Справа № 343/860/17
Провадження № 22-ц/779/1195/2017
Головуючий у 1 інстанції Лицур І. М.
Суддя-доповідач Проскурніцький
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого : Проскурніцького П.І.

суддів: Горейко М.Д., Ясеновенко Л.В.

секретаря: Шемрай Н.Б.,

з участю: позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, представника відповідачки ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Долинський відділ ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, про звільнення від сплати заборгованості за аліментами за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Долинського районного суду від 16 червня 2017 року,-

в с т а н о в и л а :

У травні 2017 року позивач звернувся в суд із зазначеним позовом, посилаючись на те, що вони з відповідачкою зареєстрували шлюб 31.08.2002 року в Долинському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області. Від даного шлюбу в них 14.01.2004 року народилася дочка ОСОБА_5. Після однієї зі сварок в березні 2014 року відповідачка звернулась до суду з позовом про стягнення з нього аліментів на утримання їхньої неповнолітньої дитини. Однак, невдовзі вони помирилися, продовжували проживати однією сімєю, вели спільне господарство, разом виховували дочку. Відповідачка на той час не мала самостійного заробітку і фактично тільки він утримував сімю. ОСОБА_3 впродовж трьох років не зверталася до виконавчої служби з виконавчим листом та наміру такого не виявляла, жодних претензій щодо несплати аліментів не було. Починаючи з червня 2016 року, вони почали проживати окремо і тільки після розлучення 14.02.2017 року, з метою поставити його в скрутне матеріальне становище, відповідачка 06.03.2017 року отримала виконавчий лист та звернулась до виконавчої служби з заявою про стягнення аліментів. Отримавши постанову про відкриття виконавчого провадження від 20.03.2017 року, він дізнався, що з нього будуть стягувати аліменти на користь відповідачки в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку, починаючи з 18.03.2014 року. 25 квітня 2017 року він звернувся до Долинського відділу ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області, де йому надали відповідь про період та розмір нарахованої заборгованості зі сплати аліментів, згідно якої за ним рахується заборгованість в сумі 15973,50 грн. за період з 18.03.2014 року по 01.06.2017 року, тобто за 37 місяців. Оспорювана сума боргу за період з 18.03.2014 року по 01.06.2016 року становить 10684,20 грн. Вважає, що стягнення аліментів за вказаний період є безпідставним, оскільки він фактично виплачував їх в добровільному порядку, примусове стягнення аліментів за вказаний період призведе до подвійного стягнення. Просив звільнити його від сплати заборгованості за аліментами в сумі 10684,20 грн. за період з 18.03.2014 року по 01.06.2016 року та стягнути з відповідачки судові витрати по справі.

Рішенням Долинського районного суду від 16 червня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

На дане рішення ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції не врахував його пояснення та пояснення свідків про те, що він після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів проживав з відповідачкою та матеріально утримував сімю, здійснював ремонт будинку у якому вони з відповідачкою спільно проживали. Тому відповідачка і не предявляла виконавчий лист до виконання, а лише після того, як вони розлучилися, зловживаючи своїм правом, в березні 2017 року звернулася в суд про видачу виконавчого листа за рішенням суду від 02.04.2014 року.

Вважає, що за період з 18.03.2014 року по 01.06.2016 року ним сплачувались кошти на утримання дитини добровільно, а тому суд безпідставно відмовив йому в задоволенні позову.

З цих підстав, рішення суду першої інстанції апелянт просить скасувати та ухвалити нове про задоволення його позовних вимог.

В судовому засіданні апелянт та його представник доводи апеляційної скарги підтримав з мотивів поданих у апеляційній скарзі, просив про їх задоволення.

Представник відповідачки доводи апеляційної скарги не визнав та заперечив проти їх задоволення.

Вислухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

У відповідності до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області в справі № 343/735/14-ц від 02.04.2014 року (а.с. 25) задоволено позов ОСОБА_3 та стягнуто з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання їх малолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18 березня 2014 року.

На виконання даного рішення за заявою ОСОБА_3 Долинським районним судом Івано-Франківської області 07.03.2017 року видано виконавчий лист, на підставі якого головним державним виконавцем Долинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_6 відкрито виконавче провадження № 53599151 (а.с. 7,10).

Із повідомлення Долинського районного відділу ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області № 7846 від 15.05.2017 року та довідки розрахунку сплати аліментів згідно виконавчого листа № 343/735/14-ц (а.с. 8-9) вбачається, що за ОСОБА_1 числиться заборгованість по сплаті аліментів, що за 2014 рік складає 3646,50 грн., за 2015 рік 4832,40 грн., за січень-лютий 2017 року 1520,10 грн. Дані обставини сторонами не заперечуються.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач не надав доказів на підтвердження існування обставин, що мають істотне значення, які б могли бути підставою для звільнення його від сплати заборгованості по аліментах.

Колегія суддів не погоджується із таким висновком і вважає його не обґрунтованим.

У відповідності з вимогами ч.2 ст. 197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

А у відповідності з вимогами ч.3 ст. 197 СК України (яка діяла на час виникнення заборгованості до 02.06.2016 року), суд може звільнити платника аліментів від сплати заборгованості, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непредявлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти.

Позивач просить звільнити його від сплати заборгованості по аліментах за період з 18.03.2014 року по 01.06.2016 року в сумі 10684 гривні 20 коп.

Розмір заборгованості по аліментах за вказаний період визначений державним виконавцем відповідно до вимог ст. 195 СК України ( а. с. 8-9).

Відповідачка в заперечення проти позову не навела доказів про поважні причини не предявлення виконавчого документу до виконання.

Свою вимогу про звільнення від сплати заборгованості по аліментах позивач також обґрунтовує тим, що в період з 18.03.2014 року по 01.06.2016 року вони з відповідачкою проживали однією сімєю, що є обставиною, яка має істотне значення в розумінні ст. 197 Сімейного кодексу України і є підставою для звільнення від сплати заборгованості по аліментах.

Посилання апелянта на те, що відповідач отримала виконавчий лист тільки в березні 2017 року і тоді ж звернула його до виконання, колегія суддів також враховує при задоволенні позову, оскільки поважних причин не отримання і непредявлення виконавчого листа до виконання нею не наведено.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не повно досліджено обставини справи, зібраним доказам не дана належна правова оцінка, висновок про відмову у звільненні позивача від сплати заборгованості за аліментами, не відповідає фактичним обставинам справи.

Розглянувши справу в межах заявленого позову та доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що рішення судом ухвалено з порушенням норм матеріального і процессуального права а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити

Рішення Долинського районного суду від 16 червня 2017 рокускасувати і ухвалити нове рішення яким позов ОСОБА_1 задовольнити, звільнити його від сплати заборгованості за аліментами за період з 18.03.2014 року по 01.06.2016 року в сумі 10 684 гривні 20 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий П.І. Проскурніцький

Судді: М.Д. Горейко

ОСОБА_7