Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
провадження №2/279/68/17
Справа № 279/34/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2017 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі судді головуючого судді Волкової Н.Я., з секретарем Прокопчук І.В., за участю представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Коростені по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, зазначивши , що 24.05.2007 року між ним та відповідачем ОСОБА_5 ( далі: відповідач-1) було укладено кредитний договір про надання споживчого кредиту №0 про отримання кредиту в іноземній валюті в розмірі 27700,00 швейцарських франків зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 08,99% на рік на строк до 24.05.2022 року та відповідно до Додатковою угоди №1 від 25.10.2010 року до 24.12.2035 року.

24.05.2007 року позивачем з відповідачем ОСОБА_2 (далі: відповідач-2) було укладено договір поруки №0/п, який виступив поручителем відповідача-1. Додатковою угодою №1 від 25.10.2010 року до Договору поруки №0/п відповідач-2 надав згоду забезпечувати змінене зобовязання.

Відповідач-1 своїх обовязків згідно укладеного договору не виконує, станом на 29.12.2015 року має заборгованість в сумі 21777,38 швейцарських франків, яка складається з простроченої заборгованості по кредиту в сумі 20107,92 швейцарських франків, заборгованості по простроченим відсотках за користування кредитом в сумі 1669,46 швейцарських франків, пені за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту в сумі 1431,79 грн., пені за несвоєчасне погашення заборгованості по відсотках за користування кредитом в сумі 7152,44 грн..

Позивач просить стягнути з відповідачів солідарно на його користь вказану заборгованість та понесені судові витрати.

Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити з зазначених в позовній заяві підстав. Пояснив, що 24.05.2007 року з відповідачем-1 було укладено договір, а 25.10.2010 року додаткова угода, якою змінено термін погашення кредиту ануїтетними платежами. До 28.01.2015 року кошти повертались. Після виникнення заборгованості банк направив вимоги позичальнику та поручителю, однак вимоги вони не виконали, тому позивач звернувся до суду.

Представник відповідача ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_6 позовні вимоги визнав частково, пояснив, що відповідач не заперечує факт отримання кредитних коштів, однак не згодна з нарахованою сумою боргу та солідарною відповідальність її поручителя.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав. Пояснив, що нарахування пені за подвійною обліковою ставкою НБУ передбачено лише щодо кредитів в національній валюті. Підвищення відсоткової ставки тягне збільшення відповідальності. Позивач пропустив строк звернення до суду, оскільки заборгованість виникла в лютому 2015 року, а з позовом банк звернувся в грудні 2015 року. При підписанні договору поруки він не був ознайомлений з умовами основного договору, а додатковий договір поруки взагалі не укладав, про його існування йому не було відомо, підпис в цьому договорі йому не належить, копія та оригінал договору відрізняються за виконанням тексту та підпису, на час укладення такого договору він знаходився на лікування після перенесеного мозкового інсульту і за станом здоров'я не міг бути присутнім при укладені та підписанні договору. Подав письмові заперечення, заявив про безпідставність позовних вимог, так як його порука за зобовязанням відповідача-1 є припиненою, оскільки позивач з вимогою до нього звернувся після визначеного законом шестимісячного строку з моменту виникнення права на вимогу, додаткової угоди поруки він не укладав, повідомив про внесення відомостей про підробку додаткової угоди до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Крім цього, зазначив про те, що, на його думку, отриманий відповідачем-1 кредит був не споживчим, а іпотечним, тому не міг забезпечуватись порукою.

Вислухавши пояснення сторін та проаналізувавши їх в сукупності з дослідженими письмовими доказами, суд дійшов висновку про наступне:

Судом встановлено, що між сторонами виникли договірні правовідносини в сфері кредитування .

24.05.2007 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_5, яка змінила прізвище на Парфенюк (далі: відповідач-1) було укладено кредитний договір про надання споживчого кредиту №0 про отримання кредиту в іноземній валюті в розмірі 27700,00 швейцарських франків зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 08,99% на рік на строк до 24.05.2022 року та відповідно до Додатковою угоди №1 від 25.10.2010 року до 24.12.2035 року.

24.05.2007 року позивачем з відповідачем ОСОБА_2 (далі: відповідач-2) було укладено договір поруки №0/п, який виступив поручителем відповідача-1.

Відповідно до п.1.2.2, 1.3.1 кредитного договору відповідач-1 зобовязаний повернути кредит, щомісячно сплачувати відсотки за користування ним. П.7.1 Договору передбачає в разі невиконання чи неналежного виконання умов договору нарахування пені . Згідно укладеного договору поруки відповідач-2 виступив поручителем відповідача-1 та відповідно до п.1.1,1.3 укладеного договору відповідає перед кредитором за виконання зобовязань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник.

Відповідач-1 своїх обовязків згідно укладеного договору не виконує, станом на 29.12.2015 року має заборгованість в сумі 21777,38 швейцарських франків, яка складається з простроченої заборгованості по кредиту в сумі 20107,92 швейцарських франків, заборгованості по простроченим відсотках за користування кредитом в сумі 1669,46 швейцарських франків, пені за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту в сумі 1431,79 грн., пені за несвоєчасне погашення заборгованості по відсотках за користування кредитом в сумі 7152,44 грн.. Вказана сума відповідачами не оспорена, матеріалами справи не спростована. Представник відповідача-1 заявив про незгоду з розрахунком розміру пені, однак доказів невірності чи неправильності проведеного розрахунку не подав.

Сторонами було погоджено графік повернення кредиту, відповідно до якого відповідач-1 мала сплачувати щомісячні платежі в розмірі 153,89 швейцарських франків. Відповідно до додаткової угоди №1 від 25.10.2010 року (п.2.2) кредит мав повертатись шляхом щомісячної сплати ануїтетних платежів в розмірі 180,33 швейцарських франків 25 числа кожного календарного місяця строку кредитування. 25.10.2010 року була укладена Додаткова угода №1 до договору поруки від 24.05.2007 року.

Відповідно наданої позивачем довідки-розрахунку заборгованості за кредитом та процентами за користування кредитом відповідач-1 здійснив оплату востаннє 28.01.2015 року, наступний платіж 25.02.2015 року позивачем-1 здійснено не було.

Відповідач-2 зробив заяву про те, що його порука є припиненою, оскільки він додаткової угоди поруки не укладав, підпис у вказаному договорі йому не належить, він взагалі не міг його підписувати, оскільки в той час знаходився на лікуванні після перенесеного тяжкого захворювання.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит на сплатити проценти.

Ст.1050 ЦК України передбачає, що в разі невиконання позичальником умови договору, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому .

Ст.554 ЦК України встановлює солідарну відповідальність поручителя та боржника перед кредитором, в разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою.

Частиною першою статті 553 ЦК України встановлено, що поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

За змістом частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання, а також у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, за змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Порука це строкове зобовязання, і незалежно від установлення строку її дії на підставі договору чи закону, сплив цього строку припиняє субєктивне право кредитора вимагати від боржника виконання зобовязання. Припинення права на стягнення з поручителя

У разі неналежного виконання боржником зобовязань за кредитним договором, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України, строк предявлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначене періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Саме з часу прострочення несплаченої заборгованості відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обчислення встановленого частиною четвертою статті 559 цього Кодексу шестимісячного строку для предявлення вимог до поручителя щодо окремих зобовязань за кредитом.

Позивач мав протягом шести місяців від дня виникнення простроченої заборгованості за кредитним договором предявити вимоги до поручителя.

У разі предявлення банком вимог до поручителя більш ніж через 6 місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобовязання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобовязань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку (правова позиція згідно постанови ВСУ від 29.03.2017 року в справі №6-3087цс16).

Відповідач ОСОБА_2 оспорив факт укладення з ним додаткової угоди №1 від 25.10.2010 року до договору поруки №0 від 24.05.2007 року, посилаючись на те, що він фізично не міг бути присутнім під час її укладення, оскільки перебував на лікуванні з приводу перенесеного мозкового інсульту, підпис в угоді виконаний не ним, оригінал угоди та зроблена з неї копія, яка була додана до позовної заяви, не являються ідентичними, що свідчить про їх підроблення. Клопотав про визнання його поруки припиненої, оскільки зміна основного зобовязання призвела до збільшення його відповідальності.

