Справа № 344/3813/16-ц
Провадження № 2-др/779/12/17
Головуючий у 1 інстанції Польська М.В.
Суддя-доповідач Васильковський
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Васильковського В.М.

суддів: Пнівчук О.В., Томин О.О.,

секретар Бойчук Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ТОВ «Фінансова компанія «Інвест ОСОБА_1» про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Фінансова компанія «Інвест ОСОБА_1», третя особа ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу транспортного засобу удаваним правочином, встановлення нікчемності договору фінансового лізингу, визнання недійсною додаткової угоди до договору фінансового лізингу, застосування наслідків недійсності правочину, зобовязання повернути транспортний засіб, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Івано-Франківського міського суду від 25 січня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано нікчемним договір фінансового лізингу №19/15 від 23 жовтня 2015 року, укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Інвест ОСОБА_1» в особі директора ОСОБА_4, як лізингодавцем, та ОСОБА_2, як лізинго одержувачем. Визнано недійсною додаткову угоду № 1 «Про дострокове розірвання договору фінансового лізингу №19/15 від 23 жовтня 2015 року», яка підписана ТОВ «Фінансова компанія «Інвест ОСОБА_1» 17 грудня 2015 року. В задоволенні решти позовних вимог, а саме: визнання договору купівлі-продажу транспортного засобу № 23-10/15, укладений 23 жовтня 2015 року, удаваним правочином, застосування наслідків нікчемності правочину до договору фінансового лізингу № 19/15 від 23 жовтня 2015 року та зобовязання відповідача повернути позивачу транспортний засіб відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 31 травня 2017 року рішення Івано-Франківського міського суду від 25 січня 2017 року в частині відмови у визнанні договору купівлі-продажу транспортного засобу удаваним правочином, застосування наслідків нікчемності правочину до договору фінансового лізингу і зобовязання повернути транспортний засіб скасовано та ухвалено нове рішення. У задоволенні позову ОСОБА_2 до ТОВ «Фінансова компанія «Інвест ОСОБА_1», третя особа ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу транспортного засобу удаваним правочином, застосування наслідків недійсності правочину до договору фінансового лізингу та зобовязання повернути транспортний засіб, відмовлено.

03 липня 2017 року ТОВ «Фінансова компанія «Інвест ОСОБА_1» звернулося із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про скасування запобіжного заходу, а саме: зняття арешту з транспортного засобу автомобіля марки Mitsubishi, модель ASX, чорного кольору, номер шасі JMBXTGA3WBZ007601, 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

В засідання апеляційного суду сторони, які належним чином повідомлялися про час і місце розгляду справи, не зявились, що згідно ч. 2 ст. 305 ЦПК України не перешкоджає її розглядові.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши подані докази і доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що заява про ухвалення додаткового рішення не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу; 4) судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК України; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обовязки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається із аналізу статті 220 ЦПК України, перелік підстав для ухвалення додаткового рішення є вичерпним, зняття арешту з транспортного засобу не є позовною вимогою та відповідно підставою для ухвалення додаткового рішення.

Крім того, згідно з ч. 3 ст. 154 ЦПК України, заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу.

Якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову (ч. 6 ст. 154 ЦПК України).

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 08 квітня 2016 року накладено арешт на транспортний засіб автомобіль марки Mitsubishi, модель ASX, чорного кольору, номер шасі JMBXTGA3WBZ007601, 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить ТзОВ «Фінансова компанія «Інвест ОСОБА_1».

Окрім того, рішення Івано-Франківського міського суду від 25 січня 2017 року, яким задоволено позов ОСОБА_2 в частині визнання нікчемним договору фінансового лізингу №19/15 від 23 жовтня 2015 року, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Інвест ОСОБА_1» в особі директора ОСОБА_4, як лізингодавцем, та ОСОБА_2, як лізингоодержувачем; визнання недійсною додаткової угоди № 1 «Про дострокове розірвання договору фінансового лізингу №19/15 від 23 жовтня 2015 року», яка підписана ТОВ «Фінансова компанія «Інвест ОСОБА_1» 17 грудня 2015 року, апеляційним судом у вказаній частині не скасовано. В іншій частині рішення суду першої інстанції скасовано з процесуальних питань не залучення покупця автомобіля Mitsubishi ASX, реєстраційний номер НОМЕР_1, до участі в справі в якості відповідача.

Враховуючи, що арешт на транспортний засіб накладений судом першої інстанції, а ухвала суду про забезпечення позову в апеляційному порядку не оскаржувалася, тому питання про скасування заходів забезпечення позову повинен розглядати суд, який їх застосовував.

У звязку з наведеним, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 221, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

у задоволенні заяви ТОВ «Фінансова компанія «Інвест ОСОБА_1» про ухвалення додаткового рішення відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга на ухвалу може бути подана до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Васильковський В.М.

Судді: Пнівчук О.В.

ОСОБА_5