1Справа № 335/6834/16-ц 2/335/129/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 листопада 2017 р. Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Шалагінової А.В.,

за участю секретаря судового засідання Войтович Г.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 51, цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5, про зменшення частки у спадщині, визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за заповітом, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5, про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2016 р. позивач ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 про зменшення частки у спадщині, який в ході судового розгляду справи було уточнено, в тому числі доповнено позовними вимогами про визнання права власності на частину квартиру в порядку спадкування за заповітом (т. 2 а.с. 6870).

В обґрунтування уточнених позовних вимог ОСОБА_4 зазначала, що 01.10.2012 померла її мати ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС, виданим Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 320. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить ? частина квартири АДРЕСА_1, загальною площею 35,82 кв.м., житловою площею 16,6 кв.м., що належала їй на підставі свідоцтва про право власності на житло № 780, яке видано Запорізьким металургійним комбінатом «Запоріжсталь» від 16.11.1993.

ОСОБА_6 за свого життя залишила заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_7 29.05.2012, відповідно до якого вона все своє майно заповідала своїй доньці ОСОБА_4

Спадкоємцем за законом, який мав право на обовязкову частку у спадщині та якому належала на праві власності ? частина вказаної квартири, був її чоловік ОСОБА_8, який помер 20.06.2015.

На день відкриття спадщини ОСОБА_6, ОСОБА_8 та ОСОБА_4 були зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач у строк, передбачений ст. 1270 ЦК України, звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що свідчить про те, що позивач у встановленому законом порядку прийняла спадщину після померлої матері ОСОБА_6

20.06.2016 помер чоловік її матері ОСОБА_8, який залишив заповіт, посвідчений 27.10.2012 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_9, реєстровий № 3881, відповідно до якого все своє майно він заповів своїй доньці, відповідачу по справі ОСОБА_2, яка прийняла спадщину після смерті батька.

За життя її матері ОСОБА_6, ОСОБА_8 та його донька від першого шлюбу ОСОБА_2 протягом тривалого часу ображали її, влаштовували сварки з нецензурною лайкою, били її, перешкоджали відвідуванню лікаря, не давали призначені ліки, тощо.

03.11.2009 відповідач, перебуваючи у нетверезому стані у присутності та за участі батька вчинили по відношенню до ОСОБА_6 бійку з нанесенням тілесних ушкоджень, внаслідок чого відповідач була притягнута до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП.

Через хворобу та завдані ушкодження ОСОБА_6 почала втрачати свідомість, 03.12.2009 була доставлена на лікування швидкою медичною допомогою до міської лікарні екстреної швидкої медичної допомоги. У медичній карті ОСОБА_6 містяться записи огляду лікаря від 22.02.2012 про наявність рани в області лівої скроні та плечево-масивний синець. Записом від 14.04.2012 лікарем зафіксовано, що під лівим оком наявний синець.

З огляду на негідну поведінку спадкоємців по відношенню до спадкодавця ОСОБА_6 позивач вважає, що їх обовязкова частка у спадщині підлягає зменшенню до 1/80 частини.

Крім того, як зазначає позивач, вона позбавлена можливості оформити у нотаріальній конторі спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину у звязку з відсутністю у неї правовстановлюючих документів на квартиру.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_4 просила суд зменшити частку ОСОБА_2 в спадщині, що залишилася після померлої 02.10.2012 р. ОСОБА_6 до 1/80 частини, спадкоємцем якої був ОСОБА_8, який спадщину прийняв, але за життя не оформив своїх спадкових прав на неї; визнати за ОСОБА_4 право власності на 39/80 частин квартири АДРЕСА_2 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6, яка померла 02 жовтня 2012 р.; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 2011 грн. 75 коп.

Крім того, в ході судового розгляду справи у звязку із поданням відповідачем заяви про застосування строків позовної давності позивач ОСОБА_4 звернулася до суду із заявою про поновлення строку позовної давності, який, за її твердженням, було пропущено з поважних причин, через її стан здоровя, а також внаслідок лікування та проживання за межами України.

Відповідач ОСОБА_2 із позовом не погодилась та звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4, третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5, про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування зустрічного позову зазначала, що 04.05.1979 її батько ОСОБА_8 та ОСОБА_10 зареєстрували шлюб, внаслідок чого остання змінила прізвище на ОСОБА_8. При укладанні шлюбу ОСОБА_6 вже мала доньку ОСОБА_4, яка є позивачем у цій справі. Від Запорізького металургійного заводу «Запоріжсталь» ОСОБА_6 отримала квартиру, розташовану за адресою: м. Запоріжжя, бул. ГвардійськийАДРЕСА_3, загальною площею 35,82 кв.м., житловою площею 16,6 кв.м.

Після приватизації вказаної квартири подружжя ОСОБА_11 та ОСОБА_8 отримали свідоцтво про право власності на житло № 780 від 16.11.1993 з рівними частками у праві власності.

За віком її батько ОСОБА_8 та ОСОБА_6 постійно хворіли і за ними останні роки доглядали сиділки. 02.10.2012 ОСОБА_6 померла.

Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить ? частини квартири АДРЕСА_2. Спадкоємцями за законом після померлої ОСОБА_6 були її батько ОСОБА_8 та ОСОБА_4 Проте, за свого життя померла ОСОБА_6 склала заповіт, відповідно до якого все своє майно вона заповіла своїй доньці ОСОБА_10, а у її батька, відповідно до закону, існує право на обовязкову частку у спадщині після померлої дружини, яка становить 1/8 частину від всієї квартири АДРЕСА_2. Враховуючи те, що ОСОБА_8 також був власником ? частини квартири, з урахуванням отриманого права на спадщину у виді 1/8 частини квартири, частка батька позивача становить 5/8 частин, які позивач за зустрічним позовом має право успадкувати після смерті свого батька.

13.11.2012 у встановлений законом строк ОСОБА_8 звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, крім того, він проживав разом із померлою, що свідчить про те, що він прийняв обовязкову частку у спадщині у встановленому законом порядку.

27.10.2012 ОСОБА_8 склав заповіт, за яким все належне йому майно він заповів своїй доньці ОСОБА_2

У період від початку відкриття спадщини після смерті дружини, її батько не отримав свідоцтво про право на спадщину, оскільки оригінали правовстановлюючих документів на квартиру знаходяться у ОСОБА_4

20.06.2015 помер її батько, внаслідок чого відкрилася спадщина, до складу якої входить 5/8 часток квартири АДРЕСА_2 та інші речі домашньої обстановки та вжитку, кошти на ощадних книжках та рахунках у банківських установах.

18.12.2015 позивач за зустрічним позовом звернулася до приватного нотаріуса ОСОБА_5 із заявою про прийняття спадщини за заповітом ОСОБА_8 на все належне йому спадкове майно. 27.07.2016 вона звернулася із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину. Проте, цього ж дня отримала постанову нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку з відсутністю у спадкоємця оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно, та у звязку з не оформленням належним чином ОСОБА_8 спадщини після померлої ОСОБА_6

При цьому нотаріус ОСОБА_5 визначила розмір обовязкової частки спадкового майна, що належить померлій ОСОБА_6, як 1/8 частка всієї квартири, а тому після смерті ОСОБА_8 вона отримала спадщину у вигляді 5/8 часток квартири АДРЕСА_2, на яку у видачі свідоцтва їй було відмовлено.

Посилаючись на вказані обставини ОСОБА_2 просила суд визнати за нею право власності на 5/8 частин квартири АДРЕСА_2, в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_8, який помер 20.06.2015; визнати за нею право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_8 на власні вклади у банківських установах померлого ОСОБА_8 та ? частку на депозитний вклад в порядку спадкової трансмісії на спадщину від померлої ОСОБА_6; стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

Ухвалою суду від 15.03.2017 зустрічний позов в частині позовних вимог про визнання права власності на 5/8 частин квартири АДРЕСА_2 в порядку спадкування за заповітом після померлого ОСОБА_8 прийнято до розгляду та обєднано з первісним позовом. У прийнятті зустрічної позовної заяви в частині позовних вимог про визнання права власності на банківські вклади у банківських установах та на ? частину депозитного вкладу в порядку спадкової трансмісії відмовлено.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги ОСОБА_4 підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Зустрічні позовні вимоги визнала частково, а саме в частині визнання за ОСОБА_2 права власності на 1/2 частину квартири та 1/80 частину квартири в порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_8

Відповідач ОСОБА_12 та її представник ОСОБА_3 проти позовних вимог заперечували в повному обсязі, та посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість просили відмовити у задоволенні позову. Зустрічні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Крім того в ході судового розгляду справи відповідач подала суду клопотання про застосування строків позовної давності до позовних вимог ОСОБА_13 про зменшення частки у спадщині.

Заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у справі, допитавши свідків, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1217, 1218, ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Частинами 1 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270, ч. 1 ст. 1273, ч. 2 ст. 1274 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

01.10.2012 померла ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС № 244195, виданим Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 320 (т. 1 а.с. 5).

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина, до складу якої, в тому числі, входить ? частина квартири АДРЕСА_1, загальною площею 35,82 кв.м, житловою площею 16,6 кв.м, що належала їй на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло № 780, яке видано Запорізьким металургійним комбінатом «Запоріжсталь» від 16.11.1993 (т.1 а.с. 11).

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_6 є її донька ОСОБА_4 та чоловік ОСОБА_8, які у строк, передбачений ст. 1270 ЦК України, звернулися до приватного нотаріуса із заявами про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_6, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 12/2012 після померлої 02.10.2012 ОСОБА_6 (т. 1 а.с. 31-66).

Разом із тим, за життя ОСОБА_6 залишила заповіт, посвідчений 29.05.2012 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_7, відповідно до якого все своє майно, що буде належати їй на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, а також все те, на що за законом вона буде мати право, вона заповіла своїй доньці ОСОБА_4, позивачеві у справі (т. 1 а.с. 9).

Відповідно до абз 1 ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Оскільки чоловік померлої ОСОБА_6 ОСОБА_8 на момент смерті його дружини був непрацездатним, незалежно від наявності заповіту на імя ОСОБА_4, він мав право на спадкування обовязкової частки у спадщині, яка відповідно до ст. 1241 ЦК України складає 1/8 частину квартири АДРЕСА_4.

20.06.2015 ОСОБА_8 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС № 328319, виданим Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 4457 (т.1 а.с. 90).

За життя 27.10.2012 ОСОБА_8 склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_9, реєстр. № 3881, відповідно до якого все належне йому майно, де б воно не було, із чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде йому належати на день смерті і на що він за законом матиме право, він заповів своїй доньці ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 91).

Після смерті ОСОБА_8, 18.12.2015, тобто у строк, передбачений ст. 1270 ЦК України, ОСОБА_2 звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом після померлого батька (т. 1 а.с. 92).

Згідно з матеріалами спадкової справи, до складу спадщини після померлого 20.06.2015 ОСОБА_8, в тому числі, входить ? частина квартири АДРЕСА_4, яка належала померлому на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло № 780, яке видано Запорізьким металургійним комбінатом «Запоріжсталь» від 16.11.1993 (т. 1 а.с. 95), та 1/8 частина вказаної квартири, яку померлий ОСОБА_8 одержав у спадщину після смерті ОСОБА_6, але за свого життя своїх спадкових прав не оформив, свідоцтво про право на спадщину на вказане майно не отримав.

Звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру частки у спадщині з підстав, передбачених ст. 1241 ЦК України, позивач ОСОБА_4 посилалась на обставини негідної поведінки спадкоємців ОСОБА_8 та ОСОБА_2 по відношенню до спадкодавця ОСОБА_6

Як передбачено абз. 2 ч. 1 ст. 1241 ЦК України, розмір обов'язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.

При вирішенні спорів про зменшення розміру обов'язкової частки у спадщині (абз. 2 ч. 1 ст. 1241 ЦК України) встановленню та оцінюванню судом підлягає характер відносин між спадкодавцем та спадкоємцем, інші обставини, що мають істотне значення. Зокрема, ними може вважатись тривала відсутність спілкування між спадкодавцем і спадкоємцем, неприязні стосунки, зумовлені аморальною поведінкою спадкоємця, тощо.

Зменшення розміру обов'язкової частки в спадщині полягає у пропорційному зменшенні частки такого спадкоємця.

