Справа № 277/888/16-ц
Номер рядка звіту 30
"21" липня 2017 р. смт. Ємільчине
Ємільчинський районний суд Житомирської області в складі:
головуючої - судді: Прищепи Т.П.
при секретарі: Калантарян Л.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні без фіксування технічними засобами в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України, в залі суду смт Ємільчине цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, -
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що вироком Олевського районного суду Житомирської області від 01.11.2016 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено покарання у виді 8 років позбавлення волі.
Згідно вироку суду ОСОБА_2, засуджено за вчинення умисного вбивства ОСОБА_4, яка була матрір'ю позивача. Вказаним кримінальним правопорушенням позивачу було заподіяно матеріальну і моральну шкоду. Матеріальна шкода полягає у витратах при похованні матері та ритуальних обрядах після її смерті, окрім того, ним було придбано пам'ятник.
Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі, не заперечив заочному розгляду цивільної справи.
Відповідачка по цивільній справі ОСОБА_2, яка відбуває покарання в Уманській ВК (№ 129) в судове засідання не з'явилася, направила до суду заперечення на позовну заяву в якій вказала, що заперечує щодо позовних вимог ОСОБА_1, оскільки за вчинене кримінальне правопорушення її засуджено до 8 років позбавлення волі, знаходячись в місцях відбування призначеного судом покарання не має можливості відшкодувати збитки в повному обсязі. Клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції не заявляла.
Дослідивши документи та матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача та об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд установив наступні обставини.
Вироком Олевського районного суду Житомирської області від 01.11.2016 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. Зазначений вирок набрав законної сили 02.12.2016 року (а.с. 46-49).

Згідно із ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Отже, вироком суду встановлено, що внаслідок злочинних дій відповідачки - позивачу заподіяно матеріальну та моральну шкоду і ця обставина є обов'язковою для суду при розгляді цієї справи.

Встановленим судом обставинам, відповідають цивільні правовідносини, пов'язані із відшкодуванням шкоди, завданої внаслідок неправомірних дій, які регулюються Цивільним Кодексом України.

Так, ст. 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Статтею 1201 ЦК України передбачено, що особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати.

В силу з ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

У пункті 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6, судам роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди належить задовольнити повністю в сумі 21471.00 грн., що підтверджуються чеками та накладними, які є в матеріалах справи (а.с. 9-12).

Визначаючись щодо відшкодування позивачу моральної шкоди, суд виходить із такого.

Частина 1 ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів такого захисту є відшкодування моральної (немайнової) шкоди, що гарантується в першу чергу Конституцією України, а також Цивільним Кодексом і відповідними законами України.

Згідно із ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Ст. 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

У пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди» зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Судом встановлено, що внаслідок кримінального правопорушення, вчиненого відповідачкою, позивач отримав та зазнав сильних душевних та моральних страждань у зв'язку із втратою рідної людини. Кримінальне правопорушення, вчинене відповідачкою призвело до того, що порушився звичайний, нормальний спосіб життя позивача та його сім'ї в цілому. При цьому, не дивлячись на те, що з часу вчинення кримінального правопорушення минув рік, відповідачка не вжила жодних заходів щодо відшкодування матеріальної і моральної шкоди та не сприяла усуненню негативних наслідків вчиненого нею кримінального правопорушення. Зазначене, на переконання суду, не може не відобразитись на характері та обсязі душевних та психічних страждань, яких зазнав та продовжує зазнавати позивач, крім того в запереченні на позовну заяву зазначила, що у зв'язку з відбуванням призначеного судом покарання не має можливості відшкодовувати шкоду завдану позивачу своїми неправомірними діями.

Отже, очевидним є те, що вчиненим відповідачкою кримінальним правопорушенням позивачу завдано моральної шкоди. При цьому, моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Будь - яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь - який її розмір може мати суто умовний вираз.

Відповідно до статей 10, 57-60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана за допомогою належних та допустимих доказів довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно зі ст. ст. 11, 212 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог, на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на це, ураховуючи характер та обсяг душевних і психічних страждань позивача, їх тривалість, суд вважає, що дану вимогу слід задовольнити частково в розмірі 50000 грн.

Аналіз досліджених у судовому засіданні та оцінених доказів переконують суд у тому, що позивачем доведено факт порушення відповідачкою її права, внаслідок чого позивачу було заподіяно матеріальну та моральну шкоду, а тому її позов належить задовольнити частково.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачки судові витрати.

Керуючись статтями 1, 3, 10, 11, 57-62, 79, 84, 88, 212-215, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки с. Великий Яблунець, Ємільчинського району Житомирської області, зареєстрованої в АДРЕСА_1, відбуває призначене судом покарання в Державній установі «Уманська виправна колонія (№ 129)», юридична адреса: 20300, вул. Енергетична, буд. 6, м. Умань, Черкаської області, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, жителя АДРЕСА_2, 71471 (сімдесят одну тисячу чотириста сімдесят одну) грн., із них: 21471 (двадцять одну тисячу чотириста сімдесят одну) грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 50000 (п'ятдесят тисяч) грн. на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2, на користь держави судовий збір в розмірі 1929 (одну тисячу дев"ятсот двадцять дев"ять) грн. 20 коп.

Копію заочного рішення направити відповідачці ОСОБА_2 рекомендованим листом не пізніше трьох днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Ємільчинський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду.

Суддя /підпис/

Копія вірна:

Суддя: Т. П. Прищепа