Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/1674/17
Провадження № 2/376/836/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" жовтня 2017 р. Сквирський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Клочка В.М.,

при секретарі Якштас А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сквира цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Виконавчого комітету Кривошиїнської сільської ради Сквирського району Київської області, третя особа: державний нотаріус Сквирської районної державної нотаріальної контори про визнання недійсним заповіту та свідоцтва про право на спадщину за заповітом, -

встановив:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом з урахуванням уточнених позовних вимог.

В обгрунтування позову вказала, що 23.06.2005 року її сестра ОСОБА_3 склала заповіт, який посвідчила в Кривошиїнській сільській раді, яким заповіла ОСОБА_1 все своє майно. 09.12.2013 року ОСОБА_3 померла. Позивачка прийняла спадкове майно шляхом постійного проживання разом з спадкодавцем, що підтверджує довідкою Кривошиїнської сільської ради №669 від 11.12.2013 року.

В лютому 2016 року позивачка звернулася до нотаріальної контори з метою оформити спадщину, після смерті сестри ОСОБА_3, але дізналася, що 19.11.2014 року відповідач ОСОБА_2 отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, яке належало ОСОБА_3 на підставі заповіту посвідченого виконавчим комітетом Кривошиїнської сільської ради 19.10.2012 року, зареєстрованого у реєстрі за №207.

Позивачка вказує, що відповідач не мав права отримувати свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_3, оскільки відповідно довідки Кривошиїнської сільської ради Сквирського району від 02.09.2016 року №755 заповіт посвідчений виконавчим комітетом 19.10.2012 року за реєстром №207 та запис в книзі реєстрації нотаріальних дій про вчинення нотаріальних дій щодо посвідчення заповіту виконавчим комітетом 19.10.2012 року зареєстрованого у реєстрі за №207 відсутні.

Позивачка вважає, що з огляду на вище вказане порушені її права та просить суд: визнати заповіт посвідчений виконавчим комітетом Кривошиїнської сільської ради від 19.10.2012 року за реєстром №207 складений від імені ОСОБА_3, яка померла 09.12.2013 року недійсним; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом видане державним нотаріусом Сквирської державної нотаріальної контори 19.11.2014 року на імя ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_3, яка померла 09.12.2013 року на земельну ділянку розміром 2,7700 га, кадастровий номер :04:004:0024, розташована на території Кривошиїнської сільської ради Сквирського району Київської області, що належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія РЗ №302914 від 25.07.2003 року; Скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку розміром 2,7700 га, кадастровий номер :04:004:0024, розташована на території Кривошиїнської сільської ради Сквирського району Київської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зареєстроване за ОСОБА_2, номер запису про право власності 7741239, індексний номер рішення про державну реєстрацію 17311939 від 19.11.2014 року; визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку розміром 2,7700 га, кадастровий номер :04:004:0024, розташована на території Кривошиїнської сільської ради Сквирського району Київської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала на праві власності ОСОБА_3, яка померла 09.12.2013 року на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія РЗ №302914 виданий Сквирською районною державною адміністрацією від 25.07.2003 року.

Позивачка у судове засідання не зявилася, звернулася до суду з письмовою заявою, в якій просить ухвалити рішення в її відсутності, позовні вимоги підтримує.

Представник Кривошиїнської сільської ради до суду не зявився, надав суду заяву, якою просить провести розгляд справи у їх відсутність, позов визнають, заперечень не мають.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, звернувся до суду з письмовою заявою, в якій просить ухвалити рішення в його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Третя особа державний нотаріус ОСОБА_4 надіслала до суду заперечення проти позову, та просила відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлено, що 23.06.2005 року ОСОБА_3 склала заповіт, який посвідчила в Кривошиїнській сільській раді, яким заповіла ОСОБА_1 все своє майно, що підтверджується копією заповіту. 09.12.2013 року ОСОБА_3 померла, що стверджується копією свідоцтва про смерть серія І-ОК №295586. Позивачка прийняла спадкове майно шляхом постійного проживання разом з спадкодавцем, що підтверджує довідкою Кривошиїнської сільської ради №669 від 11.12.2013 року.

В лютому 2016 року позивачка звернулася до нотаріальної контори з метою оформити спадщину, після смерті сестри ОСОБА_3, але дізналася, що 19.11.2014 року відповідач ОСОБА_2 отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, яке належало ОСОБА_3 на підставі заповіту посвідченого виконавчим комітетом Кривошиїнської сільської ради 19.10.2012 року, зареєстрованого у реєстрі за №207.

19.11.2014 року державним нотаріусом Сквирської районної державної нотаріальної контори видала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на імя ОСОБА_2.

Позивачка вказує, що відповідач не мав права отримувати свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_3, оскільки відповідно довідки Кривошиїнської сільської ради Сквирського району від 02.09.2016 року №755 заповіт посвідчений виконавчим комітетом 19.10.2012 року за реєстром №207 та запис в книзі реєстрації нотаріальних дій про вчинення нотаріальних дій щодо посвідчення заповіту виконавчим комітетом 19.10.2012 року зареєстрованого у реєстрі за №207 відсутні.

Тому позивачка просить суд: визнати заповіт посвідчений виконавчим комітетом Кривошиїнської сільської ради від 19.10.2012 року за реєстром №207 складений від імені ОСОБА_3, яка померла 09.12.2013 року недійсним; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом видане державним нотаріусом Сквирської державної нотаріальної контори 19.11.2014 року на імя ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_3, яка померла 09.12.2013 року на земельну ділянку розміром 2,7700 га, кадастровий номер :04:004:0024, розташована на території Кривошиїнської сільської ради Сквирського району Київської області, що належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія РЗ №302914 від 25.07.2003 року; Скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку розміром 2,7700 га, кадастровий номер :04:004:0024, розташована на території Кривошиїнської сільської ради Сквирського району Київської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зареєстроване за ОСОБА_2, номер запису про право власності 7741239, індексний номер рішення про державну реєстрацію 17311939 від 19.11.2014 року; визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку розміром 2,7700 га, кадастровий номер :04:004:0024, розташована на території Кривошиїнської сільської ради Сквирського району Київської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала на праві власності ОСОБА_3, яка померла 09.12.2013 року на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія РЗ №302914 виданий Сквирською районною державною адміністрацією від 25.07.2003 року.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до п. 1. ст. 203 Цивільного кодексу України (надалі ЦК), зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

Стаття 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого даним кодексом, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ст. 1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Пунктом 27 Постанови №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" Пленуму Верхового Суду України роз'яснено, що у відповідності до ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видано, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

Також, відповідно до ч.2 ст.26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" №1952-ІV від 01.07.2004 року, у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину не є підставою для внесення запису до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав, в зв'язку з чим необхідно скасувати державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, набуте на підставі спірного свідоцтва про право власності на спадщину за законом.

Щодо вимог позивача про визнання права власності на частину земельної ділянки, відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1225 ЦК України Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Таким чином, суд вважає визнати за позивачем, з врахуванням частки, право власності на вказану земельну ділянку в порядку спадкування.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з вимогами ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ч.1 ст.63 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов'язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі.

Видача свідоцтва про право на спадщину за заповітом має деякі особливості.

При видачі такого свідоцтва нотаріус з'ясовує наявність спадкоємців, які мають право на обов'язкову частку у спадщині згідно з вимогами ст.1241 ЦК України (це малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки).

При видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус перевіряє наявність підстав для закликання до спадкування за законом осіб, які подали заяви про видачу свідоцтва.

Оскільки відповідно до довідки №755 від 02.09.2016 року виданої виконавчим комітетом Кривошиїнської сільської ради Сквирського району Київської області вбачається, що в книзі реєстрації нотаріальних дій відсутній запис про вчинення нотаріальних дій щодо посвідчення заповіту виконавчим комітетом 19.10.2012 року. На підставі цієї довідки судом вбачається, що заповіт від 19.10.2012 року не є дійсним.

У противному разі нотаріус відмовляє в прийнятті заповіту і видачі свідоцтва про право на спадщину. Крім того, треба з'ясувати, чи не скасовано заповіт, про що необхідна відмітка нотаріуса.

Дії відповідача потягли за собою видачу державним нотаріусом свідоцтва про право на спадщину на спірне майно, у зв'язку з чим було порушено право позивача на це майно.

Таким чином, суд приходить до висновку, що свідоцтво про право на спадщину від 19.11.2014 року, видане державним нотаріусом Сквирської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_4, зареєстроване в реєстрі за №2115 є недійсним, на підставі ст.1301 ЦК України, оскільки відповідач не являється єдиним спадкоємцем, що прийняв спадщину та при їх видачі були порушені права позивача ОСОБА_1 як іншого спадкоємця є недійсним на підставі ст.1241 ч.1 ЦК України.

Виходячи з викладеного та керуючись ст.ст. 10,60,131, 212-215,218 ЦПК України, ст.ст.п. 1. ст. 203 1216,1217,1218, 1261, 1301, 1241 ЦК України, Постановою №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" Пленуму Верхового Суду України, ч.1 ст.63 ЗУ «Про нотаріат», ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" суд, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Виконавчого комітету Кривошиїнської сільської ради Сквирського району Київської області, третя особа: державний нотаріус Сквирської районної державної нотаріальної контори про визнання недійсним заповіту та свідоцтва про право на спадщину за заповітом - задовольнити в повному обсязі.

Визнати заповіт посвідчений виконавчим комітетом Кривошиїнської сільської ради від 19.10.2012 року за реєстром №207 складений від імені ОСОБА_3, яка померла 09.12.2013 року недійсним.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом видане державним нотаріусом Сквирської державної нотаріальної контори 19.11.2014 року на імя ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_3, яка померла 09.12.2013 року на земельну ділянку розміром 2,7700 га, кадастровий номер :04:004:0024, розташована на території Кривошиїнської сільської ради Сквирського району Київської області, що належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія РЗ №302914 від 25.07.2003 року.

Скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку розміром 2,7700 га, кадастровий номер :04:004:0024, розташована на території Кривошиїнської сільської ради Сквирського району Київської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зареєстроване за ОСОБА_2, номер запису про право власності 7741239, індексний номер рішення про державну реєстрацію 17311939 від 19.11.2014 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку розміром 2,7700 га, кадастровий номер :04:004:0024, розташована на території Кривошиїнської сільської ради Сквирського району Київської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала на праві власності ОСОБА_3, яка померла 09.12.2013 року на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія РЗ №302914 виданий Сквирською районною державною адміністрацією від 25.07.2003 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: