Справа № 190/1278/17
Провадження №2/190/714/17
УХВАЛА

19 жовтня 2017 року м. Пятихатки

Суддя Пятихатського районного суду Дніпропетровської області Легкошерст Ю.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Саврівська сільська рада Пятихатського району Дніпропетровської області про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами та визнання права на спадкування за законом,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, в якому просить встановити факт родинних відносин між нею та ОСОБА_4, померлим 13 лютого 2017 року; визнати за нею право на спадкування за законом на спадщину, у вигляді земельної ділянки розміром 10,39 га, розташованої на території Саврівської сільської ради Пятихатського району Дніпропетровської області, що залишилась після смерті ОСОБА_4

Вивчивши матеріали позовної заяви, прихожу до висновку, що вона не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України і підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

1) відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити імя (найменування) позивача і відповідача, а також імя представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місце знаходження, поштовий індекс, номери засобів звязку, якщо такі відомі.

В наданій до суду позовній заяві зазначено, що місце проживання відповідачів невідомо.

Згідно ч. 9 ст. 110 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, предявляються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

А тому, позивачеві у відповідності до вимог п. 2 ч. 2 ст. 119 ЦПК України в позові необхідно зазначити адресу, за якою знаходиться майно відповідачів, або за якою було зареєстроване останнє їх місце проживання чи перебування, або місце постійного їх зайняття (роботи) з зазначенням доказів, які б підтверджували знаходження за цією адресою майна відповідачів та належність майна відповідачам.

2) відповідно до ч. 5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Виходячи з вимог ч. 3 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір» N 3674-VI від 08.07.2011р. за подання заяви, що має одночасно майновий та немайновий характер судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Як вбачється із позову, позивачем заявлено дві вимоги: немайнового характеру встановлення факту родинних відносин та майнового характеру визнання права на спадкування за законом.

Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; немайнового характеру фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 640 грн.

Однак, в порушення цих вимог позивачем до позовної заяви додана лише квитанція про сплату судового збору за вимогою про встановлення факту родинних відносин, а квитанція про сплату судового збору про визнання права на спадщину за законом відсутня.

3) відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити ціну позову щодо вимог майнового характеру.

Згідно ст. 80 ЦПК України у позовах про право власності на нерухоме майно ціна позову визначається дійсною вартістю нерухомого майна.

Ціна позову визначається від ринкової вартості майна на момент звернення до суду, на яке позивач просить визнати право власності та повинна бути підтверджена відповідними відомостями (оцінкою відповідної установи).

Право на спадкування за законом на спадщину у вигляді земельної ділянки є майновим правом, проте позивачем в позовній заяві не зазначена ціна позову, відсутні будь-які посилання на підтвердження оцінки спірного майна (земельної ділянки).

5) відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Як вбачається з позовної заяви, позивач звертається до суду з вимогою про визнання права на спадщину за законом на земельну ділянку, однак жодних обставин неможливості оформлення спадщини через нотаріальну контору не зазначає, не зрозуміло, який же виник спір з приводу спадкового майна та яким чином її право оспорюється або не визнається. У матеріалах справи відсутня обґрунтована постанова про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмова у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Таким чином, позивачу необхідно обґрунтувати з наведенням доказів необхідність звернення до суду з заявою в позовному провадженні, неможливість оформлення права на спадщину через нотаріальну контору, оскільки за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають.

Оскільки позовну заяву подано без додержання вимог, передбачених цивільно процесуальним законодавством, заява підлягає залишенню без руху та наданню позивачу терміну для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 119, 121 ЦПК України, суддя,

у х в а л и л а:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Саврівська сільська рада Пятихатського району Дніпропетровської області про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами та визнання права на спадкування за законом - залишити без руху, зобовязавши позивача усунути виявлені недоліки.

Встановити строк для виконання вимог ухвали пять днів з дня її отримання.

У разі не виправлення зазначених недоліків позовна заява буде вважатися не поданою і підлягатиме поверненню позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В. Легкошерст