Провадження №2/523/518/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" липня 2017 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі

головуючого - судді Сувертак І.В.

при секретарі Мамренко Г.Г.

розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду №5 в місті Одесі

справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

Установив:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування вимог посилався на те, що 15 вересня 2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений Договір купівлі - продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1.

За Договором, ОСОБА_1 придбала трьохкімнатну квартиру, житловою площею 39,1 кв.м., загальною площею 72,2 кв.м.

Відповідно до інформаційної довідки від 21.09.2016р. за № 68575027 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, після укладання Договору, право власність належним чином було зареєстровано за позивачем. Вказану реєстрацію здійснив приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу в Одеській області ОСОБА_4, наділений необхідними повноваженнями за Законом.

Так, нотаріусом було внесено відповідний запис до Державного реєстру, про те, що на підставі Договору виникло права власності, за яким ОСОБА_1 стала єдиним власником трьохкімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1.

01 грудня 2016 року, позивачці стало відомо, відповідно до довідки № 450 про склад сімї, виданою Дільницею № 8 КП «ЖКС «ПЕРЕСИПСЬКИИ» Одеської міської ради, що у вказаній квартирі зареєстрований ОСОБА_2, який фактично там не мешкає.

Як зазначено позивачем, відповідач по справі є сином ОСОБА_3, який відповідно до Договору був власником вищевказаної квартири до моменту продажу ОСОБА_1

Відповідач станом на сьогоднішній день, зареєстрований в квартирі належній позивачу, але фактично там не проживає з моменту її продажу, тобто з 15 вересня 2016 року і по теперішній час.

Позивач вважає, що не проживаючи на спірній жилій площі, не маючи ніякого відношення до неї, не несучи ніяких витрат на утримання жилої площі, відповідач ОСОБА_2 втратив право користування нею.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлявся належним чином за місцем реєстрації. (а.с. 35,36).

Враховуючи вимоги ст.157 ЦПК України та ст.6 Конвенції Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності відповідача.

Вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд доходить висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15 вересня 2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, був укладений Договір купівлі - продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1. (а.с. 4-7).

За Договором, ОСОБА_1 придбала трьохкімнатну квартиру, житловою площею 39,1 кв.м., загальною площею 72,2 кв.м.

Відповідно до інформаційної довідки від 21.09.2016р. за № 68575027 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, після укладання Договору, право власність належним чином було зареєстровано за позивачем. Вказану реєстрацію здійснив приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу в Одеській області ОСОБА_4, наділений необхідними повноваженнями за Законом. (а.с. 8,9).

Так, нотаріусом було внесено відповідний запис до Державного реєстру, про те, що на підставі Договору виникло права власності, за яким ОСОБА_1 стала єдиним власником трьохкімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1.

01 грудня 2016 року, позивачці стало відомо, відповідно до довідки № 450 про склад сімї, виданою Дільницею № 8 КП «ЖКС «ПЕРЕСИПСЬКИИ» Одеської міської ради, що у вказаній квартирі зареєстрований ОСОБА_2, який фактично там не мешкає. (а.с. 26).

Відповідач станом на сьогоднішній день, зареєстрований в квартирі належній позивачу, але фактично там не проживає з моменту її продажу, тобто з 15 вересня 2016 року і по теперішній час.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

В силу ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий дім, квартира, інше приміщення, придатне для проживання у ньому (гуртожиток, готель та ін.) у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання" - громадянин України, а також іноземець чи особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язанні протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.

На підставі вищезазначеного, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги щодо визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, визнавши ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування жилим приміщенням у квартирі, котра розташована за адресою: АДРЕСА_2.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 10,11,14, 57-64 , 77, 169, 157, 158, 212- 215, 218, 294 ЦПК України, суд,-

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи, такою що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_3.

Дане рішення є підставою для зняття ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з реєстраційного обліку за квартирою №180 в будинку №70 по проспекту Добровольського в м.Одесі, в Державній міграційній службі України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд Суворовського району міста Одеси шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя