АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22ц/790/4036/17 Головуючий 1 інстанції
Справа № 645/6126/16ц ОСОБА_1
Категорія: інші Доповідач Хорошевський О.М.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого, судді - Хорошевського О.М.

суддів: Кіся П.В.,

ОСОБА_2

за участю секретаря - Брулевича В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15 травня 2017 року по справі за позовом Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради до ОСОБА_3 про стягнення надміру виплаченої державної допомоги, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2016 року Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради звернулось з позовом до ОСОБА_3 про стягнення з неї надміру виплаченої державної допомоги.

В обґрунтування позову зазначає, що відповідачці була призначена державна соціальна допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» на період з:

- 01.02.2012 р. по 14.12.2013 р. у сумі 130,00 грн.,

- 01.02.2012 р. по 31.03.2012 у сумі 650 грн.04 коп. (з урахуванням доходів),

- 01.04.2012 р. по 30.06.2012 року у сумі 671 грн. 04 коп. (з урахуванням доходів),

- 01.07.2012 р. по 31.07.2012 р. у сумі 679 грн.04 коп. (з урахуванням доходів).

Державна соціальна допомога ОСОБА_3 була призначена згідно з її заявою від 22.02.2012 року, в якій заявниця дає згоду на отримання будь-якої інформації, повязаної з нею та членами її сімї і підписує попередження про відповідальність за надання неточних чи неповних відомостей про доходи та майновий стан сімї.

05.04.2012 року до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Фрунзенського району Харківської міської ради (далі - Управління) надійшла заява від ОСОБА_3, в якій вона просить припинити виплату допомоги по догляду за дитиною по досягненню нею трирічного віку у звязку із працевлаштуванням з 02.04.2012 року.

Спеціалістами Управління особовий рахунок ОСОБА_3 закрито з 02.04.2012 року. Обласним центром по нарахуванню та здійсненню соціальних допомог Харківської обласної державної адміністрації, який здійснює нарахування та виплату допомоги, розраховано переплату бюджетних коштів ОСОБА_3, яка склала 774 грн. 34 коп.

ОСОБА_3 21.03.2013 року сплачено добровільно 300 грн. Залишок переплати склав 474 грн. 34 коп.

24.04.2014 року, 04.04.2016 року ОСОБА_3 були направлені повідомлення з попередженням про необхідність повернення бюджетних коштів, які вона залишила без відповіді та задоволення. Не зважаючи на попередження, відповідачка добровільно не сплатила надміру виплаченої їй держаної допомоги.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15 травня 2017 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради просить скасувати рішення суду першої інстанції, як незаконне та необґрунтоване та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Вважає, що Управління мало поважні причини пропуску позовної давності у звязку з відсутністю фінансування державної установи.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду, доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що в судовому засіданні відповідачем було заявлено про застосування строку позовної давності, а суд у відповідності до наявних в матеріалах справи доказів вважав за доцільне задовольнити заяву відповідача та відмовив у позові у звязку із спливом позовної давності.

Судова колегія погоджується з висновками суду.

Матеріалами справи було встановлено, що на підставі ст. ст. 13 - 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми затвердженого постановою КМУ № 1751 від 27.12.2001 року і відповідно до заяви від 22.02.2012 року ОСОБА_3 була призначена соціальна допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у період з: 01.02.2012 року по 14.12.2013 року у сумі 130,00 грн.; 01.02.2012 року по 31.03.2012 року у сумі 650 грн.04 коп. (з урахуванням доходів); 01.04.2012 року по 30.06.2012 року у сумі 671 грн. 04 коп. (з урахуванням доходів); 01.07.2012 року по 31.07.2012 року у сумі 679 грн. 04 коп. (з урахуванням доходів).

05.04.2012 року до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Фрунзенського району Харківської міської ради надійшла заява від ОСОБА_3, в якій вона просить припинити виплату допомоги по догляду за дитиною по досягненню нею трирічного віку у звязку із працевлаштуванням з 02.04.2012 року (а.с.7).

Відповідно до пояснень представника позивача відповідач своєчасно звернулась з вищевказаною заявою.

Обласним центром по нарахуванню та здійсненню соціальних допомог Харківської обласної державної адміністрації, який здійснює нарахування та виплату допомог, розраховано переплату бюджетних коштів ОСОБА_3 яка складає 774,34 грн.

ОСОБА_3 21.03.2013 року сплачено добровільно 300 грн. (а.с. 44).

Залишок переплати склав 474 грн. 34 коп. 24.04.2014 року, 04.04.2016 року ОСОБА_3 були направлені повідомлення з попередженням про необхідність повернення бюджетних коштів.

Відповідачем були надані заперечення на позов, відповідно яких вона просила відмовити у задоволення позову внаслідок спливу строку позовної давності.

Як вбачається з матеріалів справи остання плата відповідачем була здійснена 21 березня 2013 року.

Відповідно до вимог ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Частиною 1 статті 257 ЦК України затверджується, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За правилами ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Положеннями ч. 1 ст. 260 ЦК України зауважується, що позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 - 255 цього Кодексу.

Так, за ч. 1 ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

Сплив позовної давності є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності порушене право підлягає захисту (ч. 5 ст. 267 ЦК України).

Як розяснено у пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Відсутність фінансування державної установи, яка унеможливила сплату судового збору при своєчасному зверненні до суду, позивачем не доведено.

Позивачем в обґрунтування поважності причин пропущення позовної давності, яка спливла, належних та допустимих доказів до судів першої та апеляційної інстанції не надано.

За таких підстав судова колегія вважає за необхідне відхилити апеляційну скаргу та залишити рішення без змін відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ч.1 ст. 308, 315, 317, 319 ЦПК України судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий - О.М. Хорошевський

Судді - П.В. Кісь

ОСОБА_2