АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Максюта Ж.І.

при секретарі - Синенко Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу комунального підприємства «Управління по ремонту та експлуатації автошляхів» Дніпровської міської ради на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 15 лютого 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до комунального підприємства «Управління по ремонту та експлуатації автошляхів» Дніпровської міської ради, треті особи - комунальне підприємство «Гідпроспоруди» Дніпровської міської ради, Дніпровська міська рада, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, -

в с т а н о в и л а:

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до комунального підприємства «Управління по ремонту та експлуатації автошляхів» Дніпровської міської ради (далі - КП «Управління по ремонту та експлуатації автошляхів» ДМР) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, мотивуючи тим, що 30 червня 2016 року, керуючи належним йому автомобілем марки «Volkswagen Jetta», реєстраційний номер НОМЕР_1, рухався по вул.Гаванська та скоїв наїзд на зливний люк, внаслідок чого належний йому автомобіль отримав механічні пошкодження.

Зазначав, що за фактом цього ДТП 30 червня 2016 року у відношенні нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП.

Вказував, що постановою Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 04 серпня 2016 року справу про адміністративне правопорушення у відношенні нього було закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Посилаючись на те, що його автомобіль внаслідок ДТП зазнав механічні ушкодження, а сума отриманого страхового відшкодування не покрила в повному обсязі понесені матеріальні збитки, просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з КП «Управління по ремонту та експлуатації автошляхів» ДМР у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 2.657 грн.10 коп. та у рахунок відшкодування моральної шкоди 2.657 грн.10 коп.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 15 лютого 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково. Стягнуто з КП «Управління по ремонту та експлуатації автошляхів» ДМР у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 2.657 грн.10 коп. та 1.000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди.

В апеляційній скарзі відповідач КП «Управління по ремонту та експлуатації автошляхів» ДМР ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 залишити без задоволення, зазначаючи, що рішення постановлене з порушенням норм матеріального й процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів не находить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Статтями 10,60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що позивач ОСОБА_2 є власником автомобіля марки «Volkswagen Jetta», реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.7).

30 червня 2016 року ОСОБА_2, керуючи належним йому автомобілем, рухався по вул.Гаванськау м.Дніпро, при виникненні перешкоди, а саме зливного люку, не вжив заходів щодо безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди, внаслідок чого скоїв наїзд на зливовий люк.

Автомобіль отримав механічні пошкодження, за фактом ДТП 30 червня 2016 року у відношенні ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП.

Постановою Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 04 серпня 2016 року, яка чинна на даний час, справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_2 закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення (а.с.25).

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд дійшов висновку, що дорожньо-транспортна пригода, учасником якої став позивач, сталася не через порушення позивачем правил ДТП, а через стан дороги, який не відповідає встановленим вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У зв'язку із цим у разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, наприклад, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення (ст.38 КУпАП), суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода та чи сталася вона з вини відповідача. Відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінальної справи за правилами Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року чи закриття кримінального провадження за правилами Кримінального процесуального кодексу України 2012 року не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК.

Посилання на зазначену норму закону також відображено в п.4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року №4.

22 квітня 2016 року між позивачем та АТ «СК «АХА Страхування» Дніпропетровська регіональна дирекція був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» №20764а6д (а.с.8-19), умовами пункту 10 якого встановлено, що сума безумовної франшизи, яка не підлягає відшкодуванню, становить 2.657 грн.10 коп.

Згідно рахунку, складеного 30 червня 2016 року ТОВ «Автоцентр-Україна» №С000049698, вартість ремонту пошкодженого автомобіля марки «Volkswagen Jetta», реєстраційний номер НОМЕР_1, складає 7.556 грн.89 коп. (а.с.20).

Згідно складеного 11 липня 2016 року АТ «СК «АХА Страхування» страхового акту №АХА2107198, сума відшкодування, за мінусом суми франшизи, дорівнює 4.899 грн.79 коп. (а.с.21-22).

22 липня 2016 року ТОВ «Автоцентр-Україна» був складений рахунок №С000050009 за виконаний ремонт автомобіля марки «Volkswagen Jetta», реєстраційний номер НОМЕР_1, де загальна вартість ремонту вказана 7.556 грн. 89 коп.

Сума до сплати позивачем становила 2.657 грн.10 коп. (а.с.23) та була сплачена 26 липня 2016 року, що підтверджується квитанцією № (а.с.24).

Матеріальна шкода, нанесена майну позивача, не була покрита на суму франшизи, сплаченої позивачем та дорівнює 2.657 грн.10 коп.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з їх доведеності та як наслідок обґрунтованості, та прийшов до висновку, що між бездіяльністю КП «Управління по ремонту та експлуатації автошляхів» ДМР щодо належного утримання в безпечному для дорожнього руху стані дороги (люку), на перехресті вул.Гаванській у м.Дніпро та наслідками ДТП, що сталася 30 червня 2016 року, існує прямий причинний зв'язок,

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції у зв'язку з наступним.

Відповідно до ч.1 і ч.2 ст.1166, ч.1 ст.1167 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частиною 3 статті 14 і частиною 1 статті 16 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху мають права на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху. Водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.

Згідно з ст.9 Закону України «Про дорожній рух» до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належить: розробка програм та здійснення заходів щодо розвитку, удосконалення, ремонту та утримання у безпечному для дорожнього руху стані доріг, вулиць та залізничних переїздів, зон відчуження;визначення структур управління, проектування, будівництва та утримання доріг, вулиць та залізничних переїздів; участь у розробці положень про спеціальні структури управління дорожнім рухом; компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішеннями судових органів; забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху; організація і здійснення заходів, спрямованих на захист навколишнього природного середовища; забезпечення учасників дорожнього руху інформацією з питань стану аварійності та дорожнього покриття, гідрометеорологічних та інших умов; вирішення питань експлуатації автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів у надзвичайних ситуаціях; передача права на експлуатаційне утримання доріг, вулиць та залізничних переїздів іншим юридичним особам; визначення нормативів та виділення необхідних коштів на будівництво, реконструкцію, ремонт та утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів; передача права на будівництво комунальних та інших споруд, прокладання комунікацій, на захисні роботи і споруди, сервісні споруди та обладнання відповідно до чинного законодавства; проведення робіт по створенню і утриманню придорожніх зелених насаджень та інше; термінове усунення пошкоджень на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах; влаштування місць для зупинок транспортних засобів, стоянок і відпочинку учасників дорожнього руху та створення інших об'єктів дорожнього сервісу; розробка та облаштування автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів системами термінового зв'язку для виклику Національної поліції, екстреної медичної допомоги та технічної допомоги; обладнання доріг, вулиць та залізничних переїздів технічними засобами регулювання дорожнього руху та їх утримання; проведення лінійного аналізу аварійності на підвідомчих автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах; виявлення аварійно-небезпечних ділянок та місць концентрації дорожньо-транспортних пригод і впровадження у таких місцях відповідних заходів щодо удосконалення організації дорожнього руху; забезпечення роботи спеціалізованих служб по здійсненню заходів щодо організації дорожнього руху; своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі неможливості - невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами; організація виконання встановлених вимог щодо забезпечення безпеки дорожнього руху; вирішення інших питань дорожнього руху згідно з чинним законодавством.

Відповідно до ч.1 ст.24 Закону України «Про дорожній рух» власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

У п.11 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року №198 (далі - Правила) встановлено, що власники дорожніх об'єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов'язані: своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху; постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об'єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; вирішувати питання забезпечення експлуатації дорожніх об'єктів у надзвичайних ситуаціях, за несприятливих погодно-кліматичних умов, у разі деформації та пошкодження елементів дорожніх об'єктів, аварії на підземних комунікаціях і виникнення інших перешкод у дорожньому русі й разом із спеціалізованими службами організації дорожнього руху і за погодженням з Державтоінспекцією оперативно вносити зміни до порядку організації дорожнього руху; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів.

Вказані Правила є обов'язковими для їх власників або уповноважених ними органів, організацій, що здійснюють ремонт і утримання дорожніх об'єктів і користувачів (п. 1).

Доводи апеляційної скарги відповідача стосовно того, що ремонт автошляхів не є основним видом діяльності підприємства, не можуть бути прийнято до уваги, оскільки з витягу статуту підприємства, як у новій редакції, який міститься в матеріалах справа (а.с.36-46,49-51), так і у редакції чинній на момент виниклої ДТП, вбачається, що зокрема предметом господарської діяльності підприємства є надання послуг (виконання робіт) з експлуатації, ремонту та реконструкції шляхів міста Дніпро.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що зливний люк не відноситься до дорожнього покриття спростовується ст.18 Закону України «Про автомобільні дороги», яким визначено, що складовими вулиць і доріг міст та інших населених пунктів є: проїзна частина вулиць і доріг, трамвайне полотно, дорожнє покриття, штучні споруди, споруди дорожнього водовідводу, технічні засоби організації дорожнього руху, зупинки міського транспорту, стоянки таксі, тротуари, пішохідні та велосипедні доріжки, зелені насадження, наземні та підземні мережі, майданчики для паркування.

Посилання апеляційної скарги стосовно неналежності відповідача спростовуються матеріалами справи.

Крім того, п.1 ст.19 Закону України «Про автомобільні дороги» встановлено, що основними обов'язками органів місцевого самоврядування у частині управління функціонуванням і розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів є: забезпечення безперервних, безпечних, економічних та зручних умов руху транспортних засобів і пішоходів вулицями і дорогами міст та інших населених пунктів.

Інші приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до ст.212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Оскільки рішення суду постановлено з додержанням норм матеріального й процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.303,307,308,313,314,315,317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу комунального підприємства «Управління по ремонту та експлуатації автошляхів» Дніпровської міської ради відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 15 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Максюта Ж.І.