АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2193/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 39 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 02 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2016 року позивачка звернулась з вказаним позовом до ОСОБА_6, посилаючись на те, що після смерті ОСОБА_8 09.01.2013 року відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 2,59 га, що розташована в межах Матусівської сільської ради Шполянського району Черкаської області.

Спадкодавець ОСОБА_8 04 серпня 2010 року склав заповіт, за яким вказану земельну ділянку заповів ОСОБА_7

Про смерть ОСОБА_8 позивачка дізналась у серпні 2015 року випадково зі слів своїх знайомих. Маючи намір прийняти спадщину, ОСОБА_7 звернулась за правовою допомогою до юриста у м. Шпола, який порекомендував позивачці звернутися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно.

Рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 10.09.2015 року позов ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про визнання права власності на спадкове майно задоволено.

01.11.2016 року апеляційним судом Черкаської області рішення Шполянського районного суду від 10.09.2015 року - скасовано. Ухвалено нове рішення у справі, яким в задоволенні позовних вимог відмовлено. В обґрунтування свого рішення суд посилався на те, що позивачка протягом 6 місяців після смерті ОСОБА_8 не звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини.

Тому, ОСОБА_7 звернулась до суду з даним позовом і просила суд визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини.

Рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 02 жовтня 2017 року позов задоволено.

Визначено ОСОБА_7 додатковий строк для подання нею до нотаріуса заяви про прийняття спадщини після померлого 09.01.2013 року ОСОБА_8, терміном один місяць після дати набрання рішенням законної сили.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_6, дочка померлого, оскаржила його в апеляційному порядку. При цьому посилається на незаконність рішення, неповне зясування судом обставин, що мають значення у справі, неправильне застосування норм матеріального та процесуального законодавства. Просить рішення суду скасувати, провадження закрити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду базується не на доказах, а виключно на твердженнях позивачки, що суперечить ст. 60 та 213 ЦПК України. Остання дізналась про смерть спадкодавця не 2015 року, як вона про це стверджує, а раніше.

Заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене судом першої інстанції рішення не відповідає зазначеним вище вимогам.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_8 помер 09.01.2013 року у м. Шпола, Черкаської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-СР №201584 від 10.01.2013 року, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шполянського районного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис №10 (а.с.7).

Згідно з заповітом від 04.08.2010 року, посвідченим секретарем Матусівської сільської ради Шполянського району Черкаської області ОСОБА_9, зареєстрованим в реєстрі за № 591, ОСОБА_8 заповів ОСОБА_7 земельну ділянку площею 2.59 га, що знаходиться в межах Матусівської сільської ради Шполянського району Черкаської області та належала спадкодавцеві на підставі державного акту на земельну ділянку серія ЧР № 028976, виданого Шполянською районною державною адміністрацією, (а.с.6).

Рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 01 листопада 2016 року скасовано рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 10 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про визнання права власності на спадкове майно. Ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про визнання права власності на спадкове майно відмовлено. Відмовляючи в задоволенні позову апеляційний суд виходив із того, що після смерті ОСОБА_8 ОСОБА_7 спадщину не прийняла (а.с.9-11).

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" розяснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємців на вчинення цих дій.

Як встановлено судом, позивачка дізналась про смерть ОСОБА_8 у серпні 2015 року від своїх знайомих. До суду з вказаним позовом вона звернулась у грудні 2016 року.

Колегія суддів на підставі досліджених обставин приходить до висновку, що позивачка не навела поважних причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини та не надала доказів, які свідчать про наявність для неї перешкод для подачі такої заяви.

Посилання ОСОБА_7 на отриману нею невірну консультацію у юриста та звернення до суду про визнання права на спірну земельну ділянку не можуть бути визнані обєктивними, непереборними, істотними труднощами для подання відповідної заяви про визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини.

Крім того, якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року (справа № 6-85 цс12) та від 04.11.2015 року (справа № 6-1486 цс15).

Згідно з вимогами частин 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Такий висновок апеляційного суду не спростовує і відсутність у Спадковому реєстрі даних про вказаний вище заповіт ОСОБА_8 та не суперечить приведеній судом першої інстанції правовій позиції Верхового Суду України, висловлену у справі № 6-496цс17 від 06 вересня 2017 року щодо правил застосування ч. 3 ст. 1272 ЦК України.

Сама апелянтка ОСОБА_6 зареєстрована та проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1. Вона здійснила поховання батька і, як спадкоємиця, прийняла спадщину у встановленому законом порядку. Тому вказаним рішенням порушуються її права.

Отже, дослідивши всі обставини в сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неповно зясував усі обставини, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права, тому, рішення районного суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 02 жовтня 2017 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :