Справа № 544/487/17
Номер рядка звіту 45
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2017 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді Нагорної Н.В.,

за участю секретаря - Пірогова В.Г.,

у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Пирятин, розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувсь до суду з позовом, в обґрунтування якого вказав, що на підставі договору дарування від 22.06.2004, посвідченого приватним нотаріусом Пирятинського районного нотаріального округу, він є власником будинку АДРЕСА_1 У даному будинку також зареєстрована його колишня дружина - ОСОБА_2, яка з 18 листопада 2015 року в ньому не проживає. Враховуючи вищевикладене, позивач просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування будинком АДРЕСА_1.

Позивач на своїх вимогах наполягає, просить суд розглянути справу без його участі, про що надав суду письмову заяву.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилася, причину неявки суду не повідомила, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, про що засвідчує її підпис в довідковому листі до справи.

Суд, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні Право власності є непорушним.

Згідно ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Судом установлено, що відповідно договору дарування від 22.06.2004, посвідченого приватним нотаріусом Пирятинського районного нотаріального округу, ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1(а.с.6-7)

У даному будинку зареєстрований ОСОБА_1, що підтверджується копією паспорта позивача (а.с.3-4).

Окрім цього, у вказаному будинку зареєстрована (а.с.10-12), але не проживає з 18 листопада 2015 року ОСОБА_2, про що свідчать довідка виконавчого комітету Пирятинської міської ради №110 від 19 травня 2017 року (а.с.13).

Рішенням Пирятинського районного суду від 18.11.2015, яке набрало законної сили, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірваний (а.с.8-9).

Отже з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 не являється власником будинку за адресою: АДРЕСА_1. Крім того членом сім'ї власника будинку відповідач також не являється, оскільки сторони 18 листопада 2015 року шлюб розірвали, на сьогоднішній день однією сім'єю не проживають.

Також установлено, що ОСОБА_2 за місцем реєстрації не проживає більше одного року, її речей в будинку немає.

У відповідності зі ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Разом з тим, згідно з ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Подібні обставини щодо відсутності відповідача ОСОБА_2 без поважних причин понад один рік у будинку за адресою: АДРЕСА_1, що є власністю ОСОБА_1, та в якій відповідач проживала в якості члена сім'ї, безспірно встановлені в судовому засіданні. Жодних домовленостей про збереження за ОСОБА_2 права на проживання понад встановлені законом строки сторони не мали.

Відповідачем у справі не надано суду жодних доказів в заперечення позовних вимог, як того вимагають приписи ст.10, 60 ЦПК України, не здобуто таких доказів і в ході судового розгляду.

За зазначених обставин суд уважає, що усунення перешкод користування власністю повинне бути зроблене шляхом визнання ОСОБА_2В такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком за адресою: АДРЕСА_1.

Таким чином позовні вимоги підлягають до задоволення.

Керуючись ст.5-11, 57-60, 213, 215, 292 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подання апеляційної скарги через Пирятинський районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.В.Нагорна