АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 677/1575/16-ц
Провадження № 22-ц/792/1515/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі головуючого судді Корніюк А.П.,

суддів П'єнти І.В., Талалай О.І.

секретар Філіпчук О.С.

за участю представника апелянта ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Красилівського районного суду від 16 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Старокостянтинівського районного суду про визнання сімейних прав без дискримінації.

Заслухавши доповідача, пояснення представника апелянта, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_2, в обґрунтування свої вимог вказувала, що отримала копії рішень Старокостянтинівської міської ради № 387 п. 2 «Про впорядкування адресного господарства» від 30.08.2007 року та № 476 п. 3 «Про оформлення права власності» від 11.10.2007 року. Позивачка зазначала, що згідно цих рішень виконавчий комітет Старокостянтинівської міської ради вийшов за межі повноважень, що надані йому законом, оскільки не визнав її сімейних прав, без згоди ОСОБА_2 допустив поділ та розпорядження спільною сумісною власністю подружжя та під приводом присвоєння поділеним частинам індивідуального житлового будинку окремих адрес, піддав її сімейні права, як дружини, дискримінації. ОСОБА_2 вказує, що Старокостянтинівським районним судом при розгляді адміністративної справи за позовом ОСОБА_3 до виконкому Старокостянтинівської міської ради про визнання протиправним та скасування рішень виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради її не було залучено та інформації про розгляд вказаної справи їй надано не було. Позивачка зазначає, що про розгляд справи №683/1745/13-ц Старокостянтинівським районним судом її повідомлено не було, крім того жодного письмового доказу від неї судом не було отримано, а докази інших осіб, які були подані від її імені з приводу дійсності та відповідності закону не перевірені судом і їх достовірність не досліджена в судовому засіданні. ОСОБА_2 також вказує, що постановою Старокостянтинівського районного суду від 26.04.2013 року було задоволено адміністративний позов ОСОБА_3 до Старокостянтинівської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення 28 сесії Старокостянтинівської міської ради від 28.07.2008 року №33 про розподіл приватної земельної ділянки площею 1210 кв.м. на дві земельні ділянки по АДРЕСА_1, чим вирішено сімейні права позивачки на цю земельну ділянку, що набута подружжям у шлюбі. Позивачка вважає, що дискримінаційним також, є рішення Старокостянтинівського районного суду з приводу незаконного збирання, зберігання та використання недостовірної інформації приватним нотаріусом Вакарєвою О.В. з метою порушення сімейних прав ОСОБА_2 На думку позивачки, ухвала Старокостянтинівського районного суду по справі №683/1390/16-ц про залишення позовної заяви без руху є проявом дискримінації по відношенню до неї, оскільки ОСОБА_2 в позовній заяви вказала на правовідношення: недоторканність сімейного життя, тоді як суддя в мотивувальній частині ухвали зазначив, що позивачкою не зазначено, яке саме правовідношення слід відновити. Тому, ОСОБА_2 просила суд розглянути справу в межах позовних вимог, на підставі зібраних доказів в їх сукупності та прийняти законне і обґрунтоване рішення.

Рішенням Красилівського районного суду від 16 лютого 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 оскаржила його в апеляційному порядку та вказує, що оскаржуване рішення містить ряд взаємно заперечливих тверджень, що не ґрунтується на вимогах закону. Апелянтка зазначає, що суд фактично вніс у рішення недостовірні відомості шляхом спотворення змісту позовних вимог та обставин, якими ці вимоги обґрунтовуються. На думку ОСОБА_2, Красилівський районний суд не захистив її сімейні права від нехтування та дискримінації їх Старокостянтинівською міською радою та Старокостянтинівським районним судом. Тому, апелянтка вважає рішення суду незаконним та таким, що порушує її матеріальне право при недотриманні процесуальних прав і спрямованим на утвердження дискримінації її сімейних прав судами. Враховуючи викладене, ОСОБА_2 просила суд скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Представник апелянта апеляційну скаргу підтримав і просить її задовольнити.

ОСОБА_2 та представник Старокостянтинівського районного суду до суду не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча про день і час розгляду справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Відповідно до п. 1, ч. 1 та ч. 2 ст. 307 і ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції вірно виходив з того, що позивачкою обрано невірний спосіб захисту, на її думку, порушених прав.

Висновок суду узгоджується з матеріалами справи і відповідає вимогам закону.

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_2 просила визнати її сімейні права, що виникли на підставі шлюбу і підтверджені його державною реєстрацію, як такі, що не могли піддаватися дискримінації Старокостянтинівським районним судом, не могли бути припинені судом і підлягають визнанню та відновленню станом до моменту їх порушення.

Відповідно до змісту ст.ст. 11, 15 Цивільного кодексу України права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушення. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів наведений у ст. 16 ЦК України.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про обрання позивачкою ОСОБА_2 невірного способу захисту порушеного права, адже особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачений нормою матеріального права або може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту, якщо це не заборонено законом. Якщо ж спеціальні норми не встановлюють конкретних заходів, то особа має право обрати спосіб із числа передбачених ст. 16 ЦК з урахуванням специфіки порушеного права й характеру правопорушення.

Порушень процесуального закону, які б були підставою для скасування рішення, судом першої інстанції не допущено.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Красилівського районного суду від 16 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий (підпис) А.П. Корніюк

Судді (підпис) І.В. П'єнта

(підпис) О.І.Талалай

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду А.П. Корніюк

________________________________________________________________________________Головуючий у першій інстанції - Боголюбова Л.М. Справа № 22ц/792/1515/17

Доповідач - Корніюк А.П. Категорія: 48