УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

24 жовтня 2017 року

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Тимощук О.Я., перевіривши виконання вимог ст. 119, ст. 120 ЦПК України по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання квартири спільною сумісною власністю та про поділ спільного майна подружжя, визнання недійсним договору дарування, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання квартири спільною сумісною власністю та про поділ спільного майна подружжя, визнання недійсним договору дарування.

Вивченням даного позову встановлено його невідповідність вимогам ст. 119 ЦПК України, а саме п. 3, оскільки незрозумілим є зміст позовних вимог.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 119 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору.

Позивачем заявлено 5 (п»ять) позовних вимог, з яких три майнового характеру, а інші немайнового, а саме:

-визнати недійсним Договір дарування квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3;

-визнати квартиру № 94, що знаходиться в м. Рівне по вул. Соборна, 446 спільною сумісною власністю між позивачем та відповідачем;

-визнати за позивачем право власності на ? частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;

-визнати за позивачем право власності на ? частину автомобіля НОМЕР_1;

-стягнути з відповідача на користь позивача грошову компенсацію, що становить ? вартості легкового автомобіля НОМЕР_1.

Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір, який набрав чинності 01 листопада 2011 року за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, що на день подачі позову до суду становить 640 грн. 00 коп.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір», який набрав чинності 01 листопада 2011 року, за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1 % ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму на одну працездатну особу.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Вказані вимоги повинні бути оплачені судовим збором окремими квитанціями або одним платежем на загальну суму, яка відповідає кількості позовних вимог помноженої на визначений Законом України «Про судовий збір» розмір судового збору за відповідну вимогу по конкретній категорії справ.

Позивачем в позовній заяві визначено ціну позову в розмірі 177 443,00 грн. та сплачено судовий збір в розмірі 2 414,00 грн.

Позивач в позовній заяві зазначає, що за період спільного проживання разом з Відповідачем було придбано чимало майна, однак, на момент подачі позову до суду встановити точну вартість усього придбаного майна не можна. Судовий збір за всіма вимогами згідно ціни позову в розмірі 177 443,00 грн. на разі становить 2 414,00 грн. та може бути доплачений в разі встановлення/зміни вартості спірного майна відповідно до ч. 2 ст. 80 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 80 ЦПК України у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, ціна позову визначається дійсною вартістю нерухомого майна.

Відповідно до п. 5 Пленуму Верховного Суду України №7 від 04 жовтня 1991 року «Про практику застосування судами законодавств, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» під дійсною вартістю будинку розуміється грошова сума, за яку він може бути проданий в даному населеному пункті чи місцевості на час розгляду справи.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 80 ЦПК України ціна позову визначається дійсною вартістю нерухомого майна, поняття якої є за своїм змістом і числовим значенням рівнозначне поняттю ринкової вартості.

Тому, позивачу слід визначити дійсну вартість спірного майна, предявити суду підтверджуючі про це документи та сплатити відповідну суму судового збору.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Національного стандарту №1 «Загальні Засади оцінки майна і майнових прав» №1440 від 10 вересня 2003 року ринкова вартість вартість за яку можливе відчуження обєкта оцінки на ринку подібного майна на дату оцінки за угодою, укладеною між покупцем та продавцем, після проведення відповідного маркетингу за умови, що кожна із сторін діяла із знанням справи, розсудливо і без примусу.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» від 12 липня 2001 року звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна субєктом оціночної діяльності субєктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється печаткою та підписом керівника субєкта оціночної діяльності.

Однак, позивачем не підтверджена ціна позову щодо дійсної вартості квартири та автомобіля.

Таким чином, позивач, відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України повинен провести оцінку квартири та автомобіля, на яке він просить визнати за собою право власності, звернувшись до відповідного експерта (оцінщика) надавши суду звіт (висновок про ринкову оцінку вартості квартири та автомобіля) та сплатити судовий збір в дохід державного бюджету, у розмірі визначеному Законом.

Доказів про наявність підстав для звільнення від сплати судового збору чи відстрочки його сплати позивачем не надано.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши,що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

За таких обставин, відповідно до вимог ч. 1 ст. 121 ЦПК України, позовна заява підлягає залишенню без руху.

Керуючись ст.ст. 119, 120, 121 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання квартири спільною сумісною власністю та про поділ спільного майна подружжя, визнання недійсним договору дарування - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків позовної заяви, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Суддя Рівненського

міського суду ОСОБА_4