АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/4897/17 Гол.1 інстанції - Гусар П.І.
Справа № 626/1249/16-ц Доповідач - Хорошевський О.М.
Категорія: договірні
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого, судді - Хорошевського О.М.

суддів: Кіся П.В.,

Кружиліної О.А.

за участю секретаря - Сватенко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Красноградського районного суду Харківської області від 27 червня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про повернення позики та сплаті процентів, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2016 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до ОСОБА_3, в якому просив стягнути з ОСОБА_3 борг за договором позики в сумі 100 000,00 гривень та проценти за користування позикою в сумі 129 821,00 гривень.

В обґрунтування позову він зазначив, що 29.10.2007 року між ним та відповідачем був укладений договір позики, відповідно до якого ОСОБА_3 взяла у нього в борг грошові кошти в розмірі 100 000,00 гривень, які зобов'язувалася повернути по першій вимозі на протязі 10 днів, що підтверджується її власноручною розпискою.

За період користування позикою з 29.10.2007 року по 30.11.2015 року їй нараховані проценти на рівні облікової ставки Національного банку України в сумі 129 821,00 грн.

17.12.2015 року ОСОБА_3 була направлена вимога про повернення грошових коштів в сумі 229 821,00 грн., яку вона отримала 19.12.2015 року.

Станом на день подання позову грошові кошти ОСОБА_3 не повернула.

Рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 27 червня 2017 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 заборгованість за договором позики у розмірі 100 000 грн., проценти за користування позикою в сумі 86 850 грн., а всього 186 850 грн. та судові витрати по справі в розмірі 5897,90 грн., загальна сума - 192 747,90 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції, як незаконне та необґрунтоване та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Зазначає, що отримала 29.10.2007 року 100 000,00 грн. як оплату наперед за оренду її земельної ділянки позивачем. Останній, скориставшись тяжким матеріальним станом та душевним хвилюванням відповідача, підклав їй на підпис дві зовсім різні, по своєму предмету, розписки, які вона вважала, під запевненнями ОСОБА_4 тотожніми за своїм змістом.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду, доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що право позивача порушено неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань, тому підлягає захисту шляхом стягнення з відповідача на користь позивача боргу.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до розписки ОСОБА_3, вона отримала від ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 100 000,00 грн. саме в борг, які зобов'язалась повернути по першій вимозі протягом десяти днів після його заяви (а.с.7).

Згідно до висновку судово-почеркознавчої експертизи №9469/765 від 07.02.2017 року рукописні (буквені та цифрові) записи в розписці виконані ОСОБА_3 ( а.с. 128-131).

Крім того, в розписці вказано, що ОСОБА_3 зобов'язується повернути борг за першою вимогою протягом десяти днів після заяви ОСОБА_4 про повернення позики.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника - ч.2 ст. 1047 ЦК України.

Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлений договором - ч.1 ст. 1049 ЦК України.

Згідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Позивачем не було надано доказів стосовно отримання ОСОБА_3 вимоги про повернення позики. Таким чином, суд першої інстанції вірно встановив момент пред'явлення такої вимоги - звернення позивача до суду з даним позовом.

Посилання апеляційної скарги на те, що ОСОБА_4 надав відповідачу дві розписки, різні по своєму змісту, котрі вони підписала під впливом душевного хвилювання не можуть бути взяті до уваги. Розписка видана відповідачем є письмовим доказом існування зобов'язання.

Будь-яких доказів на підтвердження виконання грошового зобов'язання перед позивачем суду надано не було.

Погоджуючись з висновками суду першої інстанції судова колегія бере до уваги, що ОСОБА_3 під час розгляду справи неодноразово змінювала підстави з яких заперечувала проти позовних вимог. Але заперечення відповідача будь-якими доказами підтверджені не були.

З огляду на викладене, та керуючись ч. 1 ст. 308 ЦПК України судова колегія вважає за необхідне відхили апеляційну скаргу та залишити рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1ст. 308, 315, 317, 319 ЦПК України судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Красноградського районного суду Харківської області від 27 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий - О.М. Хорошевський

Судді - П.В. Кісь

О.А. Кружиліна