АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 542/207/17 Номер провадження 22-ц/786/2026/17Головуючий у 1-й інстанції Стрельченко Т. Г. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого-судді Прядкіної О.В.,

суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,

секретаря Лимар О.М.

за участі : позивача ОСОБА_2 та її представника адвоката ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4 та її представника адвоката ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 22 червня 2017 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання договору позики неукладеним,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 22 червня 2017 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 борг в сумі 33 120 грн., витрат по сплаті судового збору в сумі 640 грн. та 1800 грн. витрат, повязаних з правовою допомогою.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 про визнання договору позики неукладеним відмовлено.

Рішення оскаржила ОСОБА_4, яка в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати оскаржуване рішення, ухваливши нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2, а її зустрічний позов задовольнити. Вказує, що гроші в борг брала не вона, а ОСОБА_6 ( з яким вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах) без її відому, а розписка була написана нею під впливом тяжких обставин та психологічним тиском (насильством) з боку ОСОБА_2

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги, з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 27 листопада 2015р. ОСОБА_4 написала розписку про зобовязання повернути гроші в сумі 1200 доларів США, які вона взяла в борг до квітня місяця 2016р.

Однак, ОСОБА_4 свої зобовязання не виконала.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, районний суд вважав, що отримання ОСОБА_4 грошей в борг підтверджено належною розпискою від 27.11.2015р.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим.

Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (пункт 2 частини першої статті 1046 ЦК України).

Ця особливість реальних договорів зазначена в частині другій статті 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики в письмовій формі може бути укладений як шляхом складання одного документа, так і шляхом обміну листами (частина перша статті 207 ЦК України).

Досліджуючи договори позики чи боргові розписки, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа і, зважаючи на встановлені результати, робити відповідні правові висновки.

У даній справі суд першої інстанції, установивши, що укладений сторонами письмовий договір позики є не лише фактом укладення договору, а й передачі позикодавцем грошової суми позичальнику, дійшов обґрунтованого висновку про виникнення боргового зобовязання.

Так, із змісту написаної ОСОБА_4 розписки однозначно вбачається, що договір позики укладений у письмовій формі та підтверджує факт передачі позикодавцем грошової суми позичальнику та отримання останнім цих коштів ( а.с.6).

Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України 24 лютого 2016 року у справі № 6-50цс16.

Твердження в апеляційній скарзі про отримання позики гр-ном ОСОБА_6 не підтверджені належними доказами та не спростовують зміст розписки ОСОБА_4, яка не заперечує факт її написання та належність їй підпису на ній.

Відсутні також підтвердження написання розписки під впливом тяжких обставин та психологічним тиском (насильством) з боку ОСОБА_2

Апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 22 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий-суддя /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис/ ОСОБА_7

/підпис/ ОСОБА_8

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1