За вимогою відповідача ОСОБА_2 судом у позивача було витребувано оригінал додаткової угоди №1 до договору поруки №0 від 24.05.2007 року, копія якого міститься в додатку до позовної заяви (а.с.24).

Провівши зовнішній порівняльний аналіз змісту копії вказаного договору та його оригіналу судом встановлено, що подана суду копія не відповідає оригіналу, а саме: підписи сторін угоди (як представника банку, так і поручителя) виконані по-різному, підписи сторін різним способом накладено на текст, виконаний за допомогою технічних засобів (підпис представника банку: нижні дві петлі підпису в копії не пересікаються по вертикалі, а в оригіналі пересікаються, верхня права петля підпису доходить до цифр 00 в номері карткового рахунку 0, а в оригіналі верхня права петля підпису охоплює цифри 1001 вказаного номеру, її верхній край знаходиться на рівні вище друкованого тексту «), техніка виконання підпису в копії та оригіналі взагалі відрізняється; підпис поручителя: нижні дві частини підпису виконані по-різному, по-різному розташовані одна відносно іншої, верхня петля підпису в копії пересікає друкований текст «України в Житомирській обл..», а в оригіналі знаходиться під ним, ліва нижня частина верхньої петлі підпису є видовженою, набагато довшою, ніж в оригіналі).

Дані спостереження та висновки не потребують спеціальних знань та можуть бути зроблені на підставі візуального порівняння змісту поданих позивачем документів.

Вказане свідчить про те, що наявна в матеріалах справи копія не являється копіює оригіналу додаткової угоди №1 до договору поруки №0 від 24.05.2007 року.

ОСОБА_2 заперечив належність йому підпису у вказаній додатковій угоді, звернувся з відповідною заявою до правоохоронного органу (кримінальне провадження №00001987), позивач доводи відповідача щодо підроблення його підпису в угоді, на яку він посилається як на підставу своїх позовних вимог, не спростував.

За таких обставин, суд приймає доводи відповідача ОСОБА_2 про те, що додаткова угода №1 до договору поруки №0 від 24.05.2007 року ним не укладалась, як доведені.

Оскільки додатковою угодою №1 до договору про надання споживчого кредиту №0 від 24.05.2007 року від 25.10.2010 року було суттєво збільшено період повернення кредитних коштів та збільшено розмір ануїтетного платежу, то обсяг відповідальності відповідача-1, а отже і відповідача-2, збільшився.

Враховуючи, що суд дійшов висновку про те, що відповідач-2 не укладав додаткову угоду до договору поруки №0 від 24.05.2007 року, то його порука відповідно до положень ст.559,ч.1 ЦК України припинилась з часу укладення 25.10.2010 року позивачем та відповідачем-1 додаткової угоди №1 до договору про надання споживчого кредиту №0 від 24.05.2007 року.

За таких обставин, вимоги позивача до відповідача-2 є безпідставними, тому задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що відповідач-1 належно не виконує прийняті на себе зобовязання відповідно до укладеного з позивачем договору банківського кредиту, істотно порушує його умови, що є підставою для стягнення з нього заборгованості по ньому.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3,6,10,11,15,60,209,212-218 ЦПК України, ст.ст.553,554,559,1050,1054 ЦК України ,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного Акціонерного Товариства "УкрСиббанк" заборгованість по кредитному договору №0 від 24.05.2007 року станом на 29.12.2015 року в розмірі 21777 (двадцять одна тисяча сімсот сімдесят сім) швейцарських франків 38 сантимів, 8584 (вісім тисяч пятсот вісімдесят чотири) гривні 23 копійки пені, 7994 (сім тисяч девятсот девяносто чотири) гривні 23 копійок понесених судових витрат.

В задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Коростенський міськрайонний суд в 10-денний строк з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано .

Суддя Волкова Н.Я.

копія згідно з оригіналом