Справа № 600/922/16-ц
Справа № 2/600/160/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2017 року Козівський районний суд Тернопільської області

у складі: судді Гриновець О.Б.

секретар Сташків О.С.

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні у залі суду в смт.Козова цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Козівського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_3 сільської ради Козівського району Тернопільської області, згідно якого просить визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,1574 га., кадастровий номер :01:001:0249, що розташована на території ОСОБА_3 сільської ради Козівського району Тернопільської області, яка належала ОСОБА_4 на підставі державного акта серії ЯА №013193 від 25.02.2005 року.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що після смерті матері позивача ОСОБА_4 відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,1574 га. Після смерті спадкодавця було здійснено звернення до державного нотаріуса Козівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак державним нотаріусом ОСОБА_1 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів, а саме державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА №013193 від 25.02.2005 року.

В судове засідання ОСОБА_1М та його представник не з'явилися, проте позивач подав клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, згідно якого позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с.28).

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради Козівського району Тернопільської області у судове засідання не зявився, подав до суду відзив на позов, відповідно до якого позовні вимоги визнає, просить розглядати справу у їх відсутності (а.с.29).

Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує чиї-небудь права або законні інтереси.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Оскільки сторони в судове засідання не зявились, тому відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 2 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до положень ст. 11 та ст. 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що матір'ю позивача ОСОБА_1 є ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-АГ №1334017 виданого 30.08.1968 року (а.с.15).

ОСОБА_4 померла у с.Олесино Козівського району Тернопільської області 25.04.2007 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ИД №044022 від 26.04.2007 р. (а.с.14).

Відповідно до довідки ОСОБА_3 сільської ради Козівського району Тернопільської області №279 від 25.07.2016 року, з ОСОБА_4 на час смерті проживав та був зареєстрований син ОСОБА_1 (а.с.13).

Згідно з довідкою ОСОБА_3 сільської ради Козівського району Тернопільської області №485 від 02.11.2016 року, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 являється однією і тією ж особою, іншої на території ОСОБА_3 сільської ради не було і немає (а.с.20).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,1574 га., кадастровий номер :01:001:0249, що розташована на території ОСОБА_3 сільської ради Козівського району Тернопільської області, яка належали спадкодавцю на підставі державного акта серії ЯА №013193 від 25.02.2005 року (а.с.19, 21-23).

Державний акт, який підтверджував право власності на вказану земельну ділянку втрачено, що підтверджується оголошенням в газеті «Вільне слово» №43 (7411) від 21.10.2016 року (а.с.17).

Окрім цього, судом встановлено, що після смерті матері, ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак останньому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у звязку з відсутністю державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА №013193 від 25.02.2005 року, що підтверджується відмовою державного нотаріуса Козівської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 (а.с.16).

Таким чином, оформлення спадщини в нотаріальній конторі на земельну ділянку є неможливим, втрата оригіналу державного акта є підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та є перешкодою в реалізації права на спадкування, тому позивач змушений звернутися до суду з даним позовом, оскільки в даному випадку визнання права власності на земельну ділянку можливе лише в судовому порядку.

Видача державних актів на право власності на земельні ділянки та дублікатів державних актів здійснювалась на підставі Постанови КМУ № 1021 від 09.09.2009 року «Про затвердження порядків ведення Поземельної книги і Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі», яка втратила чинність з 01.01.2013 року на підставі Постанови КМУ №1051 від 17.10.2012 року.

Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.10, 212 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними.

Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності зі ст.ст.1217, 1220, 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкоємця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

При цьому, відповідно до ст.1261 ЦК України позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері, відмови від прийняття спадщини не заявляв та в належному порядку прийняв спадщину.

Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За таких обставин, враховуючи, що позивач прийняв спадщину в належному порядку, а також те, що інших спадкоємців, які б прийняли спадщину немає, ніхто не оскаржує його право на спадщину, виходячи з приписів п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, суд вважає, що це право підлягає захисту в судовому порядку шляхом визнання права власності.

Відтак, за встановлених обставин, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що спрямовані на реальний захист прав та інтересів спадкоємця при оформленні своїх спадкових прав, а тому такі підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 130, 169, 197, 209, 212-215 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,1574 га., кадастровий номер :01:001:0249, що розташована на території ОСОБА_3 сільської ради Козівського району Тернопільської області, яка належала ОСОБА_4 на підставі державного акта серії ЯА №013193 від 25.02.2005 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя О.Б.Гриновець