справа № 198/457/17
провадження № 2-з/0198/4/17
УХВАЛА

24 липня 2017 року Юрївський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Гайдар І.О., за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Юрївка Юрївського району Дніпропетровської області заяву позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія» про стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3, ТОВ «Мрія» про стягнення коштів.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що 11 вересня 2015 року між ним та ОСОБА_3, який діяв як керівник ТОВ «Мрія», укладено договір купівлі-продажу комплексу гаражу, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Юрївський район, с. Новогригорівка, вул. Підгорна, буд. 2.

За умовами вказаного договору ціна комплексу гаражу складає 200 000,00 грн., які позивач мав сплатити в певному порядку, а ОСОБА_3 зобовязався здійснити в строк до 31 грудня 2015 року нотаріальне посвідчення договору та інші дії.

На виконання своїх зобовязань за договором позивач сплатив ОСОБА_3 100 000,00 грн. у встановлені угодою строки, після чого розпочав користуватись будівлею, зробив там ремонт загальною вартістю 236 815,17 грн. та розмістив власну сільськогосподарську техніку. Однак, ОСОБА_3 відмовився від нотаріального посвідчення правочину та позбавив ОСОБА_2 можливості користуватись будівлею.

Згодом позивачеві стало відомо, що в червні 2016 року право власності на спірне майно зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ТОВ «Мрія».

За таких обставин, ОСОБА_2 змушений звернутись до суду та просить стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ТОВ «Мрія» на свою користь кошти, сплачені на виконання договору купівлі-продажу в сумі 100 000,00 грн., витрати, понесені позивачем на поліпшення комплексу гаражу, в розмірі 236 815,17 грн., а також збитки за порушення умов договору в сумі 200 000,00 грн.

24 липня 2017 року від позивача надійшла заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на будівлі та споруди, розташовані за адресою: Дніпропетровська область, Юрївський район, с. Новогригорівка, вул. Підгорна, буд. 1.

В обґрунтування заяви позивач посилається на те, що відповідач ОСОБА_3 зайняв комплекс гаражу разом з майном позивача та блокує доступ ОСОБА_2 до приміщення. Останній вважає, що ТОВ «Мрія», керівником якого є ОСОБА_3, в будь-який час може здійснити відчуження нерухомого майна на користь третіх осіб, а це в свою чергу може призвести до неможливості виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог.

З метою недопущення негативних наслідків, позивач вважає необхідним вжити заходи забезпечення позову.

Ознайомившись з матеріалами позову та заяви про забезпечення позову, суд доходить таких висновків.

Згідно з частинами 2 та 3 статті 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Одним з видів забезпечення позову, передбачених ст. 152 ЦПК України, являється накладення арешту на майно, що належить відповідачеві і знаходиться у нього або в інших осіб.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, серед іншого з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, що просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову мають застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього звязку між предметом позову та заявою про вжиття заходів забезпечення позову, а також бути співмірними з заявленими позивачем вимогами.

Обґрунтування необхідності застосування конкретного виду забезпечення позову полягає в доказуванні обставин, з якими повязано вирішення питання про забезпечення позову. Доказування повинно здійснюватися за загальними правилами відповідно до ст. 57 ЦПК України, тобто обовязковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими повязується застосування певного виду забезпечення позову.

Так, метою необхідності вжиття заходів забезпечення позову, предметом якого виступає стягнення коштів, заявник визначив запобігання вчиненню протиправних дій з боку ОСОБА_3, направлених на позбавлення ОСОБА_2 можливості користуватись майном, в тому числі шляхом відчуження гаражу.

Однак, крім захисту прав та інтересів учасника процесу, мета вжиття заходів забезпечення позову як процесуальної дії полягає в тому, щоб гарантувати виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Сама по собі поведінка ОСОБА_3, внаслідок якої позивач позбавлений можливості користуватись приміщенням гаражу, не може бути підставою для припущень щодо можливих дій ТОВ «Мрія», направлених на відчуження нерухомого майна, а у поданій до суду заяві позивач не зазначив доказів, які б свідчили про те, що ТОВ «Мрія» намагається позбутися майна, належного йому на праві власності, після предявлення до нього грошових вимог.

Також не обґрунтовано як саме незабезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог про стягнення коштів, тобто наявність звязку між саме таким заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог.

Крім того, відсутність відомостей про вартість майна станом на день подання заяви про забезпечення позову позбавляє суд можливості перевірити співмірність заявлених позовних вимог з таким видом забезпечення як накладення арешту на нерухоме майно.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення заяви та вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно.

Керуючись ст.ст. 151-154, 210, 293 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

В задоволенні заяви позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Юрївський районний суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги в пятиденний строк з дня проголошення ухвали. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: І.О.Гайдар