Справа № 694/511/17
провадження 2/694/592/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

07.11.2017 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:

головуючої судді Сакун Д.І.,

секретаря Матвієнко А.А.,

за участю позивачки ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини,

в с т а н о в и в :

позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом в якому зазначила, що вона перебувала в незареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_3 Сторони мають неповнолітнього сина: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. В добровільних витратах повязаних з утриманням та вихованням дитини участі не приймає. Позивачка ОСОБА_1 з урахуванням позовних вимог просить стягувати з ОСОБА_3 на її користь на утримання неповнолітнього сина, аліменти щомісячно в розмірі 1000 грн. щомісяця, починаючи з дня подачі заяви до суду і до повноліття дитини.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Вказала, що відповідач добровільно ніякої допомоги ані грошима, ані речами не надає. За весь час з моменту коли сторони не проживають разом він приніс дитині лише тапочки та футболку. Просить позов задовольнити повністю.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, вказав, що відповідач ОСОБА_3 надає допомогу дитині у добровільному порядку та зазначив, що хоча дитина і проживає з позивачкою, проте докази перебування дитини на утриманні позивачки відсутні. Вказав, що відповідач є інвалідом, ніде не працює і на обліку у центрі зайнятості не перебуває. Просив у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення позивачки, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження неповнолітній ОСОБА_4 народився 04.06.2014 року в м. Варшава, Республіка Польща.

Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 29.11.2016 року відповідача ОСОБА_3 визнано батьком неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно довідки виданої виконкомом Неморозької сільської ради Звенигородського району Черкаської області № 534 від 18.05.2017 року неповнолітній ОСОБА_4 проживає разом з матірю ОСОБА_1 та знаходиться на її утриманні (а.с. 19).

Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК №536252 відповідачу встановлено третю групу інвалідності по причині загального захворювання, протипоказані значні фізичні навантаження та вплив несприятливих метеоумов.

В судовому засіданні також встановлено, що сторони разом не проживають і їхня спільна дитина проживає з матір'ю. Відповідач не надає позивачці матеріальну допомогу на утримання дитини (доказів протилежного не надано). На даний час син ОСОБА_5 знаходяться на утриманні позивачки.

Посилання представника відповідача на надання допомоги відповідачем у добровільному порядку не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, правом на подання відповідних доказів останній не скористався.

Як передбачено ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способи захисту визначені Сімейним Кодексом України.

Відповідно до положень ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. ч. 2, 3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦПК України).

Аліменти - це обов'язок утримання у визначених законом випадках одним членом сім'ї інших, які потребують цього.

За положеннями ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

За приписами ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 181 СК України (в редакції, що набрала законної сили 08 липня 2017 року), способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Статтею 182 СК України (в ред., що діє з 08 липня 2017 року) визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Крім того, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України в ред., що діє з 08 липня 2017 року).

За положеннями ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

При винесенні даного рішення суд враховував, що відповідач ніде офіційно не працює, його обмежену працездатність, те що він є інвалідом третьої групи і йому обмежені значні фізичні навантаження, (відсутність доказів, які могли б спростувати встановлені дані факти). Разом з тим, відповідачем не доведено фактів про намагання (бажання) працевлаштуватись на роботу, оскільки особи з III групою інвалідності відносяться до категорії працюючої групи. У Центрі зайнятості як особа, яка шукає роботу не зареєстрований, в зв'язку з чим відповідач не позбавлений можливості працевлаштуватися та забезпечувати належне утримання своїй дитині.

На думку суду, враховуючи вік відповідача, стан його здоровя, працездатність, наміри утримувати спільну з позивачем дитину, невизнання ним позову, а також принцип рівності прав та обовязків батьків щодо дитини, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково, визначивши розмір аліментів у сумі 800 грн., оскільки такий розмір аліментів не буде суперечити закону, та порушувати право дитини позивача, оскільки аліменти не будуть меншими ніж визначені законом. Розмір аліментів на кожну дитину не повинен бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку. Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» визначено, що прожитковий мінімум для дитини становить: вікoм до 6 років з 01 січня 2017 пo 30 квітня - 1355 грн., з 01 травня пo 30 листопада 1426 грн., з 01 грудня - 1492 грн.;

Як на думку суду, таке рішення є справедливим і таким, що постановлене виключно в інтересах неповнолітньої дитини. Крім того, слід зазначити, що відповідно до положень статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів.

Відповідно до положень ст. 367 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів в частині виплати за один місяць підлягає до негайного виконання.

Крім того, з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 640 грн. 00 коп., як передбачено ст.ст. 79, 88 ЦПК України та нормами Закону України «Про судовий збір».

На підставі ст.ст. ст.180,181,182,183 СК України та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 174, 208, 209, 212-215, 224, 226-228 ЦПК України суд,

в и р і ш и в:

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на неповнолітнього сина задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, який зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованої та проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, на утримання неповнолітнього сина: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 800 грн., щомісячно, що підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з дня подачі заяви до суду 27 квітня 2017 року і до повноліття дитини.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць.

Стягнути із ОСОБА_3 судовий збір в дохід держави в сумі 640 грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Черкаської області через Звенигородський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.І. Сакун