Справа № 307/2559/17
Провадження № 2/307/1479/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2017 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого Чопик В.В. при секретарі Олексій Я.В., з участю прокурора Варга І.В., відповідачки ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів цивільну справу за позовною заявою Тячівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Фінансового управління Тячівської районної державної адміністрації до ОСОБА_1 де третя сторона КЗ «Тячівська районна лікарня № 1» про стягнення збитків,

В С Т А Н О В И В :

Заступник керівника Тячівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Фінансового управління Тячівської районної державної адміністрації звернувся з позовом в суд до ОСОБА_1 де третя сторона КЗ «Тячівська районна лікарня № 1» про стягнення збитків, посилаючись на те, що ОСОБА_1 27.10.2016 року, близько 20 год., порушила вимоги п.п. 1.2, 1.5, 11.2, 11.3 та 2.3 ПДР України, а саме, керуючи автомобілем марки «Mersedes-Benz Sprinter 315 CDI», державний номерний знак НОМЕР_1, проїжджаючи в с. Нересниця по вул.. Грушевського біля будинку № 77, рухаючись по правій смузі руху у напрямку с. Вільхівці, з швидкістю близько 40-45 км/год, маючи технічну можливість оцінити дорожні умови та дорожню обстановку і уникнути наїзду, проявила неуважність до дорожньої обстановки, відволіклась від керування даним транспортним засобом, виїхала на зустрічну смугу руху, де передньою частиною автомобіля марки «Mersedes-Benz Sprinter 315 CDI», державний номерний знак НОМЕР_1, допустила наїзд на велосипедиста ОСОБА_2, яка рухалась у зустрічному напрямку, вїхавши у передню частину керованого нею велосипеда, у результаті чого потерпіла ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 923 від 16.11.2016 року відносяться до групи тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості та котрі знаходяться у прямому причинному звязку з діями водія ОСОБА_1, що підтверджується висновком судової авто технічної експертизи № 155/11 від 07.11.2016 р.

Ухвалою Тячівського районного суду від 05.12.2016 р., яка набрала законної сили 12.12.2016 р. ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України по нереабілітуючим підстава, а саме, за ст.. 46 КК України у звязку з примиренням винного з потерпілим.

Відповідно до довідки КЗ «Тячівська РЛ « 1», потерпіла ОСОБА_2 перебувала на лікуванні після ДТП 7 ліжко-днів, а сума витрат на проведення стаціонарного лікування ОСОБА_2 з районного бюджету складає 3449,81 грн. А тому просить суд стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь районного бюджету в особі Фінансового управління Тячівської районної державної адміністрації (р/р 0248, код 38028923, МФО 812016 ГУДКСУ в Закарпатській області) 3449,81 грн. збитків, заподіяних кримінальним правопорушенням за лікування потерпілого ОСОБА_2 та судові витрати по справі.

Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та просить їх задовольнити,

ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги визнала.

Представник третьої особи КЗ «Тячівська районна лікарня № 1» в судове засідання не зявився, причини своєї неявки суду не повідомив, а тому суд на підставі ст.. 169 ЦПК України справу розглянув у його відсутності.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Судом встановлено, що ухвалою Тячівського районного суду від 05.12.2016 р., яка набрала законної сили 12.12.2016 р. ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України по нереабілітуючим підстава, а саме, за ст.. 46 КК України у звязку з примиренням винного з потерпілим.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_1, потерпілий ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні після ДТП 7 ліжко-днів .

Відповідно до довідки КЗ «Тячівська РЛ « 1», потерпіла ОСОБА_2 перебувала на лікуванні після ДТП 7 ліжко-днів, а сума витрат на проведення стаціонарного лікування ОСОБА_2 з районного бюджету складає 3449,81 грн.

Відповідно до п.2 ст.121 Конституції України , на органи прокуратури України покладається представництво інтересів громадянина чи держави в суді у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 28 ЦПК України, особа, яка не пред'явила цивільного позову в кримінальній справі, а також особа , цивільний позов якої залишається без розгляду, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, при викладених обставинах, у звязку з тим, що відповідач не відшкодував завдані збитки, позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат № 11 від 07.07.1995 року, судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року.

Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.

Враховуючи зазначені обставини, з відповідача ОСОБА_1 на користь районного бюджету в особі Фінансового управління Тячівської районної державної адміністрації необхідно стягнути понесені витрати на лікування потерпілого від злочину в розмірі 3449,81 грн.

На підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_3 на користь держави також необхідно стягнути судовий збір в розмірі 640 гривень.

Керуючись ст. 10, 61 , ст.ст. 213-215 ЦПК України, ст.. 1167, ЦК України, суд ,-

УХВАЛИВ:

Позов Тячівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Фінансового управління Тячівської районної державної адміністрації задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь районного бюджету в особі Фінансового управління Тячівської районної державної адміністрації (р/р 0248, код 38028923, МФО 812016 ГУДКСУ в Закарпатській області) 3449,81 грн. збитків, заподіяних кримінальним правопорушенням за лікування потерпілого ОСОБА_2

Стягнути з ОСОБА_1 до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 640 гривень

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд шляхом подання заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з подальшим поданням апеляційної скарги протягом 20 днів.

Суддя: В.В.Чопик