Справа № 571/183/14-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2017 року Сарненський районний суд Рівненської області

одноособово суддя Слободянюк Б. К.

при секретарі Кудіній А.Р.,

розглянувши заяву про самовідвід судді Слободянюка Б.К. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Карпилівської сільської ради Рокитнівського району Рівненської області про визнання права на земельну ділянку, відновлення порушеного права на земельну ділянку та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,-

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Сарненського районного суду Рівненської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Карпилівської сільської ради Рокитнівського району Рівненської області про визнання права на земельну ділянку, відновлення порушеного права на земельну ділянку та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

06 квітня 2017 року до суду надійшла письмова заява представника позивача ОСОБА_3 про відвід головуючого судді Слободянюка Б.К. у розгляді даної справи.

Заява мотивована тим та представник позивача ОСОБА_3 посилається на сумніви в безсторонності та неупередженості судді, а саме в тому, що суддя отримує доручення та поради по справі від голови суду Березня Ю.В. і в.о. голови суду Ведяніної Т.О., займається фальшуванням матеріалів справи, діє в інтересах відповідача та за вказівкою в.о. голови суду Ведяніної Т.О. Крім того, представник позивача ОСОБА_3 перед проведенням засідання, бути присутнім у якому відмовився, про що зазначив і у своїй письмовій заяві, повідомив, що ним подано до Національного антикорупційного бюро України повідомлення про вчинення злочину суддями, що здійснювали розгляд та продовжують розглядати дану справу із внесенням відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ст.20 ЦПК України, підставами для відводу (самовідводу) судді є:

1) під час попереднього вирішення цієї справи він брав участь у процесі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, секретар судового засідання;

2) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

3) він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших осіб, які беруть участь у справі;

4) якщо є інші обставини, які викликають сумнів в об'єктивності та неупередженості судді;

5) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи, встановлений частиною третьою статті 11-1 цього Кодексу.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.2006 року у справі "Білуга проти України", від 28.10.1998 року у справі "Ветштайн проти Швейцарії" тощо) важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов'язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків.

Виходячи із положень ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини, які є частиною національного законодавства і джерелом права, що підлягають застосуванню відповідно до ст.. 9 Конституції України,ст.. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини", суд має завжди бути "встановленим законом". Таке формулювання засвідчує принцип верховенства права, притаманний усій системі Конвенції та її протоколів. Адже правовий орган, що не є встановленим відповідно до законодавства, завжди буде позбавлений легітимності, яка вимагається у демократичному суспільстві для вирішення справ приватних осіб. Вислів "встановлений законом" стосується не лише законності самого існування суду, а й складу суддів при розгляді кожної справи (рішення у справах "Булут проти Австрії" від 22.02.1996 року, "Бускаріні проти Сан-Марино"). Термін "закон", про який ідеться в цьому положенні, стосується, таким чином, не лише законодавства щодо створення і компетенції судових органів, а й будь-якого іншого положення національного права, невиконання якого робить неправомірною участь одного або кількох суддів у розгляді справи. Тут йдеться, зокрема, про положення щодо повноважень, щодо несумісності і щодо відводу суддів. (рішення у справі "Коем та інші проти Бельгії").

Недотримання судом зазначених положень означає в принципі порушення пункту 1 ст. 6 (справи "Цанд проти Австрії", заява № 7360/76, доповідь Комісії від 12.10.1978 року та "Россі проти Франції", заява № 11879/85, рішення комісії від 06.12.1989 року).

Про те, що термін "суд, встановлений законом", поширюється не лише на правову основу існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, звернуто також увагу Європейським судом з прав людини у справі "Сокуренко і Стригун проти України".

Суд, який розглядає справу, має бути "безстороннім" і "незалежним" за ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і засад цивільного судочинства.

Розглядаючи питання безсторонності з двох точок зору, Європейський Суд з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначив, що по-перше, йдеться про суб'єктивний підхід, для того щоб спробувати визначити переконання та особисту поведінку конкретного судді у конкретній обстановці. Зокрема, суд не повинен суб'єктивно виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання; особиста безсторонність судді не ставиться під сумнів, аж доки не буде доведено протилежне. По-друге, слід застосувати об'єктивний підхід, метою якого є пересвідчитися, чи надає суд необхідні гарантії, щоб зняти з цього приводу можливість будь-якого правомірного сумніву; крім того, поняття незалежності та об'єктивної безсторонності тісно пов'язані між собою (справи "Пуллар проти Сполученого Королівства" і "Томанн проти Швейцарії", а також "Екедемі Трейдинг ЛТД та інші проти Греції" і "Дактарас проти Литви").

Враховуючи те, що представник позивача категорично заперечує щодо розгляду справи суддею Слободянюком Б.К., у зв"язку з порушеннями (на його думку), недовірою до судді з боку представника позивача ОСОБА_3, враховуючи практику Європейського Суду з прав людини, а також з метою забезпечення права позивача на справедливий суд та. для виключення будь-яких сумнівів у об'єктивності, неупередженості чи безсторонності суду у розгляді даної справи та законності прийнятого рішення з метою уникнення чи запобігання у подальшому негативного ставлення позивача по даній справі до судді зокрема та до суду в цілому, уникнути звинувачень в упередженості судового розгляду.з метою об"єктивного та неупередженого розгляду даної справи, вважаю за доцільне заявити по даній справі самовідвід з подальшою передачею даної справи на розгляд іншому судді відповідно до вимог ч. 3 ст. 11-1 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 20, 23, 24 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заявити самовідвід по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Карпилівської сільської ради Рокитнівського району Рівненської області про визнання права на земельну ділянку, відновлення порушеного права на земельну ділянку та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Матеріали цивільної справи № 571/183/14ц. передати на розгляд іншому судді у порядку ч. 3 ст. 11-1 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя