Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/1998/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.07.2017 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі: головуючого - судді Левка Т.Ю., секретар судового засідання - Роман К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Виноградові справу за позовною заявою ОСОБА_1 опіки та піклування ОСОБА_2 РДА, в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, до ОСОБА_2 міської ради, третя особа: служба у справах дітей ОСОБА_2 РДА, про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 опіки та піклування ОСОБА_2 РДА, в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, звернувся до суду з позовною заявою ОСОБА_2 міської ради, третя особа: служба у справах дітей ОСОБА_2 РДА, про визнання права власності на спадкове майно.

Вимоги позову мотивовано тим, що 04.03.2009 року померла ОСОБА_4, бабуся ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на день смерті проживала разом з онуком в АДРЕСА_1.

Неповнолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до смерті бабусі перебував в Ужгородському центрі професійно-технічної освіти на повному державному утриманні, який закінчив 25 травня 2017 року та здобув професію „столяр.

Відповідно до розпорядження голови ОСОБА_2 районної державної адміністрації від 11.03.2015 року № 72 ОСОБА_3 надано статус дитини-сироти, оскільки його мати ОСОБА_5 померла, а відомості про батька записані за вказівкою матері відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України.

Бабуся ОСОБА_3 за життя заповітного розпорядження не залишила.

ОСОБА_3 є єдиним спадкоємцем за законом щодо спадкового майна, яке складається із ? частини квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, яка належати покійній на підставі рішення виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради Закарпатської області від 27.03.2007 року № 151. ? частина цієї квартири на підставі вказаного рішення ОСОБА_2 міської ради має належати неповнолітньому ОСОБА_3, який прийняв спадщину, однак не може оформити право власності через нотаріальну контор у звязку з тим, що правовстановлюючий документ на садкове майно втрачений його покійною бабусею.

За таких обставин ОСОБА_1 опіки та піклування ОСОБА_2 РДА, в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, звернувся до суду та просить визнати за останнім право власності на квратиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_3.

Представник позивача ОСОБА_1 опіки та піклування ОСОБА_2 РДА в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд такі задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради про день, час та місце розгляду справи будучи повідомленим належним чином своєчасно, в судове засідання не з'явився, однак подав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність та визнання позовних вимог.

Представник третьої особи служби у справах дітей ОСОБА_2 РДА про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, своєчасно в судове засідання також не з'явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність та підтримання позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.169 ЦПК України необов'язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і, враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів та доказів і приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач у своїй позовній заяві, відповідачем позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.174 ЦПК України визнання ним позову прийнято судом.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування»: Органами опіки та піклування є районні, районні у містах Києві та Севастополі місцеві державні адміністрації, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад. ОСОБА_1 опіки та піклування забезпечують вирішення питань зокрема, соціального захисту і захисту особистих, майнових, житлових прав та інтересів дітей, подання заяв, клопотань, позовів про захист прав дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.

В судовому засіданні належними доказами встановлено, що 04.03.2009 року померла ОСОБА_4, бабуся ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка на день смерті проживала в ІНФОРМАЦІЯ_3. Разом з померлою проживав її онук, неповнолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Зазначені обставини підтверджуються свідоцтвом про смерть ОСОБА_4 від 06.02.2016 року, свідоцтвом про народження ОСОБА_3 від 29.12.1999 року, рішенням виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради Закарпатської області від 27 березня 2007 року за № 151.

На випадок смерті бабуся ОСОБА_3 заповітного розпорядження не залишила.

Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина на належне їй майно: ? частину квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2.

Дана квартира на підставі рішенням виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради Закарпатської області від 27 березня 2007 року за № 151 "Про приватизацію державного житлового фонду" була передана у приватну спільну сумісну власність спадкодавцю ОСОБА_4 та її внуку, неповнолітньому ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1.

До смерті бабусі неповнолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебував в Ужгородському центрі професійно-технічної освіти на повному державному утриманні. 25 травня 2017 року закінчив даний навчальний заклад здобувши професію „столяр.

Відповідно до розпорядження голови ОСОБА_2 районної державної адміністрації від 11.03.2015 року № 72 ОСОБА_3 надано статус дитини-сироти. Мати дитини - ОСОБА_5 померла 08.07.2012 року, що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФМ № 188981, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби ОСОБА_2 районного управління юстиції Закарпатської області 02.03.2015 року.

Відомості про батька неповнолітнього ОСОБА_3 записані за вказівкою матері відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, що стверджується довідкою відділу реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_2 районного управління юстиції Закарпатської області від 14.06.2009 року № 627/03-50.

Таким чином, неповнолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 є єдиним спадкоємцем після смерті своєї бабусі і в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК Цкраїни прийняв спадщину, оскільки на день смерті спадкодавця проживав з нею у спадковій квартирі.

Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз'яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Отримати свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті своєї бабусі неповнолітній ОСОБА_3 не має можливості, у зв'язку з тим, що правовстановлюючй документ на спадкове майно було втрачено спадкодавцем.

Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до п.37 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою ( ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Згідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1265 ЦК України, у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно,

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 3 статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Крім того, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703(в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених позивачем вимог та на підставі наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає, що неповнолітнім ОСОБА_3 на законних підставах набуто право власності на спадкове майно - ? частину вказаної вище квартири, а ? частина квартири належить йому як власнику, який втратив правовстановлюючий документ, а саме свідоцтво про право власності на нерухоме майно, на підставі рішення виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради Закарпатської області від 27.03.2007 року № 151.

Таким чином позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 169, 209, 213 - 215 ЦПК України, ст. ст. 16, 392, 1216, 1220, 1222, 12615, 1268, 1270 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 опіки та піклування ОСОБА_2 РДА, в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер картки фізичної особи - платника податків НОМЕР_1, право власності на квартиру загальною площею 61,8 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_4.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГоловуючийОСОБА_6