Справа № 460/2557/17
Провадження №2/460/1502/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2017 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Карпин І. М.

з участю секретаря судового засідання Мельник Є.Є.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Яворові за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 державної нотаріальної контори про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій та зобовязання вчинити нотаріальну дію,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_4 державної нотаріальної контори про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобовязання вчинити нотаріальну дію. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 11.05.2008 року помер її дідо ОСОБА_6 За життя 09.10.2007 ОСОБА_7 склав заповіт, за яким все своє майно, в тому числі частини житлового будинку та земельної ділянки заповів своїй дочці ОСОБА_8 та інші частини житлового будинку та земельної ділянки внучці ОСОБА_7 (шлюбне прізвище ОСОБА_5) Л.Т. 20.01.2015 вона звернулася до відповідача із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті діда, однак державним нотаріусом ОСОБА_4 ДНК 20.01.2015 винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. В постанові нотаріус зазначає, що тлумачення заповіту може бути здійснено після відкриття спадщини самими спадкоємцями, у разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом. У звязку із відсутністю взаємозлагодженого трактування спадкоємцями умов заповіту щодо розподілу зазначених в заповіті приміщень житлового будинку та земельної ділянки, безспірно реалізувати особисте розпорядження заповідача ОСОБА_6 шляхом видачі свідоцтва в нотаріальному процесі неможливо. Вважає, що дана постанова не відповідає вимогам закону та є такою, що порушує її права як спадкоємця. У заповіті зазначено двох спадкоємців: її та дочку померлого ОСОБА_8, яка вважається такою, що не прийняла спадщину. Тому вона є єдиним спадкоємцем за заповітом, а частка у спадщині, яка мала право прийняти ОСОБА_8 перейшла до неї, як до другого спадкоємця по заповіту. Так як інших спадкоємців, окрім неї, немає, вона є єдиною спадкоємицею по заповіту, тому спору щодо тлумачення заповіту немає. Покликання нотаріуса у постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії на відсутність взаємозлагодженого трактування спадкоємцями умов заповіту щодо розподілу зазначених в заповіті приміщень житлового будинку та земельної ділянки та необхідність тлумачення заповіту є необґрунтованими.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав в повному обсязі, давши пояснення аналогічні доводам позовної заяви, просив позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 державної нотаріальної контори ОСОБА_2 проти позову заперечив та пояснив, що ОСОБА_4 ДНК 22.09.2009 видано свідоцтво про право на спадщину за законом щодо грошових вкладів у ВАТ «Державний ощадний банк України» в цілому на користь ОСОБА_9. У звязку із зверненням ОСОБА_9 про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя на житловий будинок та земельну ділянку та відсутність взаємозлагодженого трактування спадкоємцями умов заповіту щодо розподілу зазначених в заповіті приміщень житлового будинку та земельної ділянки, безспірно реалізувати особисте розпорядження заповідача ОСОБА_6 шляхом видачі свідоцтва в нотаріальному порядку неможливо. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. В порядку позовного провадження, суд може розглядати вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно або тлумачення умов заповіту. Просив в позові відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали спадкової справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_5 ( дошлюбне прізвище ОСОБА_6) Л.Т. є спадкоємцем за заповітом після смерті діда ОСОБА_6.

За заповітом від 09.10.2007 ОСОБА_6 на випадок своєї смерті зробив таке заповітне розпорядження: все майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, все те, що буде належати йому на день смерті і на що за законом матиме право, в тому числі: - частину житлового будинку, а саме: чотири житлові кімнати, що значаться за №1-9 житловою площею 11,8 кв.м, №1-7 житловою площею 25,6 кв.м, №1-6 житловою площею 25,4 кв.м, №1-5 житловою площею 12,4 кв.м, коридор №1-1 площею 4,5 кв.м, коридор №1-8 житловою площею 15,0 кв.м, хол №1-3 площею 32,8 кв.м, кухня 1-10 площею 9,1 кв.м, котельня №1-2 площею 6,3 кв.м, санвузол №1-4 площею 8,4 кв.м, сходова клітка №1-11 площею 2,9 кв.м, що знаходяться на першому поверсі будинку, а також частину земельної ділянки площею 0,2092 га заповів своїй дочці ОСОБА_8. частину житлового будинку, а саме: коридор за №1-19 площею 20.1 кв.м, житлові кімнати за №1-14 площею 12,3 кв.м, №1-15 площею 26,6 кв.м, №1-16 площею 26,5 кв.м, №1-17 площею 12,5 кв.м, кухня за №1-18 площею 9,8 кв.м, санвузол №1-13 площею 8,4 кв.м, на другому поверсі, а також частину земельної ділянки площею 0,1000 га заповів своїй внучці ОСОБА_10. хол, який знаходиться на другому поверсі №1-12 площею 46,9 кв.м залишити в загальному користуванні.

Як вбачається із матеріалів спадкової справи №184/2009 спадкодавця ОСОБА_6, померлого 11.05.2008, в ОСОБА_4 державну нотаріальну контору звернулись: - 28.05.2009 ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, дружина померлого із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, водночас в заяві від 28.05.2009 зазначила, що на виділ частки в спільному майні подружжя та на обовязкову частку в заповіті не претендує. 25.04.2012 подану заяву від 28.05.2009 відкликала та просила видати свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя та свідоцтво про право на спадщину за законом.

- 28.05.2009 ОСОБА_10 (шлюбне прізвище - ОСОБА_5) як спадкоємець за заповітом.

- Визначений у заповіті спадкоємець ОСОБА_8 у встановлений шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини в нотаріальну контору не зверталась, на день відкриття спадщини із спадкодавцем не проживала. Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 23.06.2014 в позові ОСОБА_8 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовлено.

ОСОБА_4 ДНК 22.09.2009 видано свідоцтво про право на спадщину за законом щодо грошових вкладів у ВАТ «Державний ощадний банк України» в цілому на користь спадкоємця за законом ОСОБА_9.

20.01.2015 ОСОБА_5 звернулась із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_6, мотивуючи таку тим, що є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті діда.

20.01.2015 Державним нотаріусом ОСОБА_4 державної нотаріальної контори винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, ОСОБА_5 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на реально визначені змістом заповіту приміщення житлового будинку №19 по вул.Сонячна та частину земельної ділянки загальною площею 0,3092 га в с.Рясне-Руське Яворівського району Львівської області після смерті ОСОБА_6, померлого 11.05.2008, оскільки безспірно реалізувати особисте розпорядження заповідача шляхом видачі свідоцтва в нотаріальному процесі не можливо. Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії державний нотаріус обґрунтував тим, що у звязку із зверненням ОСОБА_9 про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя на житловий будинок та земельну ділянку та відсутність взаємозлагодженого трактування спадкоємцями умов заповіту щодо розподілу зазначених в заповіті приміщень житлового будинку та земельної ділянки, безспірно реалізувати особисте розпорядження заповідача ОСОБА_6 шляхом видачі свідоцтва в нотаріальному порядку не можливо. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. В порядку позовного провадження, суд може розглядати вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно або тлумачення умов заповіту.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про нотаріат»( в редакції чинній на момент відкриття спадщини) нотаріус чи інша посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляють у вчиненні нотаріальної дії, якщо: вчинення такої дії суперечить законові; дії підлягають вчиненню іншим нотаріусом чи іншою посадовою особою; з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась недієздатна особа або представник, який не має необхідних повноважень; угода, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, вказаним в її статуті чи положенні. Нотаріус чи інша посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, не приймають для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам законодавства або містять відомості, що порочать честь і гідність громадян. Нотаріус чи інша посадова особа, що вчиняє нотаріальні дії, на прохання особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, повинні викласти причини відмови в письмовій формі і роз'яснити порядок її оскарження. У разі коли у вчиненні нотаріальної дії відмовляє нотаріус, він не пізніш як у триденний строк виносить постанову про таку відмову.

Відповідно до ч.2 ст. 1256 ЦК України у разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу.

Нотаріусом при винесені постанови не обґрунтовано неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_6 Зазначено, що ОСОБА_9 звернулась із заявою про видачу свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя на житловий будинок та земельну ділянку, водночас вказано про відсутність взаємозлагодженого трактування спадкоємцями умов заповіту щодо розподілу зазначених у заповіті приміщень житлового будинку та земельної ділянки. В постанові нотаріусом не зазначено між якими саме спадкоємцями відсутнє взаємозлагоджене трактування умов заповіту, коли ОСОБА_5 є єдиним спадкоємцем по заповіту, інший спадкоємець за заповітом не прийняв спадщини у встановлений законом строк. Будь-яких обставин, які б стверджували необхідність тлумачення умов заповіту нотаріусом не наведено. За таких обставин суд дійшов висновку, що постанова про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_5 винесена нотаріусом з зазначених ним підстав є передчасною , належно не обґрунтованою, а тому підлягає скасуванню.

Позов в частині зобовязання державного нотаріуса ОСОБА_4 державної нотаріальної контори ОСОБА_2 видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_6, померлого 11.05.2008, до задоволення не підлягає, оскільки постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії скасовано, а відтак будь-які перешкоди позивачу в оформленні права на спадщину в нотаріальному порядку відсутні.

Оцінюючи в сукупності зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частково до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 209, 212, 215, 218 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса ОСОБА_4 державної нотаріальної контори ОСОБА_2 від 20.01.2015, яким відмовлено ОСОБА_5 у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_6, померлого 11.05.2008, скасувати.

В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.М.Карпин