Виходячи із вказаних положень, предметом доказування за первісним позовом ОСОБА_4 є обставини, які можуть свідчити про негідну поведінку по відношенню до спадкодавця саме особи, яка є спадкоємцем обовязкової частки у спадщині, тобто в даному випадку ОСОБА_8, а не особи, яка є його спадкоємцем за заповітом ОСОБА_2, оскільки остання не є безпосереднім спадкоємцем ОСОБА_6

За таких обставин, докази, надані позивачем у справі за первісним позовом на підтвердження негідної поведінки ОСОБА_2 по відношенню до померлої ОСОБА_6, а саме постанова про притягнення до адміністративної відповідальності від 25.12.2009 у справі № 3-3694/09 та матеріали, зібрані у даній справі про адміністративне правопорушення, показання свідка ОСОБА_14, яка пояснювала, що ОСОБА_2 наносила тілесні ушкодження ОСОБА_6, показання свідка ОСОБА_15, яка пояснювала про негідну поведінку ОСОБА_2, на підставі ст. 58 ЦПК України визнаються судом неналежними.

Показання свідків ОСОБА_14 (сестри ОСОБА_6П.), ОСОБА_15 (сусідки подружжя ОСОБА_6), ОСОБА_16 (сусідки подружжя ОСОБА_6), ОСОБА_17, ОСОБА_18 (сиділки, яка доглядала ОСОБА_6П.) про те, що ОСОБА_8 за життя ображав, бив та принижував ОСОБА_6, медична документація ОСОБА_6, пояснення самої позивачки ОСОБА_4, так само як і показання свідків з боку відповідача ОСОБА_19, ОСОБА_20, не можуть братися судом до уваги, оскільки у даному випадку ОСОБА_8 на момент виникнення спору щодо зменшення його обовязкової частки у спадщині помер, за його життя до нього не було предявлено цих позовних вимог, а тому дані правовідносини припинилися, і не можуть бути предметом судового розгляду.

Посилання представника позивача ОСОБА_1 на те, що до ОСОБА_2 як до спадкоємиці ОСОБА_8 перейшли права на обовязкову частку у спадщині не узгоджуються із приписами ст.ст. 1216, 1218, 1241 ЦК України.

Як визначено ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

З урахуванням обставин справи, суд дійшов висновку, що отримання ОСОБА_8 права на обовязкову частку у спадщині відбулося за його життя, він у встановленому законом порядку набув право на цю обовязкову частку. Крім того, як було встановлено судом вище, ОСОБА_8 прийняв обовязкову частку у спадщині, оскільки у встановлений законом строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а також на момент смерті спадкодавця ОСОБА_6 постійно проживав у спірній квартирі разом зі спадкодавцем, що не оспорювалось сторонами спору.

Таким чином, правовідносини щодо зменшення обовязкової частки у спадщині ОСОБА_8 припинилися внаслідок його смерті.

Тому, позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про зменшення частки ОСОБА_2 в спадщині, що залишилася після померлої 02.10.2012 ОСОБА_6 до 1/80 частини, спадкоємцем якої був ОСОБА_8, який спадщину прийняв, але за життя не оформив своїх спадкових прав на неї, задоволенню не підлягають.

З урахуванням положень ч.ч. 35 ст. 267 ЦК України, оскільки судом не встановлено підстав для задоволення вищезазначених позовних вимог ОСОБА_4, судом при вирішенні спору не надається оцінка обставинам щодо пропуску ОСОБА_4 строку позовної давності за цими вимогами, та, відповідно, не застосовуються наслідки пропуску строку позовної давності у вигляді відмови у даних позовних вимогах з цих підстав.

Вирішуючи позовні вимоги як ОСОБА_4 так і ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_21 була власником ? частини квартири № 206 в будинку № 22 по бул. Гвардійський у м. Запоріжжі, її право власності було зареєстровано ОП ЗМБТІ на підставі свідоцтва про право власності на житло № 780, яке видано Запорізьким металургійним комбінатом «Запоріжсталь» від 16.11.1993.

ОСОБА_4 є спадкоємцем за заповітом після померлої 02.10.2012 ОСОБА_6, що знайшло своє підтвердження матеріалами справи, і її частка у спадщині матері, з урахуванням права обовязкової частки у спадщині ОСОБА_8, становить 3/8 частин вказаної вище квартири.

Померлому ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право власності на житло № 780, яке видано Запорізьким металургійним комбінатом «Запоріжсталь» від 16.11.1993, яке зареєстровано у встановленому законом порядку, також на праві власності належала ? частина квартири № 206 в будинку № 22 по бул. Гвардійський у м. Запоріжжі. Крім того, враховуючи те, що ОСОБА_8 за свого життя вчинив всі дії спрямовані на прийняття обовязкової частки у спадщині після померлої дружини ОСОБА_6 у виді 1/8 частини вказаної вище квартири, проте свідоцтво про право на спадщину отримати не встиг, суд приходить до висновку, що після його смерті відкрилася спадщина на 5/8 частин кварти № 206 в будинку № 22 по бул. Гвардійський у м. Запоріжжі.

27.07.2016 ОСОБА_2 звернулася до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого 20.06.2015 року ОСОБА_8, проте, постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 від 27.07.2016 р. у видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_2 було відмовлено у звязку з відсутністю у спадкоємця правовстановлюючих документів на квартиру АДРЕСА_5 (т. 1 а.с. 101).

Крім того, 17.06.2017 ОСОБА_4 звернулася до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої ОСОБА_6, проте, постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 від 27.06.2017 р. у видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_4 було відмовлено у звязку з відсутністю у спадкоємця правовстановлюючих документів на квартиру АДРЕСА_6 (т. 2 а.с. 107).

Відповідно до розяснень, які містяться у пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, особа має право звернутися у суд з позовом про визнання права власності: 1) якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами; 2) у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права й позов про визнання права власності у разі втрати документа, що засвідчує право власності особи на річ, подається за відсутності можливості одержати у відповідних органах дублікат правовстановлюючого документа.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України ОСОБА_4 є спадкоємцем за заповітом після померлої 02.10.2012 ОСОБА_6, а ОСОБА_2 після померлого 20.06.2016 ОСОБА_8, та прийняли спадщину у встановленому законом порядку та строк, однак правовстановлюючі документи на вказану квартиру у них відсутні, що є перешкодою у оформленні спадкоємцями свого права на спадщину. Дублікат правовстановлюючого документа на квартиру сторони позбавлені можливості отримати, оскільки власники квартири ОСОБА_6 та ОСОБА_8 померли.

Отже, в даному випадку відсутній інший, крім судового, порядок для відновлення порушеного права ОСОБА_4 та ОСОБА_2

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне визнати право власності за позивачем ОСОБА_4 на 3/8 частин квартири № 206 в будинку № 22 по бул. Гвардійський у м. Запоріжжі в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6, померлої 02.10.2012, та за позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_2 право власності на 5/8 частин цієї квартир в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_8, померлого 20.06.2015.

З огляду на викладені обставини позов ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов ОСОБА_2 підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи те, що позов ОСОБА_2 було задоволено у повному обсязі, то з відповідача за її позовом ОСОБА_4 на її користь підлягає стягненню сплачений нею і документально підтверджений судовий збір в сумі 1 872 грн., який дорівнює 1% ціни позову.

Виходячи з того, що позов ОСОБА_4 задоволено частково, а саме в частині позовних вимог майнового характеру, то з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача за первісним позовом підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог в розмірі 1 123 грн. 50 коп., який обчислено виходячи із оцінки ринкової вартості спірної квартири (299 600 грн.), який визнано обома сторонами.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 3/8 частин квартири АДРЕСА_5 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6, яка померла 2 жовтня 2012 р.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_22 у частині зменшення частки у спадщині відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 5/8 частин квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_8, який помер 20 червня 2015 р.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1 123 (одна тисяча сто двадцять три) гривні 50 копійок.

Стягнути зі ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1 872 (одна тисяча вісімсот сімдесят дві) гривні.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Вступна та резолютивна частини рішення постановлені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 1 листопада 2017 р.

Повний текст рішення виготовлено 6 листопада 2017 р.

Суддя А.В. Шалагінова