Номер провадження:№ 22-ц/785/5053/17 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Ващенко Л. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого Ващенко Л.Г.

суддів Вадовської Л.М., Плавич Н.Д.

при секретарі Ярахмедові Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Маловасилівської сільської ради Любашівського району Одеської області на рішення Любашівського районного суду Одеської області від 19 квітня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Маловасилівської сільської ради Любашівського району Одеської області, треті особи: відділ Держгеокадастру у Любашівському районі Одеської області, Любашівська районна державна адміністрація Одеської області, Головне управління Держгеокадастру в Одеській області, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про припинення права колективної власності на земельну ділянку і визнання таким, що втратив чинність державний акт на право колективної власності на землю,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся із позовом про припинення права колективної власності на земельну ділянку, і, остаточно уточнивши вимоги, просив: припинити право колективної власності на земельні ділянки, розташовані на території Маловасилівської сільської ради Любашівського району Одеської області (за межами населеного пункту), які не підлягали поділу та не підлягали паюванню загальною площею 2 315,9 га, зазначені у Державному акті на право колективної власності на землю серії ОД, виданого колишньому колективному сільськогосподарському підприємству «Москва» (далі-КСП «Москва»); визнати таким, що втратив чинність державний акт на право колективної власності на землю серії ОД від 26.12.1995 року, виданого КСП «Москва» на земельні ділянки загальною площею 2 315,9 га землі, які не підлягали паюванню та залишились нерозподіленими між членами колишнього КСП «Москва».

Позов обґрунтовано тим, що у серпні 2016 року, позивач, у своїх інтересах, звернувся до відділу Держгеокадастру у Любашівському районі Одеської області (далі-відділ Держгеокадастру) та Головного управління Держгеокадастру в Одеській області (далі-ГУ Держгеокадастру) із заявами про надання йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у приватну власність для ведення селянського господарства площею 2 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення, які перебували у колективній власності колишнього КСП «Москва» і розташовані на території Маловасилівської сільської ради Любашівського району Одеської області.

Під час розгляду заяв позивача було встановлено, що земельна ділянка, за бажаним місцем розташування перебуває у колективній власності на підставі Державного акту на право колективної власності на землю серії ОД, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю під №11 від 26.12.1995 року за КСП «Москва загальною площею 5155 га.

ГУ Держгеокадастру відмовило позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у приватну власність для ведення селянського господарства площею 2 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення через наявність Державного акту на землю від 26.12.1995 року.

Посилаючись на те, що КСП «Москва» на обліку не перебуває, наявність Державного акту на землю від 26.12.1995 року перешкоджає йому реалізувати його право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення селянського господарства, у чинному законодавстві відсутнє поняття форми власності як «колективна» і діючим законодавством не визначена підстава для припинення права власності на землю через відсутність такої форми власності як «колективна», однак виходячи з положень ст. 8 Конституції України щодо принципу верховенства права і завдань судочинства та ст. 5 ЗК України, позивач просив позов задовольнити.

Представник позивача підтримав позов у судовому засіданні в суді першої інстанції.

Представники відповідача - Маловасилівської сільської ради Любашівського району Одеської області (далі-Сільрада) позов не визнали.

Представник третьої особи ГУ Держгегокадастру заперечень на позов не подав.

Треті особи: представник відділу Держгеокадастру, представник Любашівської районної державної адміністрації Одеської області, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 не приймали участі у судовому засіданні в суді першої інстанції.

Рішенням Любашівського районного суду Одеської області від 19.04.2017 року позов задоволено: суд припинив право колективної власності на земельні ділянки, розташовані на території Маловасилівської сільської ради Любашівського району Одеської області (за межами населеного пункту), які не підлягали поділу та не підлягали паюванню загальною площею 2 315,9 га, зазначені у Державному акті на право колективної власності на землю серії ОД, виданого колишньому КСП «Москва» і визнав таким, що втратив чинність державний акт на право колективної власності на землю серії ОД, від 26.12.1995 року, виданого КСП «Москва» на земельні ділянки загальною площею 2 315,9 га землі, які не підлягали паюванню та залишились нерозподіленими між членами колишнього КСП «Москва».

В апеляційній скарзі представник Сільради просить рішення суду скасувати, постановити нове рішення про відмову у позові, посилаючись на незаконність рішення суду, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення судом норм матеріального права ст. 140, 153 ЗК України, ст. 7 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» від 14.02.1992 року.

У засіданні колегії суддів: представники Сільради скаргу підтримали; представник позивача скаргу не визнав, третя особа ОСОБА_8 скаргу підтримав.

Рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення на підставі ст. 309 ч.1 п.п.3,4 ЦПК України.

За змістом ст. 309 ч.1 п.п.3,4 ЦПК, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Позивач, остаточно уточнивши вимоги, просив : припинити право колективної власності на земельні ділянки, розташовані на території Маловасилівської сільської ради Любашівського району Одеської області (за межами населеного пункту), які не підлягали поділу та не підлягали паюванню загальною площею 2 315,9 га, зазначені у Державному акті на право колективної власності на землю серії ОД, виданого колишньому КСП «Москва»; визнати таким, що втратив чинність державний акт на право колективної власності на землю серії ОД, від 26.12.1995 року, виданого КСП «Москва» на земельні ділянки загальною площею 2 315,9 га землі, які не підлягали паюванню та залишились нерозподіленими між членами колишнього КСП «Москва» з тих підстав, що КСП «Москва» на обліку не перебуває, наявність Державного акту на землю від 26.12.1995 року перешкоджає йому реалізувати його право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення селянського господарства, у чинному законодавстві відсутнє поняття форми власності як «колективна» (а.с.3-5,119-120).

Колегія суддів дійшла висновку про відмову позивачу у задоволенні позову зважаючи на наступне.

Між сторонами виникли правовідносини з припинення права колективної власності на землю, які регулюються нормами ЗК України у редакції 1990 року (втратив чинність з 01.01.2002 року) і ЗК України у редакції 2001 року, Законом України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» від 14.02.1992 року, Указом Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям від 08.08.1995 року. Згідно зі ст. ст. 3,5 ЗК України у редакції 1990 року, власність на землю в Україні має такі форми: державну, колективну, приватну. Усі форми власності є рівноправними. Земля може належати громадянам на праві колективної власності. Субєктами права колективної власності на землю є сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, садівницькі товариства, сільськогосподарські акціонерні товариства, у тому числі створені на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Розпорядження земельними ділянками, що перебувають у колективній власності громадян, здійснюється за рішенням загальних зборів колективну співвласників. У колективну власність можуть бути передані землі колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, землі садівничих товариств за рішенням загальних зборів цих підприємств, кооперативів, товариств. Земля передається у колективну власність безплатно. Об'єктами права колективної власності підприємства є земля, інші основні та оборотні засоби виробництва. Майно у підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам. Суб'єктом права власності у підприємстві є підприємство як юридична особа, а його члени - в частині майна, яку вони одержують при виході з підприємства. Підприємство самостійно володіє, користується і розпоряджається належними йому об'єктами власності. Право колективної власності здійснюють загальні збори членів підприємства, збори уповноважених або створений ними орган управління підприємства, якому передано окремі функції по господарському управлінню колективним майном. Право власності підприємства охороняється законом. Належне йому майно може бути передано державним, кооперативним та іншим підприємствам, організаціям і громадянам за рішенням загальних зборів членів підприємства або зборів уповноважених (ст. ст. 7, 8Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» від 14.02.1992 року).

Відповідно до п.1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям від 08.08.1995 року, визначено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей. До земель сільськогосподарського призначення належать: а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо). Підставами припинення права власності на земельну ділянку є: а) добровільна відмова власника від права на земельну ділянку; б) смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця; в) відчуження земельної ділянки за рішенням власника; г) звернення стягнення на земельну ділянку на вимогу кредитора; ґ) відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб; д) конфіскація за рішенням суду; е) не відчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених ЗК України. Власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. У випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами України, допускається викуп земельної ділянки. При цьому власникові земельної ділянки відшкодовується її вартість (ст. ст. 22, 140, 153 ЗК України у редакції 2001 року).

Колегією суддів встановлено, що 26.12.1995 року Сільрадою видано Державний акт на право колективної власності на землю КСП «Москва», відповідно до якого у колективну власність КСП «Москва» передано 5 155 га землі в межах, згідно із планом. Державний акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за №11 (а.с.10-13).

На час проведення паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарських підприємств, установ, організацій, зокрема і в КПС «Москва», ЗК України у редакції 1990 року (ст. 3 ЗК України у редакції 1990 року, втратив чинність з 01.01.2002 року), ЦК України у редакції 1963 року (ст. 86 ЦК України у редакції 1963 року, втратив чинність з 01.01.2004 року) і Закон України «Про власність» (ст. 2 Закону України «Про власність», втратив чинність з 20.06.2007 року) визначали такі форми власності, як: приватна, колективна та державна.

Відповідно до ст. 23 ЗК України у редакції 1990 року, право власності або право постійного користування землею посвідчувались державними актами, які видавались і реєструвались, у тому числі, сільськими Радами народних депутатів.

Державний акт на право колективної власності на землю видавався колективному сільськогосподарському підприємству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства і у колективній власності громадян, до державного акта додавався список цих громадян.

Паювання переданих у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам земель здійснювалось, у тому числі, на підставі: Указу Президента України від 1011.1994 року «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва»; Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» від 08.08.1995 року.

У 1998 році розроблена Схема поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) КСП «Москва». Із загальної площі 5 155 га земель колективної власності підлягали поділу 2 839,1 га ріллі і не підлягали поділу 2 315,9 га (пасовища, тутовники, сіножаті, інші землі). Згідно списку членів КСП «Москва» всі 505 осіб, члени КСП, отримали сертифікати на право земельну частку (пай) на площу 2 839,1 га, з них 497 отримали державні акти на право власності на земельні ділянки замість сертифікатів на площу 2 795,26 га. Із земель, що не підлягали поділу залишились земельні ділянки загальною площею 43,84 га, які станом на час розгляду справи у суді не розподілені між членами КСП «Москва» і продовжують залишатись у колективній власності (а.с.21-23,121).

Відповідно до рішення загальних зборів колишніх членів КСП «Москва» від 14.04.2017 року, земельні ділянки площею 2 315,9 га , які не підлягали поділу і використовувались колишніми членами КСП сумісно, підлягають оформленню з правом спільної сумісної власності, а рішенням Сільради від 18.04.2017 року погоджено питання щодо оформлення права спільної часткової власності на земельні ділянки, які не підлягали поділу і використовувались членами КСП «Москва» (а.с.128-179).

Оскільки земельна ділянка площею 5 155 га у грудні 1995 року передана у колективну власність членів КСП «Москва» відповідно до вимог чинного на той час законодавства, Державний акт на право колективної власності на землю КСП «Москва» від 26.12.1995 року також видано відповідно до вимог законодавства на час його видачі, з 1995 року і станом на час розгляду справи у суді земельні ділянки площею 2 315,9 га, які не підлягали поділу, спільно використовувались членами колишнього КСП, у квітні 2017 року члени колишнього КСП прийняли рішення про оформлення права спільної часткової власності на земельні ділянки, які не підлягали поділу розміром 2 315,9 га, відсутні правові підстави для припинення права колективної власності на земельну ділянку і визнання таким, що втратив чинність Державний акт на право колективної власності на землю КСП «Москва» від 26.12.1995 року.

Так, підставами припинення права власності на земельну ділянку є: а) добровільна відмова власника від права на земельну ділянку; б) смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця; в) відчуження земельної ділянки за рішенням власника; г) звернення стягнення на земельну ділянку на вимогу кредитора; ґ) відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб; д) конфіскація за рішенням суду; е) не відчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених ЗК України (ст. 140 ЗК України у редакції 2001 року).

Зважаючи на те, що підстави для припинення права власності на земельну ділянку визначені законом ст. 140 ЗК України у редакції 2001 року і розширеному тлумаченню не підлягають, - вимоги позивача про припинення права власності на земельну ділянку і визнання таким, що втратив чинність державний акт на право колективної власності на землю від 26.12.1995 року з підстав того, що КСП «Москва» не перебуває на обліку, наявність Державного акту на землю від 26.12.1995 року перешкоджає позивачу реалізувати його право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення селянського господарства, у чинному законодавстві відсутнє поняття форми власності як «колективна», як такі, що не ґрунтуються на законі, задоволенню не підлягають.

За таких обставин, колегія суддів відмовляє у позові за його необґрунтованістю.

Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про задоволення позову, висновки суду не відповідають обставинам справи і вимогам закону, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового з підстав, які викладені в мотивувальній частині рішення суду.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.п.3,4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника Маловасилівської сільської ради Любашівського району Одеської області задовольнити.

Рішення Любашівського районного суду Одеської області від 19 квітня 2017 року -

скасувати.

Відмовити ОСОБА_2 у позові до Маловасилівської сільської ради Любашівського району Одеської області про припинення права колективної власності на земельну ділянку і визнання таким, що втратив чинність державний акт на право колективної власності на землю колективного сільськогосподарського підприємства «Москва» від 26.12.1995 року.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

Рішення апеляційного суду може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України із розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області Л.Г. Ващенко

ОСОБА_9

ОСОБА_10