Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2017 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя

у складі головуючого судді Голубкової М.А.,

при секретарі Когут С.І.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Запорізької міської Ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом у якому зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла її тітка, ОСОБА_2, яка залишила заповіт на її користь. Спадщину у вигляді квартири АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_2 позивач прийняла, але оформити у позасудовому порядку не має можливості через відсутність правовстановлюючого документу на вищевказану квартиру, тому вимушена звернутись до суду.

У судове засідання сторони по справі не з`явились, про місце, день та час слухання справи були повідомлені своєчасно та належним чином, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, відповідач проти позову не заперечував, просив суд розглянути справу за відсутності представника Запорізької міської ради відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Виходячи з наведених обставин, суд розглядає справу у відповідності до ст.ст. 197, 224 ЦПК України у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами.

Всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Запорізької міської Ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом підлягають задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного.

У відповідності зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами.

Відповідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частинами 1, 2 ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Частиною 1 ст. 1298 ЦК України встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до глави 10 п. 4.15 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5 передбачено, що «видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання оригіналів правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкоємцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна».

Якщо нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" також роз'яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" має місце роз'яснення щодо розгляду цивільних спорів, зокрема, у випадку неможливості спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. За змістом цих роз'яснень видно, що не міститься прямої заборони щодо визнання судом права власності за спадкоємцем на нерухоме майно в разі, коли спадкодавець на законних підставах володів та користувався цим майном, але відсутній оригінал правовстановлюючого документу або в силу об'єктивних причин спадкодавець не встиг за життя здійснити реєстрацію нерухомого майна в БТІ.

Судом встановлено, що 27.01.2016 року померла ОСОБА_2. ОСОБА_2 залишила заповіт від 24 січня 2013 року, реєстровий № 4-36, посвідчений державним нотаріусом П`ятої Запорізької державної нотаріальної контори, на користь позивача. Дітей та чоловіка ОСОБА_2 не мала, інші спадкоємці, окрім позивача, в тому числі, особи, що мають право на обов'язкову частку у спадщині, після її смерті - відсутні.

До спадкової маси після смерті ОСОБА_2 увійшло нерухоме майно у вигляді квартири АДРЕСА_1, яка належала спадкодавиці на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого Запорізьким відділом Придніпровської залізниці 30 січня 1998 року за № 2232, реєстрація в ОП ЗМБТІ від 25 березня 1998 року.

Спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 позивач у встановленому законом порядку прийняла. На підставі заяви позивача про прийняття спадщини за заповітом П`ятою Запорізькою державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа 59752097. Постановою П`ятої Запорізької державної нотаріальної контори від 25 квітня 2017 року за № 1160/02-31 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 на спадкове майно з підстав відсутності оригіналів документів на квартиру АДРЕСА_1.

Суд приходить до висновку, що відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на майно, що увійшло до складу спадщини не є перешкодою для задоволення позовних вимог. Беручи до уваги, наявність у позивача права на спадкування після смерті ОСОБА_2, прийняття позивачем спадщини у встановленому законом порядку, належність майна, щодо якого заявлені позовні вимоги, спадкодавцю, на день її смерті, наявність мотивованої відмови нотаріуса у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, оскільки вимоги позивача є законними і обґрунтованими, не порушують прав, свобод чи інтересів інших осіб, обраний спосіб позивачем спосіб захисту повністю узгоджується з передбаченим ст. 16 ЦК України та спрямований на захист спадкових прав позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 208, 213-215, ЦПК України, ст. ст. 1217, 1261 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, іпн НОМЕР_1, право власності на квартиру АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом після смерті, ІНФОРМАЦІЯ_2 року, тітки, ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: М.А. Голубкова