АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И[1]

14 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Мазурик О.Ф.,

суддів: Махлай Л.Д., Кравець В.А.,

секретаря: Синявського Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє від імені та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2,

на рішення Печерського районного суду м. Києва від 25 січня 2017 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Територіальної громади в особі Київської міської ради, третя особа: Шоста київська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до Печерського районного суду м. Києва з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після померлого сина ОСОБА_5, вказуючи на те, що вона є спадкоємцем за законом першої черги. Як на підстави пропуску строку посилалася на те, що вона тяжко переживала смерть сина, внаслідок чого погіршився стан її здоров'я та вона у період з 05.10.2014 по 14.03.2016 проходила курс лікування.

За наведених обставин просила визначити їй додатковий строк у два місяці для подання заяви до державної нотаріальної контори про прийняття спадщини за законом, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 сина ОСОБА_5

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 25 січня 2017 року позов задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1, діючи в інтересах та від імені неповнолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулася до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що ОСОБА_2 є спадкоємцем після померлого батька ОСОБА_5 Зазначала, що її неповнолітній син ОСОБА_2 не приймав участі у справі, однак суд задовольнивши позов ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, вирішив питання про право неповнолітнього щодо участі у спадкуванні після померлого батька ОСОБА_5

При ухваленні рішення судом не враховано наведених обставин, а також не встановлено поважних причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини позивачем. Судом не взято до уваги, що надані позивачкою докази на підтвердження поважних причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини не є належними, оскільки не підтверджують обставини, зазначені в позові.

Як на порушення судом норм процесуального права посилалась на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. Вважаючи рішення незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, просила скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали та просили задовольнити з підстав, викладених в ній.

Представник позивача - ОСОБА_9 в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечувала та просила відмовити в її задоволенні, а рішення залишити без змін.

Відповідач Київська міська рада, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання свого представника не направив, причини неявки суду не повідомив.

Третя особа Шоста київська державна нотаріальна контора, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направила, причини неявки суду не повідомила.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з'явилися в судове засідання.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що заявлялись у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5, після чого відкрилася спадщина на належне йому майно.

15 грудня 2014 року ОСОБА_1 в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 звернулася до Шостої Київської державної нотаріальної контори (далі - 6 КДНК) із заявою про прийняття спадщини.

23 січня 2015 року розпорядженням Печерської районної в м. Києві державної адміністрації ОСОБА_1 надано дозвіл на право відмови від прийняття спадщини малолітнім ОСОБА_2

11 лютого 2015 року ОСОБА_1 в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2, у встановлений законом строк, подала до 6 КДНК заяву про відмову від належної ОСОБА_2 частини спадкового майна.

23 березня 2016 року ОСОБА_3 також звернулася до 6 КДНК із заявою про прийняття спадщини після смерті сина ОСОБА_5

Постановою державного нотаріуса від 25.03.2016 відмовлено ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про прийняття спадщини у зв'язку із пропуском встановленого законом строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_3 вказувала на те, що нею пропущено строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 з поважних причин, а саме у зв'язку з тим, що після смерті сина у неї погіршився стан здоров'я, у зв'язку з чим у період з 05.10.2014 по 14.03.2016 вона знаходилася на лікуванні та не могла у встановлений законом строк звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що вказані позивачем причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини є поважними та доведені належними доказами, а також з того, що відсутні відомості про прийняття спадщини іншими спадкоємцями, у зв'язку з чим дійшов висновку про задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду та вважає його правильним, враховуючи наступне.

Частиною 1 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

Дана правова позиція висловлена Верховним Судом України в поставі від 06.09.2017 у справі № 6-496цс17 та у відповідності до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з довідки Міської клінічної лікарні № 2 від 14.03.2016 ОСОБА_3 в період з 05.10.2014 по 14.03.2016 знаходилась на лікуванні у неврологічному відділенні лікарні № 2 з діагнозом «Депресивний розлад зі стійкими емоційними розладами» (а.с. 20). В довідці також зазначено, що ОСОБА_3 за допомогою звернулася після смерті сина.

Згідно довідки від 01.04.2016, виданої Крюковщинською амбулаторією, ОСОБА_3 також перебувала на «Д» обліку в Крюковщинській амбулаторії з ІНФОРМАЦІЯ_2 до 01.04.2016 з гіпертонічною хворобою, яка внаслідок переживань після смерті сина (а.с. 14).

Довідки, надані позивачкою на підтвердження поважної причини пропуску строку для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, завірені та є належними доказами в розумінні ст. 58 ЦПК України.

Крім цього, з матеріалів справи також вбачається, що в період, коли ОСОБА_3 тяжко переживала смерть сина та проходила курс лікування помер її чоловік ОСОБА_10, що також є поважною підставою для пропущення строку для прийняття спадщини.

Ураховуючи наведені обставини та положення закону колегія суддів вважає, що ухвалюючи рішення, суд першої інстанції в повному обсязі з'ясував обставини, на які посилалась позивачка як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності та дав належну оцінку згідно зі ст. 10, 60 ЦПК України, а в рішенні навів переконливі доводи на обґрунтування своїх висновків та ухвалив рішення про задоволення позову.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, що рішення суду про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини ОСОБА_3 впливає на права та обов'язки неповнолітнього ОСОБА_2, як спадкоємця, оскільки як вірно встановлено судом та підтверджується матеріалами справи ОСОБА_1, діючи в інтересах неповнолітнього, відмовилася від прийняття спадщини в порядку та у строк, встановлені діючим законодавством.

Крім цього, слід зазначити, що в пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що відповідачами у справах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів вважає, що судом правильно вирішено справу та ухвалено рішення, яке не впливає на права та обов'язки неповнолітнього ОСОБА_2, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне і обґрунтоване рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судом допущено порушення норм матеріального або процесуального права, які передбачені ст. 309 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстанції без змін як таке, що є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст. 218, 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 325, 327 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє від імені та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, - відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 25 січня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий:

Судді:

Справа № 757/17090/16-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/11816/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Фаркош Ю.А.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Мазурик О.Ф.