Справа № 487/1781/17
Провадження № 2/487/1319/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2017 року Заводський районний суд міста Миколаєва у складі: головуючого судді - Нікітіна Д.Г., при секретарі - Оцабера М.С., Ігнатьєві А.О., Плетенчук О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

29.03.2017 року ОСОБА_3 звернулася до Заводського районного суду м.Миколаєва із позовом до ОСОБА_2 про усунення права на спадкування.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що вона є власником 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1, вказану частину будинку позивачка прийняла у спадок за заповітом після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року. А власником іншої ? частини вказаного будинку №51 був ОСОБА_5, чоловік померлої ОСОБА_4., на підставі договору про право на забудову від 18.07.1960 року, реєстровий №8319. ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, після смерті залишив заповіт, за яким все належне йому майно на день смерті заповідав позивачу - ОСОБА_3, заповіт був посвідчений державним нотаріусом Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори Біцюк Т.Є. Відповідно до цього заповіту від 11.05.2006 року, спадкодавець - ОСОБА_5 вказав, що бажає усунути від права на спадкування відповідно до ч.2 ст.1235 ЦК України свою доньку - відповідачку ОСОБА_2

Як зазначав позивач, після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина у вигляді ? частки житлового будинку АДРЕСА_1 06 березня 2017 р. позивач звернулася до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Біцюк Т.Є. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті спадкодавця - ОСОБА_5.

Постановою від 06.03.2017 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про на спадщину за законом у зв'язку із тим, що у спадкодавця є дочка - відповідач, яка згідно із наданою довідкою від 23.11.2016 року, була зареєстрована разом зі спадкодавцем у спірному будинку і у зв'язку із цим, має право на обов'язкову долю у спадщині, так як на момент смерті батька їй виповнилося 55 років (вона досягла пенсійного віку).

Посилаючись на викладене, позивач просила усунути ОСОБА_2 1957 р.н. від права на спадкування обов'язкової частини у спадщині, яка відкрилась після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року у м. Миколаєві.

Позивач і представник позивача ОСОБА_7 у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити.

Відповідач разом зі своїм представником позовні вимоги не визнали в повному обсязі.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до довідки ЛКК ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року у віці 85 років, він був інвалідом 1 групи, переніс геморролічний інсульт (19.10.2005 року) і останні роки тяжко хворів на атеросклеротичну хворобу серця, був обмежений в русі і паралізований. Згідно цієї ж медичної довідки, він потребував постійного стороннього догляду, оскільки сам вже не міг себе обслуговувати. А відповідач - ОСОБА_2 є його єдиною донькою.

Крім того, позивач в судовому засіданні зазначила, що це в березні 2006 року відповідач - ОСОБА_2 відмовилася від догляду за батьками - матір'ю ОСОБА_8 та батьком ОСОБА_5 та виявила бажання виїхати і проживати від них окремо. Про що написала розписку від 23.03.2006 р. про відмову від догляду, факт написання якої сама відповідач визнала. Тому, всі зобов'язання по догляду за ними взяла на себе позивач, яка і в подальшому переїхала мешкати до них, а з 2006 року і до моменту смерті ОСОБА_5 постійно проживала, доглядала за ними, здійснювала поховання обох батьків відповідачки.

Також позивач в судовому засіданні зазначала, що тривалий час через похилий вік ОСОБА_5 не міг доглядати, за собою і останні 11 років, був прикутий до ліжка, знаходячись в безпорадному стані. За останні п'ять років до моменту його смерті, донька ОСОБА_2 з'являлася лише для вчинення сварок та для та пред'явлення претензій щодо спадщини. Позивач вважає, що відповідач усунулась від свого обов'язку щодо утримання батька, залишаючи його у безпорадному стані.

У судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, які зазначали, що саме позивачка доглядала за подружжям ОСОБА_5 і ОСОБА_4, готувала їм їжу, прала білизну та одяг, купувала одяг, продукти харчування і ліки, знаходилася із ОСОБА_5 в лікарні, коли він перебував на стаціонарі, відвідувала із ним лікарів, вирішувала всі їхні побутові питання та проблеми. Свідок ОСОБА_9 пояснила, що спадкодавець ОСОБА_5 неодноразово звертався до комітету самоорганізації населення із заявами про притягнення до відповідальності його доньки ОСОБА_2 через неналежний догляд за ним.

Свідки з боку відповідача ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 пояснили, що знають про обставини справи зі слів відповідачки і присутні при спілкуванні відповідачки та батька не були, тому яким саме чином вона його доглядала їм відомо лише з її слів.

Судом також було встановлено, що відповідачка до теперішнього часу зареєстрована в спірному будинку АДРЕСА_1 хоча вже тривалий час в ньому не проживає, про що вона сама підтвердила у судовому засіданні, а фактично вона мешкає за адресою: АДРЕСА_1. Але оскільки вона була зареєстрована на момент смерті з батьком, то вважається, що вона проживала разом із ним до моменту його смерті, та фактично вступила в управління спадковим майном і прийняла спадщину після смерті батька.

Судом також було встановлено, що відповідачка не мешкає в будинку АДРЕСА_1 з 2001 року. Вказане підтверджується показами свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, які зазначили, що ОСОБА_2 не проживає з 2001 року, і навідувала батька не регулярно, а якщо і з'являлася то лише для вчинення сварок з приводу спадкового майна.

Дослідивши матеріали справи суд з'ясував, що Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва було встановлено від 21 березня 2012 року у справі №2/1412/1882/12 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_17. про визнання права власності на нерухоме майно наступне: «ОСОБА_2 виїхала в 2001 році до квартири своєї сестри, а сестра переїхала проживати до її батьків по АДРЕСА_1. І в квартирі АДРЕСА_2 і ОСОБА_2, мешкає понад 15 років».

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов від 04.08.2013 року, у житловому будинку АДРЕСА_1, житловий будинок загальною площею - 49,9 кв.м., в якому мешкають: в кімнаті житловою площею 9,8 км.м.: ОСОБА_17., ОСОБА_12, ОСОБА_18; в кімнаті житловою площею 15,3 кв.м. мешкає ОСОБА_5 ОСОБА_2 зареєстрована за даною адресою, але не проживає в ній з 2001 року. Догляд за батьком ОСОБА_5 не здійснює,матеріальної допомоги не надає».

Суд вважає, що у судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_2,усунулась від виконання обов'язку щодо утримання свого батька, ухилилась від надання допомоги батькові, який через похилий вік знаходився в безпорадному стані, та був прикутий до ліжка, так як зовсім не міг себе обійти.

За таких обставин є усі законні підстави для усунення її від права на спадкування після смерті батька ОСОБА_5.

Згідно з ч.5 ст.1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилилась від надання допомоги спадкодавцю, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані

Виходячи зі змісту зазначеної норми закону, лише при одночасному настанні таких обставин як ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво, а також доведеності зазначених фактів у їх сукупності, спадкоємець може бути усунений від права на спадщину.

Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв'язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Відповідно до ч.3 ст.1224 ЦК України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти( усиновлені), а також інші особи, які ухиляються від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

З урахуванням викладеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно з ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 640 грн. 00 коп. судового збору.

Керуючись ст.ст. 209, 213-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування - задовольнити.

Усунути ОСОБА_2 1957 р.н. від права на спадкування обов'язкової частини у спадщині, яка відкрилась після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року у м. Миколаєві.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у розмірі 640,00 грн.

Рішення набирає законної сили через 10 днів після його проголошення та може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва в строк і порядок, встановлений ст.ст. 294, 296 ЦПК України.

Суддя Д.Г. Нікітін