АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 689/556/17
Провадження № 22-ц/792/1352/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Костенка А.М.,

суддів: Талалай О.І., Грох Л.М.,

секретар Задвірний В.І.

з участю позивача, його представника, відповідача

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 689/556/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 7 червня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третіх осіб на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про виселення із житлового будинку

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з апеляційною скаргою, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

В березні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про виселення ОСОБА_2 із житлового приміщення, в обґрунтування позову позивач зазначала, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину вона є власником житлового будинку із господарчими будівлями та спорудами, що розташований по вул. Хмельницька, 1 в с. Антонівці, Ярмолинецького району, разом з нею в будинку проживають її донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, племінниця та двоє братів, ОСОБА_3 та ОСОБА_2. Один з братів, ОСОБА_2, хворіє на відкриту форму туберкульозу, постійно зловживає спиртними напоями, крім того, постійно бє її, шкодить майно в будинку, погрожує фізичною розправою, з огляду на такі обставини, ОСОБА_1 просила виселити ОСОБА_2 із належного їй житлового будинку, як особу, що постійно порушує правила спільного співжиття всіх мешканців будинку.

Рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 7 червня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_1 не погодилася з таким рішення суду першої інстанції подала апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, оскільки судом не прийнято до уваги всі докази по справі не дано їм належної оцінки. Апелянт, зазначає, що в матеріалах справи відсутні довідки, які просив долучити відповідач щодо отриманої ним групи інвалідності, що є доказом про отримання ним пенсії по інвалідності, отже існування в нього певного джерела

___________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_5 Провадження № 22-ц/792/1352/17

Доповідач Костенко А.М. Категорія № 44

доходу. Не дослідив суд, надані нею докази щодо неодноразового виклику працівників поліції для вирішення конфліктних ситуацій, які виникали між нею та відповідачем, не зясовано які заходи впливу були застосовані до ОСОБА_2 з приводу його неправомірної поведінки відносно мешканців будинку, не прийнято до уваги, факт пошкодження ним майна. Посилається апелянт, на порушення судом норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому рішення суду першої інстанції з огляду на вимоги ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення, про задоволення її позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину є власником житлового будинку з господарськими спорудами по вул. Хмельницькій, 1 в с. Антонівці Ярмолинецького району Хмельницької області.

В даному будинку зареєстровано місце проживання, крім власниці будинку, її дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, її братів : ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

ОСОБА_2 хворіє на туберкульоз, в звязку з чим він проживає не в самому будинку, а в приміщенні літньої кухні, що не заперечується сторонами.

Постановою Ярмолинецького районного суду від 10 квітня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме в тому, що він вчинив насильство в сімї, ображав нецензурними словами свою сестру ОСОБА_1, чим завдав шкоди її психічному здоровю, провадження по справі було закрито.

З наданих висновків та листів органів поліції, не вбачається застосування дієвих заходів попередження щодо систематично руйнування чи псування жилого приміщення, використання його не за призначенням, систематичного порушенням правил співжиття. В основному дані документи стосуються відмови працівників Ярмолинецької ЦРЛ відвезти відповідача у протитуберкульозний диспансер, його відмови їхати на лікування, по одному зверненню позивача щодо пошкодження вікна, органами поліції зроблено висновок про випадкове пошкодження вікна, наявність між сторонами цивільно-правових відносин.

Відповідно до ст. 157 Житлового кодексу членів сімї власника житлового будинку може бути виселено в випадках, передбачених ч. 1 ст. 116 Житлового кодексу. Виселення проводиться в судовому порядку без надання іншого житла.

Згідно зі ч. 1 ст. 116 ЖК Української РСР якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Тобто для застосування норм цієї статті необхідна наявність двох умов: систематичне порушення правил співжиття, а також вжиття заходів попередження або громадського впливу, які не дали позитивних результатів.

Під заходами впливу маються на увазі заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача.

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» під час вирішення справ про виселення на підставі ст. 116 ЖК Української РСР осіб, які систематично порушують правила співжиття та роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід керуватися тим, що під час тривалої антигромадської поведінки виселення винного може статися під час повторного порушення, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Серед таких визначені заходи попередження, що застосовуються судами, прокуратурами, органами внутрішніх справ тощо.

З врахування всіх обставин справи та вимог чинного законодавства, суд першої інстанції правильно врахував наведене та вважав, що підстави для виселення відповідача відсутні, оскільки позивачкою не доведено, що відповідач саме систематично порушує правила співжиття, робить неможливим спільне проживання з ним в одному житловому будинку, що до відповідача застосовувались будь-які заходи запобігання чи громадського впливу.

Крім того, відповідач проживає не в житловому будинку позивача, а живе в окремому господарському приміщенні літньої кухні.

Доводи апеляційної скарги, що відповідач не є членом сімї позивача не ремонтує будинок та не приймає участі в його утриманні, слід відхилити, оскільки вказані доводи не були підставою позову та предметом дослідження в суді першої інстанції. Обґрунтовуючи позов позивач послалась лише на норми ст.ст. 116, 157 Житлового кодексу, а саме систематичне порушення правил співжиття, які неможливим для позивача і членів її сімї проживання з відповідачем в одному будинку.

Не заслуговують на увагу і твердження апелянта про доведеність її позовних вимог щодо систематичного порушення правил співжиття та вжиття заходів попередження або громадського впливу, оскільки дані твердження спростовуються матеріалами справи та беззаперечних доказів систематичності дій відповідача в розумінні ст. 116 Житлового кодексу судом не здобуто.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду і посилання апелянт на порушення судом норм ЦПК України, оскільки у відповідності до ч. 3 ст. 309 ЦПК України такі порушення є підставою для скасування рішення суду лише якщо вони призвели до неправильного вирішення справи.

Рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги на вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 7 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий (підпис) А.М. Костенко

Судді (підпис) Л.М. Грох

(підпис) ОСОБА_6

Згідно з оригіналом ОСОБА_7