Справа № 356/1635/16-ц Головуючий у І інстанції Голік Г. К.
Провадження № 22-ц/780/3028/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 31.07.2017
УХВАЛА

Іменем України

31 липня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді Суханової Є.М.,

суддів: Данілова О.М., Мережко М.В.,

за участю секретаря: Бобка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Березанського міського суду Київської області від 10 квітня 2017 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по кредиту,-

ВСТАНОВИЛА:

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись при цьому на те, що 01.03.2006 року ОСОБА_3 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення,що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг.

ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 31.05.2016 року має заборгованість -119074,75 гривень в тому числі: -21748,11 гривень-заборгованість за кредитом; - 95576,64 гривень-заборгованість по процентам за користування кредитом;- 1750.00 гривень- заборгованість по комісії за користування кредитом;- 500.00 гривень- штраф(фіксована частина); -2166.38гривень- штраф(процентна складова). Від цієї суми заборгованості віднімається сума,у розмірі 75747,06 гривень, яка була задоволена рішенням Березанського міського суду Київської області від 15.02.2013 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача ПАТ КБ «Приватбанк» ,різниця становить -43327,69 гривень. Отже,заборгованість до стягнення становить 45999.07 гривень.

Рішенням Березанського міського суду Київської області від 10 квітня 2017 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись із висновком суду апелянт подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким задовольнити його вимоги в повному обсязі, посилаючись на його незаконність та необгрунтованість, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, виходячи з наступного.

За приписами ст. 1 Цивільного процесуального Кодексу України (далі ЦПК України) завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтями 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Статтями 15, 16 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, якими, зокрема є: справедливість, добросовісність та розумність, у тому числі й у судовому порядку.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом першої інстанції достовірно було встановлено, що позивач ОСОБА_4 акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» надав суду копію заяви від 01.03.2006 (а.с.11)

Натомість в суді першої інстанції відповідачка та її представник заперечили проти позову,посилаючись при цьому те,що в 2006 році відповідач не брала кредиту у ПАТ «Приватбанк»,і взагалі ніколи не брала кредиту у позивача. В письмових доказах доданих до позовної заяви міститься заява від 01.03.2006 року про видачу кредиту на суму 25000 гривень. Почерк особи,що писала заяву,дуже схожий з почерком її покійного батька ОСОБА_5, який помер 28.02.2014 року. Вважали, що єдиним належним і допустимим письмовим доказом у ситуації,що склалася, є висновок судово-почеркознавчої експертизи та просили призначити по даній справі вказану експертизу.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа(кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірах та на умовах,встановлених договором,а позичальнику зобовязується повернути кредит та сплатити проценти(ч.1 ст.1048 ЦК України).

Під час розгляду справи судом першої інстанції відповідачка неодноразово заперечувала отримання кредиту в зазначеній установі банку згідно позову та спростовувала свій підпис на заяві від 01.03.2006, внаслідок чого Березанським міським судом Київської області за її клопотанням була призначена судова почеркознавча експертиза з приводу визначення автора підпису в наданій позивачем копії заяви.

Остання не була проведена за причини ненадання позивачем оригіналу заяви від 01.03.2006 року.

Таким чином, станом на 10.04.2017 року оригінал заяви суду першої інстанції не було надано.

Надана позивачем копія заяви від 01.03.2006 року є копією невідомого походження, а відтак не є належним та допустимим доказом у справі.

Так, колегія суддів, бере до уваги посилання суду першої інстанції щодо правових позиціях Верховного суду України, викладених у справах №6-57743св10, №6-29420св10, що копіями невідомого походження, як зазначено що є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, є будь-які копії документів, справжність яких неможливо перевірити шляхом співставлення із оригіналом.

Згідно з вимогами ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 58 ЦПК України. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч.3 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість. Достовірність кожного доказу окремо, а також достовірність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Отже, колегія суддів не бере до уваги доводи апелянта, щодо копії заяви, яка є копією невідомого походження, а відтак , усупереч положень ст. 1054 ЦК України, ст.ст. 58-60 ЦПК України, на підтвердження факту укладення договору №б/н від 01.03.2006 року. не є належним та допустимим доказом у справі.

А тому, колегією суддів не встановлено обставин, які б могли свідчити про наявність підстав для стягнення заборгованості по кредиту з ОСОБА_2.

Отже колегія суддів погоджується з обґрунтованим висновком суду першої інстанції проте, що експертизу неможливо провести за відсутності оригіналу заяви від 01.03.2006 року ,а не надання її для проведення експертизи , крім того, не надання її і в суді апеляційної інстанції, колегія суддів розцінює як спосіб ухилення позивача від її проведення, відтак визнає факт того, що ОСОБА_2 не підписувала зазначений документ.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів погоджується з тим, що судом першої інстанції повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи, дана належна правова оцінка доказам, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Нових доказів або обставин, які б могли призвести до скасування рішення суду, яке обґрунтоване, апелянт не навів, а колегія суддів їх не встановила.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» відхилити.

Рішення Березанського міського суду Київської області від 10 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: