затримуючи у себе дитину на час більший ніж передбачено, крім того дитина після перебування у батька хворіє.

Рішенням Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 05 вересня 2017 року позовні вимоги задоволенні частково. Визначено участь ОСОБА_2 у вихованні малолітньої доньки та спілкуванні з нею в наступному порядку: щотижнево по середах з 16-00 години до 20-00 години, щотижнево по суботах з 11-00 години до 18-00 години за місцем реєстрації батька за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, пров. Ползунова, будинок № 6 «а». Продовжено виконання рішення Кальміуської районної адміністрації Маріупольської міської ради до набрання чинності рішенням суду. В решті позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо судових витрат.

Не погодившись з вказаним рішенням ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на його необґрунтованість, порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 05 вересня 2017 року, та ухвалити нове рішення. Крім того, просив залишити в силі виконання Рішення №221, згідно з яким ОСОБА_2 було визначено наступний порядок участі у вихованні дитини щотижня по вівторкам з 16 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв., щотижня з пятниці з 16-00 год. до 18-00 год. суботи за місцем реєстрації батька за адресою: Донецька область, м. Маріполь, пров. Ползунова, буд. № 6 «а».

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що незважаючи на відсутність доказів негативних наслідків спілкування батька з дитиною, суд своїм рішенням зменшив час їх спілкування чим надав можливість позивачу ОСОБА_3 ще більше зловживати своїми батьківськими правами. Позивач і так систематично порушує визначений Рішенням №221 порядок, забороняючи йому забирати дитину у передбачений час, та не приймає від нього фрукти, іграшки, медикаменти призначені дитині, що негативно впливає на її моральний, психічний та фізичний стан.

В судовому засіданні апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_2, його представник ОСОБА_6 та представник третьої особи органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації ОСОБА_7 доводи апеляційної скарги підтримали, просили їх задовольнити.

В судовому засіданні ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_8 просили скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування Кальміуської районної адміністрації Маріупольської міської ради в судове засіданні не зявився, про час та місце розгляду справи попереджений належним чином.

Зважаючи на положення ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що рішення Кальміуської районної адміністрації Маріупольської міської ради від 23.11.2016 року №221 не в повній мірі відповідає інтересам дитини, оскільки відповідач порушує його умови, забираючи дитину у час який не відповідає визначеному порядку. Крім того суд першої інстанції дійшов висновків, що саме по вівторках, четвергах та пятницях дитина відвідує колектив бального танцю, з 16-00 години до 17-00 години, а тому визначений рішенням день для спілкування не може відповідати інтересам дитини.

Проте повністю погодитись із таким висновком суду першої інстанції не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Таким вимогам закону рішення суду першої інстанції в повній мірі не відповідає не відповідає.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає передчасними висновки суду першої інстанції щодо зміни Рішення №221 як такого, що не в повній мірі відповідає інтересам дитини.

Згідно положень ч.6 ст.19 Сімейного кодексу України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим.

На порушення ч. 4 ст. 10, ч. 4 ст. 60, ст. 212 ЦПК України суд першої інстанцій не надав належної правової оцінки наявному у матеріалах справи рішенню органу опіки і піклування, постановленому на підставі висновку органів опіки і піклування.(а.с.5,15)

Рішення органів опіки та піклування, як зазначено у ч.2 ст.19 СК України, є обовязковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернеться за захистом своїх прав або інтересів до суду.

Обставини встановлені судом першої інстанції, що відповідач порушує положення Рішення №221, забираючи дитину у час який не відповідає визначеному порядку не є підставою з якою законодавець повязує зміну висновку органу опіки та піклування, а може бути лише підставою для звернення до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої ухиленням від виконання рішення органу опіки та піклування.

Висновки суду, що саме по вівторках, четвергах та пятницях дитина відвідує колектив бального танцю, з 16-00 години до 17-00 години, а тому визначений Рішенням №221 день для спілкування не може відповідати інтересам дитини також не є обґрунтованими.

Суду ні першої ні апеляційної інстанції позивачем не надано доказів, що відповідач в дні проведення занять в колективі бального танцю нездатен забезпечити дитині можливість його відвідання.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.

Згідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно з ч. 2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Згідно до ч. 3 ст. 157 СК України той із батьків, з ким проживає дитина, не має право перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції не звернув уваги на практику ЄСПЛ, а саме рішення «М.С. проти України» в якому зазначено, що під час вирішення такої категорії справ судам слід керуватися статтею 51 Конституції України, яка гарантує кожному із подружжя рівні права і обовязки у шлюбі та сімї. Схожа норма міститься також у частині шостій статті 7 Сімейного кодексу України, відповідно до якої рівність прав і обовязків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сімї є однією із загальних засад регулювання сімейних відносин.

Крім того ЄСПЛ наголосив, що в усіх подібних випадках основне завдання має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її вязків із сімєю, крім випадків, коли сімя є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

У відповідності до положень ст.3 Конвенції Організації Обєднаних Націй про права дитини 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобовязуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обовязки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідач не надала суду належних та переконливих доказів, що батько негативно впливає на виховання дитини, а спілкування з батьком для дитини є некомфортним.

З матеріалів справи вбачається, що в будинку визначеному за Рішенням №221 для спілкування дитини з батьком, де крім останнього проживає бабуся, склалися доброзичливі відносини, в будинку створені усі умови для перебування та проживання малолітньої дитини.(а.с.129)

На підставі наведеного колегія суддів дійшла висновку про необхідність зміни рішення суду в частині визначення участі відповідача у вихованні малолітньої доньки та в частині вирішення питання щодо судового збору.

У відповідності до положень ч.5 ст.88 ЦПК України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно положень ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи, що позовні вимоги позивача задоволені частково, а саме визначено порядок спілкування батька з дитиною за рішенням суду, позивач набула право на відшкодування понесених нею при подачі позову судових витрат в сумі 320 грн.

В свою чергу відповідач апеляційна скарга якого задоволена частково, набув право на відшкодування судових витрат понесених при подачі апеляційної скарги в сумі 350грн.

У відповідності до положень ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 05 вересня 2017 року в частині визначення порядку спілкування батька з малолітньою дитиною та щодо судових витрат змінити.

Визначити участь ОСОБА_2 у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та спілкування з нею в наступному порядку: щотижнево по вівторках з 16-00 до 20-00 години, щотижнево з 16-00 години пятниці до 18-00 години суботи за місцем реєстрації батька за адресою: м.Маріуполь, провулок Ползунова, будинок 6а.

В решті залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати понесені при подачі позову в сумі 320(триста двадцять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_2 судові витрати, понесені при подачі апеляційної скарги, в сумі 350(триста пятдесят) гривень.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили цим рішенням.

Головуючий: Т.І. Биліна

Судді: В.М. Барков

ОСОБА_5