Справа № 462/3297/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2017 року м.Львів

Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Кирилюк А.І.

при секретарі Фрейдун А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 / про визначення частки у спільній сумісній власності,

встановив:

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить визначити, що частка співвласника спільної сумісної власності ОСОБА_6 на будинок площею 130,70 кв.м та на земельну ділянку площею 0,0395 га по вул. Кавказькій, 21 у м. Львові становить 61/200 ідеальну частку. В обґрунтування позовних вимог покликаються на те, що будинок, 21 по вул. Кавказькій у м. Львові належить на праві спільної сумісної власності відповідачу ОСОБА_2, третім особам - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, яка померла 16.05.2016 р. Згідно висновку ЛКП ЛОР «БТІ та ЕО» від 13.03.2003 р. співвласникам ОСОБА_3 та ОСОБА_6 належать приміщення, які становлять 61% від будинковолодіння або 61/100 ідеальну частку; співвласникам ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 39% від будинковолодіння або 39/100 ідеальної частки. Загальна площа будинку на даний час становить 130,70 кв.м. Крім цього, померла ОСОБА_6 була співвласницею земельної ділянки площею 0,0395 га. Згідно заповіту від 24.03.2014 р. ОСОБА_6 заповіла все належне їй на день смерті майно позивачу ОСОБА_1 У звязку із відсутністю свідоцтва про право власності із визначеними частками, нотаріусом було відмовлено позивачу в оформленні свідоцтва про право на спадщину. Відповідач не дає своєї згоди на визначення часток. Відтак, позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав та просить позов задоволити.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю покликаючись на мотиви наведені в позовній заяві. Просила позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, викладених у письмових запереченнях, долучених до матеріалів справи. Просив відмовити у задоволенні позову повністю.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд виходить з наступного.

Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 ЦПК України. Доказами, згідно ст.57 ЦПК України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановляються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Судом встановлено, що будинок, 21 по вул. Кавказькій у м. Львові загальною площею 104,20 кв.м. належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 та членам його сім'ї ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про право власності на будинок № 09726-3 від 24.12.1996 р. /а.с.7/

Згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 155693 співвласниками земельної ділянки по вул. Кавказька, 21 у м. Львові, цільове призначення якої обслуговування житлового будинку, є ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_2 /а.с.8-9/

Як вбачається з долученого до матеріалів справи копії свідоцтва про смерть серії І-СГ № 434590 ОСОБА_6 померла 16.05.2016 р., про що зроблено актовий запис №748 /а.с.14/

Відповідно до змісту заповіту, ОСОБА_6 на випадок своєї смерті зробила розпорядження, згідно якого все її майно, що буде належати їй на день смерті і на що за законом вона буде мати право, заповіла ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с. 13/

З долученої до матеріалів справи постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса ОСОБА_8 вбачається, що ОСОБА_1 відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_6, на частку будинку №21 по вул. Кавказькій у м. Львові, у звязку з відсутністю документів, а саме, в яких визначено розмір частки спадкодавця у житловому будинку №21 по вул. Кавказькій у м. Львів, на частку якого необхідно видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

Згідно ч. 1, 2 ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності та поділ. У разі виділу частки із майна, поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Частиною 4 статті 120 Земельного кодексу України передбачено, що в разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Суд не приймає до уваги покликання позивача на те, що загальна площа спірного будинку становить 130,70 кв.м., оскільки жодних доказів узаконення самочинної добудови у даному будинку суду не надано, а розпорядження Залізничної районної адміністрації від 30.10.1996 р. №790 Про розгляд заяв громадян, які здійснили самовільне будівництво, не є правовстановлюючим документом на право власності, а лише дозволом на експлуатацію самочинної добудови. /а.с.5/

Крім цього, суд критично оцінює долучений до матеріалів справи висновок ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» № 5/1113 від 13.03.2003 р. про визначення ідеальних долей між співвласниками /а.с.11/, оскільки таким передбачено, що співвласники при наявності спору щодо розміру часток мають звернутися до суду, такий укладений ще у 2003 році, а тому не відображає реального волевиявлення співвласників на даний час, відтак, не може прийматися судом як належно оформлена домовленість співвласників будинку.

З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що позовна вимога щодо визначення частки співвласника у спільній сумісній власності ОСОБА_6, яка померла 16.05.2016 р. у будинку №21 по вул. Кавказька у м. Львові підлягає частковому задоволенню, а саме її частка у спірному будинку загальною площею 104,2 кв.м. та у земельній ділянці, для обслуговування такого складають 1/5.

Керуючись ст. 10, 11, 57, 60, 209, 212-215 ЦПК України, ст. 15, 16, 368, 370 ЦК України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Визначити, що частки співласника у спільної сумісної власності ОСОБА_6, що померла 16 травня 2016 року:

- у однокімнатному будинку, загальною площею 104,2 кв.м, за адресою м.Львів, вул. Кавказька, 21 та у земельній ділянці, площею 0,0395 га (кадастровий номер :05:005:0111), за адресою м.Львів, вул. Кавказька, 21, складають 1/5 (одна п'ята) частку.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова шляхом подачі в десяти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 3 ст. 209 ЦПК України сторони можуть ознайомитися з повним текстом рішення суду протягом пяти днів з дня закінчення розгляду справи.

Повний текст рішення складено 27.07.17

Суддя: (підпис). З оригіналом згідно.

Суддя: