Справа № 755/2331/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" липня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н.О.

при секретарі Івашко О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-я особа Дніпровська районна в м. Києві державна адміністрація про визнання права власності на квартиру, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, 3-я особа Дніпровська районна в м. Києві державна адміністрація про визнання права власності на 1/2 частину квартири посилаючись на те, що позивачу та відповідачу належить в рівних частках на праві спільної сумісної власності квартира АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло. Однак, правовстановлюючий документ в оригіналі зберігається у відповідача. Відповідач не надає позивачу оригінал як співвласнику для реєстрації права власності в реєстрі нерухомого майна та подальшого розпорядження майном. Дніпровська районна в м. Києві державна адміністрація відмовила йому в видачі дубліката свідоцтва про право власності на квартиру, посилаючись на те, що дублікат видається лише в разі його втрати, крадіжки або пошкодження. Позивач повторно звернувся до відповідача щодо надання згоди на видачу свідоцтва про право власності на житло та зустрічі у нотаріуса з метою реєстрації прав власності у реєстрі нерухомого майна спірної квартири. Відповідач на призначену нотаріусом дату не з»вилась. Відповідь нотаріуса від 25.11.2016 року свідчить про те, що для реєстрації в реєстрі нерухомого майна нотаріусу, як реєстратору, необхідно надати оригінал правовстановлюючого документу на право власності на нерухоме майно. Отже, через те, що відповідач не визнає право власності позивача, право власності позивача на спірну квартиру порушено, оскільки позивач не може зареєструвати своє право власності та розпоряджатися належним йому майном через відсутність у нього оригіналу правовстановлюючого документу.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просять суд визнати квартиру за адресою АДРЕСА_2 об»єктом спільної часткової власності, визнавши за позивачем право власності на 1/2 частку квартири, та за відповідачем право власності на 1/2 квартири.

Відповідач та її представник в судовому засіданні позов не визнали та пояснили, що правовстановлюючі документи на спірну квартиру дійсно знаходяться у неї, але вона їх не надасть позивачеві, оскільки вона не визнає за позивачем право власності на 1/2 частину спірної квартири.

3-я особа в судове засідання не з»вилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд справи у її відсутність.

Суд, вислухавши пояснення позивача, його представника, відповідача, її представника, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Як вбачається з пояснень та матеріалів справи, квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності в рівних долях, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 13.02.2014 року (а.с.9).

Оригінал свідоцтва про право власності на житло відповідачем в судове засідання не надано.

Але, достовірність належності на праві спільної часткової власності спірної квартири підтверджується інформаційною довідкою від 30.11.2016 року, яка видана КП Київської міської ради Київське міське бюро технічної інвентаризації (а.с.6). Оригінал даної довідки позивачем надано в судовому засіданні.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач утримує у себе оригінал правовстановлюючого документу на спірну квартиру та надасть його позивачеві для реєстрації спірної квартири в реєстрі нерухомого майна, оскільки вона не визнає на ним право власності на частину квартири.

Позивач звернувшись до Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації отримав листа відповідно до якого, йому відмовлено в видаче дубліката свідоцтва про право власності на спірну квартиру, оскільки дублікат свідоцтва про право власності видається в разі втрати, крадіжки або пошкодження оригіналу.

ОСОБА_1 звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно з заявою про проведення державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1. Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно від 24.04.2017 року зупинено розгляд заяви про державну реєстрації прав та їх обтяжень в зв»язку з тим, що документи подано не в повному обсязі, а саме: не подано оригіналу свідоцтва про право власності на житло (а.с.53).

Отримавши дане рішення позивач звернувся до приватного нотаріуса Бондар Т.М. з проханням передати ОСОБА_2 його заяву, в якій він просив відповідача з»явитися з оригіналом свідоцтва про право власності до відділу надання адміністративних послуг Дніпровської районної в м, києві державної адміністрації 25.05.20127 року об 11-00 годині. (а.с.49). Приватний нотаріус КМНО Бондар Т.М. надіслав заяву позивача відповідачеві. Але для реєстрації права власності відповідач ОСОБА_2 не з»явилась.

Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.7 Загальної декларації прав людини всі люди рівні перед законом і мають право, без будь-якої різниці, на рівний їх захист законом.

Загальна декларація прав людини у статті 8 гарантує право кожної людини на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі осіб.

У відповідності до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У відповідності до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ч.1 ст.392 ЦК України).

Згідно п. 37 Пленуму ВССУ №5 від 07.02.2014 року про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав, з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше.

Враховуючи, що відповідач не надає позивачеві оригінал свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1, не визнає за ним право власності на 1/2 частину вказаної квартири, позивачем було вжито всіх можливих заходів отримання дублікату свідоцтва, реєстрації права власності на спірну квартиру в реєстрі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання за ОСОБА_1 права власності на квартиру АДРЕСА_1 обґрунтованими, законними та такими, що підлягають задоволенню.

Що стосується вимог позивача щодо визнання квартири АДРЕСА_1 об»єктом спільної часткової власності, то дана вимога задоволенню не підлягає, оскільки дане право власності випливає з свідоцтва про право власності на житло і додаткового встановлення не потребує.

Що стосується вимоги позивача про визнання права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_2, то дана вимога також не підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що оригінал свідоцтва про право власності на житло знаходиться у відповідача, не втрачено, не визнано недійсним, а тому додаткового встановлення права власності за відповідачем не потребує.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 316, 319, 321, 328, 392 ЦК України, ст.ст. 1, 4, 10, 11, 58, 60, 208, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-я особа Дніпровська районна в м. Києві державна адміністрація про визнання права власності на квартиру задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

В решті позову відмовити.

До суду може бути подана апеляційна скарга на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні при його проголошенні протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Н.О.Яровенко