Дата документу 12.10.2017 Справа № 554/3588/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12 жовтня 2017 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави у складі судді Гальонкіної Ю.С.,

при секретарі Худолій Т.І.,

розглянувши у приміщенні суду у м. Полтаві цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до Полтавського обласного державного нотаріального архіву, третя особа - ОСОБА_1 про визнання безпідставною відмови у видачі дублікату правовстановлюючого документу та зобовязання до вчинення дії, -

в с т а н о в и в:

У травні 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із позовом до Полтавського обласного державного нотаріального архіву, третя особа ОСОБА_1 про визнання безпідставною відмови у видачі дублікату правовстановлюючого документу та зобовязання до вчинення дії.

На обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що рішенням Апеляційного суду Полтавської області задоволений позов ПАТ КБ «ПриватБанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки. За цим судовим рішенням позивачу надано право продажу квартири АДРЕСА_1, для задоволення вимог за кредитним договором № PLG0G2 від 21.11.2007 року. Позивач є іпотекодержателем зазначеного предмету іпотеки, власником квартири є ОСОБА_1

Для продажу квартири позивачу необхідний правовстановлюючий документ. Таким документом є договір купівлі-продажу, посвідчений 19.11.2007 року приватним нотаріусом Хорольського районного нотаріального округу ОСОБА_2 за реєстровим №3933. Враховуючи, що позивач не був стороною зазначеного договору купівлі-продажу, даний документ відсутній у позивача. Без наявності цього документу позивач не може укласти договору купівлі-продажу, так як відповідно до положень ч.1 ст. 55 Закону України «Про нотаріат» угоди про відчуження, що підлягають реєстрації, посвідчуються за умови подання документів, що підтверджують право власності на майно, що відчужується.

Позивач звернувся до відповідача з заявою про видачу дублікату договору купівлі-продажу. Відповідач відмовив у вчиненні цієї нотаріальної дії. Відмову у вчиненні нотаріальної дії відповідач аргументує посиланням на те, що дублікати нотаріально посвідчених документів видаються за письмовою заявою осіб, за дорученням яких або щодо яких вчинялися нотаріальні дії. Відмовляючи у вчиненні нотаріальних дій, відповідач як на підставу для такої відмови посилається на положення ст. 8, 53 Закону України «Про нотаріат».

Позивач не погоджується із відмовою відповідача у видачі дублікату правовстановлюючого документу, вважає, що його права порушені.

Представник позивача у судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, прохав розгляд справи проводити за їх відсутності.

Перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи із змісту ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 16 травня 2012 року, яке набрало законної сили, задоволено позов ПАТ КБ «ПриватБанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки та в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 по кредитному договору від 21.11.2007 року звернуто стягнення на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 47 кв.м, відповідно до договору іпотеки № PLG0G2 від 21.11.2007 року, щляхом продажу даної квартири ЗАТ КБ «ПриватБанк» від імені ОСОБА_1 третім особам з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності.

Для продажу квартири та погашення боргу за рахунок предмета іпотеки позивач звернувся до Полтавського обласного державного нотаріального архіву із заявою про видачу дублікату договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Хорольського районного нотаріального округу ОСОБА_2 за реєстровим № 3933, на підставі якого квартира належить ОСОБА_3, оскільки у нього відсутній цей договір і він не був його стороною.

А без наявності цього договору позивач не може продати квартиру, яка перебуває в іпотеці, так як відповідно до положень ч.1 ст. 55 Закону України «Про нотаріат» угоди про відчуження, що підлягають реєстрації, посвідчуються за умови подання документів, що підтверджують право власності на майно, що відчужується.

Однак своєю відповіддю від 12 жовтня 2016 року нотаріальний архів відмовив ПАТ КБ «ПриватБанк» у видачі дублікату цього договору купівлі-продажу, посилаючись на ч. 5 ст. 8, ст. 53 Закону України «Про нотаріат», оскільки банк не входить до числа осіб, визначених законом, які мають право отримати дублікат відповідного договору.

Згідно з ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Частиною 5 ст. 11 ЦК України передбачено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обовязки можуть виникати з рішення суду.

Судом установлено, що наявне рішення суду, що набрало законної сили, яким звернуто стягнення на предмет іпотеки на користь банка і цим рішенням банку були надані повноваження для продажу квартири, яка перебуває в іпотеці, з укладенням від імені власника договору купівлі-продажу з іншою особою з отриманням витягу з державного реєстру прав власності.

Отже, якщо банк не має правовстановлюючого документу на це майно з причини його втрати іпотекодавцем, то у нього виникає право на отримання дублікату такого документу так як позивачу надано право продажу квартири АДРЕСА_1 для задоволення вимог за кредитним договором № PLG0G2 від 21.11.2007 року.

Відповідно до ст. 53 Закону України «Про нотаріат» у разі втрати або зіпсування документа, посвідченого або виданого нотаріусом чи посадовою особою органу місцевого самоврядування, за письмовою заявою осіб, перелічених у першому реченні ч. 5 ст. 8 цього Закону, видається дублікат втраченого документа.

Довідки про вчинені нотаріальні дії та копії документів, що зберігаються у нотаріуса, видаються нотаріусом виключно фізичним та юридичним особам, за дорученням яких або щодо яких вчинялися нотаріальні дії (ч. 5 ст. 8 Закону України «Про нотаріат»).

У ст. 38 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, а, отже, і право на отримання правовстановлюючих документів.

Аналіз змісту норм ст. ст. 8, 53 Закону України «Про нотаріат» вказує про те, що дублікат нотаріально посвідченого документу видається лише особам, які були стороною правочину, а ст. 38 Закону України «Про іпотеку» вказує про те, що у іпотекодержателя наявне право продажу предмету іпотеки з отриманням всіх необхідних документів для цього.

При вирішенні питання застосування цих норм слід виходити з пункту 2 розділу VI «Прикінцеві положення» Закону України «Про іпотеку», в якому вказано про те, що законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону.

Закон України «Про іпотеку» від 5 червня 2003 року № 898-IV набрав чинності 1 січня 2004 року, а Закон України «Про нотаріат» від 2 вересня 1993 року № 3425-ХІІ набрав чинності 1 січня 1994 року.

Ураховуючи зазначені правила вирішення існуючої колізії законів, стаття 53 Закону України «Про нотаріат» не підлягає застосуванню у разі, якщо за дублікатом документу звернувся іпотекодержатель і Закон України «Про іпотеку», який прийнято пізніше, є спеціальним у даних правовідносинах і банк має право на отримання дубліката правовстановлюючого документа, а висновок державного архіву про те, що банк не є тією особою, яка має право на отримання дублікатів правовстановлюючих документів у нотаріуса у спірних правовідносинах є помилковим.

За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 30, 60, 75, 76, 88, 169, 197, 208, 212-215, 218, 224, 226, 293 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити.

Визнати незаконною відмову Полтавського обласного державного нотаріального архіву у вчиненні нотаріальної дії.

Зобовязати Полтавський обласний державний нотаріальний архів видати ПАТ КБ «ПриватБанк» дублікат договору купівлі-продажу, посвідчений 19.11.2007 року приватним нотаріусом Хорольського районного нотаріального округу ОСОБА_2 за реєстровим №3933..

Стягнути з Полтавського обласного державного нотаріального архіву на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судові витрати у розмірі 1600 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів зо дня його оголошення, а особами що не брали участі в засідання з дня його отримання.

Рішення суду набирає законної сили протягом 10 днів зо дня його отримання, якщо не буде оскаржено у встановленому порядку.

Суддя Ю.С. Гальонкіна