ГОРОДИЩЕНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 691/424/17
провадження № 2/691/315/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2017 року м. Городище

Городищенський районний суд Черкаської області у складі: головуючого - судді Подороги Л.В., при секретарі Брандальській Х.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Городищенського районного суду, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участі третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору Вязівської сільської ради Городищенського району Черкаської області про виселення, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просить виселити ОСОБА_2 , із належного їй житлового будинку, що по вул. Покрівська (Петровського), 89 у с. Вязівок Городищенського району Черкаської області.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач зазначила, що 27.06.2013 року вона розірвала шлюб із відповідачем ОСОБА_2 28.08.2013 року вона придбала будинок по вул. Покрівська (Петровського), 89 у с. В'язівок Городищенського району Черкаської області, та стала там проживати разом з неповнолітнім сином ОСОБА_3 Згодом, вона примирилися із ОСОБА_2 та вирішили, задля збереження сім'ї, відновити стосунки. Після чого, її колишній чоловік перейшов проживати до будинку по вул. Покрівська 89, але згоди на реєстрацію його місця проживання в належному їй на праві власності будинку, позивач не надавала, оскільки вирішила переконатися чи налагодяться їхні стосунки в подальшому.

На даний час, ОСОБА_2 продовжує проживати в належному їй будинку, однак, їхнє спільне проживання стало нестерпним, так як відповідач зловживає алкоголем, відмовляється працювати та допомагати по господарству, матеріально утримувати сім'ю, постійно вчиняє сварки, ображає її та застосовую до неї фізичну силу.

Позивач неодноразово зверталася до ОСОБА_2Б з проханням добровільно звільнити належний їй будинок та щоб він пішов проживати за місцем своєї реєстрації, але він відмовляється. Позивач змушена і надалі проживати разом із ОСОБА_2, у постійному страху за своє та синове здоров'я та життя. Його поведінка негативно впливає на психологічний стан позивача та її сина.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Позивач ОСОБА_2 заперечував щодо задоволення позовних вимог, вказавши, що вказаний будинок вони придбали за спільні кошти, зробили у ньому ремонт та проживали спільно. Право власності на вказане домоволодіння його колишня дружина оформила після розлучення. Стверджує, що позивач проводить вільний час із іншими чоловіками, що і слугує причиною для сварок. Вважає, що оскільки будинок є спільною власністю подружжя, то він має право в ньому проживати.

Представник третьої особи Вязівської сільської ради Городищенського району Черкаської області в судове засідання не зявився, надавши заяву про слухання справи за його відсутності.

Вислухавши доводи сторін, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Рішенням Городищенського районного суду Черкаської області 27.06.2013 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано, залишено проживати неповнолітнього сина ОСОБА_4 з матір'ю (а.с. 7).

Згідно договору купівлі продажу житлового будинку від 28.08.2013 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 8573661 від 28.08.2013 року, ОСОБА_1 придбала та зареєструвала право власності на житловий будинок по вул. Покрівська (Петровського), 89 у с. В'язівок Городищенського району Черкаської області та зареєструвала (а.с. 8, 9).

Відповідно до довідок №№ 274 та 275 від 28.03.2017 року виконкому Вязівської сільської ради, із власником домоволодіння ОСОБА_1, за вище зазначеною адресою, проживає її син ОСОБА_3 та співмешканець ОСОБА_2, який не зареєстрований у даному помешканні (а.с.11).

За висновками Городищенського ВП по результатах проведених перевірок від 26.03.2017 року, 22.04.2017 року, 14.06.2017 року, між ОСОБА_1В та ОСОБА_2, постійно виникають сварки, оскільки останній, перебуваючи у стані алкогольного спяніння, ображає позивача нецензурною лайкою та погрожує фізичною розправою (а.с. 13, 25, 32).

Відповідач, у судовому засіданні підтвердив, що його двічі притягували до адміністративної відповідальності за вчинення насильства щодо колишньої дружини та накладали стягнення у вигляді штрафу та адміністративного арешту.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 підтвердив, що ОСОБА_2 дійсно зловживає спиртними напоями, вимагає від ОСОБА_1 гроші на алкоголь, до їхньої оселі приходять знайомі відповідача, з якими він разом розпиває спиртні напої. ОСОБА_1 неодноразово зверталася до ОСОБА_5 та його дружини за допомогою, навіть у нічний час, оскільки її колишній чоловік влаштував сварки.

Допитаний судом малолітній ОСОБА_3 син сторін у спорі, також підтвердив, що батько відповідач ОСОБА_2 періодично зявляється у стані сильного алкогольного спяніння. Вважає, що було б краще, якби батько проживав окремо.

У відповідності до вимог ст. 383 ЦК України та ст. 150 Житлового Кодексу України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і має право розпоряджатися житлом на власний розсуд.

Відповідно до ст. ст. 319, 321 ЦК України, право власності особи є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У разі порушення вимог ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 157 Житлового Кодексу України, членів сім'ї власника жилого будинку може бути виселено у випадках, передбачених ч. 1 ст. 116 вказаного Кодексу. Виселення проводиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Нормами ч.1 ст. 116 Житлового Кодексу України визначено, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Таким чином, оскільки відповідач ОСОБА_2, постійно порушує правила співжиття, створює неможливі умови для проживання своєї колишньої дружини, а на даний час співмешканки - ОСОБА_1 та малолітнього сина в одному помешканні, заходи впливу (притягнення до адмінвідповідальності) виявилися безрезультатними, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги власника домоволодіння ОСОБА_1 щодо виселення ОСОБА_2 з належного їй на праві власності житла без надання іншого жилого приміщення.

Доводи відповідача про те, що він являється співвласником будинку, не знайшли свого підтвердження та спростовуються договором купівлі-продажу та витягом з Держреєстру речових прав на нерухоме майно.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 319, 321, 383, 391 ЦК України, ст. 116, 150, 157 ЖК України, ст. ст. 5, 10, 30, 60, 212, 213, 215, 294 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Виселити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, із житлового будинку № 89, що по вул. Покрівська (Петровського) у с. Вязівок Городищенського району Черкаскьої області, який зареєстрований на праві власності за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, без надання іншого жилого приміщення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області, через суд першої інстанції, протягом 10 днів, з дня його проголошення.

Повне рішення суду складено 28.07.2017 року.

Суддя ОСОБА_6