ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 636/2399/17
Провадження № 2/636/1495/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

13 листопада 2017 року Чугуївський міський суд Харківської області

у складі: головуючого судді Гуменного З.І.,

за участю секретаря судового засідання Шикової К.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до досягнення дитиною повноліття, оскільки відповідач ухиляється від виконання свого обовязку щодо утримання доньки.

Позивач в судове засідання не зявилась, про день та час розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином.

Відповідач у судове засідання повторно не зявився, причини неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судової повістки, про що свідчить зворотні повідомлення про вручення поштового відправлення, які міститься в матеріалах справи, оскільки, згідно з ч. 5 ст. 76 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою їх місця проживання, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином, та через оголошення у пресі, про що свідчить № 87 газети «Слобідський край» від 02.11.2017 року; письмові заперечення проти позову з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються, відповідач не надав.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи, при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 224 ЦПК України.

Оцінивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які врегульовані Сімейним кодексом України.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ВЛ № 047386, виданим міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 2 Харківського обласного управління юстиції 08.11.2006 року, від якого мають неповнолітню доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ВЛ № 065050, виданим Введенською селищною радою Чугуївського району Харківської області 14.02.2007 року (а.с. 6-7).

Довідка № 1682 від 17.07.2017 року, видана виконавчим комітетом Введенської селищної ради Чугуївського району Харківської області, свідчить про те, що ОСОБА_3 проживає разом із матірю за адресою: Харківська область, Чугуївський район, с. Зелений Колодязь, вул. Харківська, буд. 87 (а.с. 9).

Відповідно до абзацу 1 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 р., за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Виходячи з цього, відповідач як батько зобов'язаний брати участь у вихованні та утриманні своєї дитини нарівні з позивачем.

При цьому, відповідно до абзацу 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 р., вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини», в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 27 цієї ж Конвенції, батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

В ст. 51 Конституції України закріплений обовязок батьків утримувати дітей до їх повноліття.

У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Відповідно до вимог ст.ст.: 180 СК України - батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; 181 ч. 3 СК України - кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі; 191 СК України - аліменти на дитину за рішенням суду присуджуються з дня предявлення позову.

Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

При винесенні рішення суд враховує наступні обставини: дитина проживає з матірю та знаходиться на її утриманні, відповідач не є пенсіонером чи інвалідом, працює та отримує постійний дохід, відомості про перебування інших осіб на його утриманні суду не надано.

Отже, виходячи з встановлених дійсних обставин справи та враховуючи матеріальне становище відповідача, який не є пенсіонером чи інвалідом, працює та отримує постійний заробіток, розмір якого ним не підтверджено, відсутність у нього інших осіб, які знаходяться на його утриманні, про що зазначено у позові, матеріальне становище позивача і дитини, яка перебуває на утриманні позивача, та з урахуванням ч. 2 ст. 182 СК України, згідно якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 травня 1 777 грн., з 1 грудня 1 860 грн., однак, прожитковий мінімум, згідно з визначенням, наведеним в ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості, тому обмежувати розмір аліментів лише розміром прожиткового мінімуму доходів суд вважає не прийнятним, і тому можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня звернення з позовом до суду.

З урахуванням встановлених обставин справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

В порядку ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

Таким чином, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, який становить 640 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 79, 80, 84, 91, 180-183, 191 СК України, ст. ст. 10, 11, 88, 130, 169, 174, 208, 209, 212, 214, 215, 217, 218, 367 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІН НОМЕР_1, який народився 08 квітня 1982 року у м. Первомайський, Харківської області, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, 4 мікрорайонАДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ІН НОМЕР_2, яка народилася 18 липня 1975 року у м. Харкові, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 липня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІН НОМЕР_1, який народився 08 квітня 1982 року у м. Первомайський Харківської області, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, 4 мікрорайонАДРЕСА_1, судовий збір в дохід держави у сумі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає виконанню негайно.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте Чугуївським міським судом Харківської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя