АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/7088/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Новак А.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Білич І.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді: Білич І.М.

Суддів: Вербової І.М., Поліщук Н.В.

при секретарі: Горбачовій І.В.

за участю: представника позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представникаТовариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Авто Лайф» - Рибака Євгена Володимировича на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 17 лютого 2017року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Авто Лайф» про визнання договору недійсним та стягнення грошових коштів.

в с т а н о в и л а :

Позивач звертаючись в листопаді 2016 року до суду з вищевказаним позовом ставив питання про визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення коштів посилаючись на те, що 07 листопада 2016 року між ним та ТОВ «Лізингова компанія «Авто Лайф» було укладено договір фінансового лізингу № 1323. При цьому, у договорі лізингу не визначено індивідуальні ознаки предмету лізингу та не зазначено відомості про продавця товару. Також між сторонами договору не було підписано додаток № 3 до договору, тобто не було узгоджено графік покриття витрат на виплати лізингових платежів. Крім того договір містить несправедливі умови, які призводять до дисбалансу договірних прав і обов'язків сторін договору, а самі його умови є несправедливими. Також при укладенні договору йому не було надано достовірної і повної інформації про фінансові послуги. Вказував також на нікчемність укладеного договору з підстав того, що він не був посвідчений нотаріально. Посилаючись також на те, що ТОВ «Лізингова компанія «Авто Лайф» немає ліцензії на здійснення фінансових послуг, а це суперечить вимогам законодавства. Відтак, відповідно до положень ч. 1 ст. 227 ЦК України, просив суд задовольнити його позовні вимоги. договір фінансового лізингу № 1323 від 07 листопада 2016 року визнати недійсним.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 17 лютого 2017 року позовні вимоги було задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Авто Лайф» на користь ОСОБА_5 60 400 (шістдесят тисяч чотириста) гривень.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погоджуючись із рішення суду представник відповідача подав апеляційну скаргу та ставив питання про його скасування та відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Представник позивача у судовому засіданні не визнав подану апеляційну скаргу, заперечував проти її задоволення.

Представник відповідача (як особа, яка подала апеляційну скаргу) будучи належним чином повідомленим про розгляд справи повторно у судове засідання не з'явився, поважність причин своєї неявки суду не повідомив. Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у його відсутність в силу вимог ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб що з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

При розгляді справи було встановлено, що 07 листопада 2016 року між ОСОБА_5 та ТОВ «Лізингова компанія «Авто Лайф» було укладено договір фінансового лізингу № 1323, відповідно до умов якого предметом фінансового лізингу за вказаним договором є транспортний засіб, визначений у статті 1.1 договору та специфікації (додаток № 2), вартість предмета лізингу визначено на момент укладення договору і зазначено, як у договорі так і у додатку № 2.

07 листопада 2016 року ОСОБА_5 було сплачено на адресу ТОВ «Лізингова компанія «Авто Лайф» 60400 гривень як комісію за організацію по договору фінансового лізингу.

Суд першої інстанції частково задовольняючи вимоги позивача, виходив з їх недоведеності в частині щодо підстав визнання договору фінансового лізингу № 1323 від 07 листопада 2016 року укладеного між ОСОБА_5 та ТОВ «Лізингова компанія «Авто Лайф» недійсним з підстав визначених Законом україни «Про захист прав споживачів». Зазначаючи при цьому, що даний договір за відсутності його нотаріального посвідчення є нікчемним. А тому його визнання недійсним у судовому порядку згідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України не вимагається.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводами апеляційної скарги представника відповідача є те, що ліцензійні умови договору передбачають просту письмову форму для непрямого лізингу. Суд безпідставно вважав, що договір лізингу має бути нотаріально посвідчений. Однак, жодний нотаріус не посвідчує договори непрямого лізингу, оскільки вчинення таких дій не дозволяється Наказом МЮ України від 22.02.2012 року № 296/5. На момент укладення договору ще не існувало транспортного засобу. Отже орендні відносини між сторонами не виникли, а відтак немає повної гарантії, що вони взагалі відбудуться. Договір лізингу містить елементи попереднього договору купівлі - продажу, а не самостійного договору купівлі - продажу.

Колегія суддів вважає, що зазначені доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на нормах діючого законодавства та матеріалах справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм ( оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю - продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Договір фінансового лізингу за своєю правовою природою є змішаним і містить елементи договорів оренди (найму) купівлі - продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до ст. 628 ЦК.

Відповідно до ст. 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України у справі № 6 - 2766 цс 15 від 16.12.2015 року і згідно до ч. 1 ст. 360 -7 ЦПК має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Як вбачається із матеріалів справи договір фінансового лізингу № 1323 від 07.11.2016 року укладений між сторонами по справі нотаріально посвідчений не був.

Відтак, правомірними є висновки суду першої інстанції в частині встановлення підстав вважати такий договір нікчемним, з одночасним застосуванням наслідків нікчемного правочину.

Враховуючи, що судом першої інстанції було відмовлено позивачу у задоволенні вимог щодо визнання договору фінансового лізингу недійсним з підстав порушення відповідачем його прав як споживача послуг згідно до Закону України «Про захист прав споживачів» ( несправедливі умови договору, порушення принципу добросовісності і як наслідок істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків ), колегія суддів вважає, що не підлягають до апеляційного перегляду доводи апеляційної скарги в частині неправомірності заявлення позивачем саме таких вимог виходячи з умов укладеного договору.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування з доводів викладених в апеляційній скарзі нема.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 7 червня 2017 року було частково задоволено клопотання представника відповідача (як особи, яка подала апеляційну скаргу) про відстрочення сплати судового збору. Відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у даній справі за його апеляційною скаргою на рішення Голосіївськогорайонного суду м. Києва від 17 лютого 2017 року

Відтак, за результатами розгляду справи з урахуванням вимог ст. 88 ЦПК України з ТОВ «Лізингова компанія «Авто Лайф» підлягає до стягнення судовий збір на користь держави у розмірі 606,32 гривень.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 305, 307, 308, 311, 312, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представникаТовариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Авто Лайф» - Рибака Євгена Володимировича відхилити.

Рішення Голосіївськогорайонного суду м. Києва від 17 лютого 2017 року залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Авто Лайф» (місцезнаходження м. Київ, вул. Лінійна, 17, ) на користь держави судовий збір у розмірі 606,32 (шістсот шість гривень тридцять дві копійки).

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. Може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: