АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 689/283/17
Провадження № 22-ц/792/1332/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої судді Грох Л.М.,

суддів: Пєнти І.В., Костенка А.М.,

секретар Задвірний В.І.,

з участю представників сторін,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 01 червня 2017 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

В лютому 2017 року ОСОБА_1, звертаючись до суду з вказаним позовом до ОСОБА_2, посилалась на те, що перебувала з ним у шлюбі та спільно проживали в ІНФОРМАЦІЯ_1. Раніше цей будинок належав відповідачу, однак у 2003 року відповідач подарував їй будинок, залишившись зареєстрованим у ньому. Шлюб між сторонами розірвано рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 23.12.2014 року. Після розірвання шлюбу з вересня 2015 року відповідач виїхав в м. Городок і більше року у її будинку не проживає. Реєстрація за цією адресою відповідача порушує права позивача по користуванню і розпорядженню своїм майном, а тому остання просила суд визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

Рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 01.06.2017 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає рішення суду незаконним, необґрунтованим та прийнятим з порушенням норм процесуального та матеріального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов. Посилається також на неповне зясування обставин справи та невідповідність висновків обставинам справи. На її думку, судом не враховано, що з моменту створення нової сім'ї на відповідача не поширюється положення ч. 4 ст. 156 ЖК України. ОСОБА_2 втратив статус колишнього члена сім'ї власника будинку, за яким зберігається право користування даним будинком, оскільки є членом нової сімї. Факт зміни нею замка до будинку не свідчить про вчинення нею перешкод, оскільки з будинку відповідач виїхав задовго до цієї події. Відповідачу було встановлено сервітут щодо житлового будинку позивача та надані правовідносини поширюються положення глави 32 ЦК України.Проте сервітут відповідачу було встановлено в звязку з тією обставиною, що він являвся членом сім'ї власника будинку, то після розірвання шлюбу дана обставина припинилась і відповідач втратив право користування цим будинком.

В засіданні апеляційного суду представник апелянта підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів.

Представник відповідача просив відхилити апеляційну скаргу як безпідставну.

Колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ч. 1 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Так, встановлено, що сторони перебували в шлюбі з 05.04.2002 року по 05.01.2015 року.

На підставі договору дарування від 28.01.2003 року ОСОБА_2 відчужив ОСОБА_1 належний йому житловий будинок з надвірними будівлями № 67 по вул. Пушкіна в смт. Ярмолинці.

З липня 2015 року ОСОБА_2 не проживає у вказаному будинку.

При цьому зареєстрованим місцем проживання відповідача є житловий будинок № 67 по вул. Пушкіна в смт. Ярмолинці.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що між сторонами існує тривалий конфлікт, в ході якого позивачкою чиняться перешкоди відповідачу у доступі до будинку, а отже, відсутні передбачені ч.2 ст. 405 ЦК України підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом.

Так, за ч.1 ст. 156 ЖК України члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Якщо між подружжям відсутня інша угода про порядок користування приміщенням, то дружина, як член сімї власника квартири, яка проживає разом з ним у квартирі, що йому належить, користується жилим приміщенням нарівні з власником квартири.

Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК УРСР до членів сімї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, зокрема, дружина та їх діти. Припинення шлюбних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє членів сімї права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом сімї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Статтею 405 ЦК України визначено, що члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (ч.2 ст.405 ЦК).

Доводи апеляційної скарги про відсутність перешкод відповідачу у користуванні будинком спростовуються матеріалами справи, згідно яких ОСОБА_1 перешкоджала відповідачу користуватися будинком шляхом заміни дверного замка, створенням конфліктних ситуацій у разі приходу відповідача.

Суд першої інстанції відповідно до ст. 212 ЦПК України дав належну оцінку представленим доказам з точки зору їх допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв'язку доказів у їх сукупності.

Суд не приймає до уваги посилання апелянта на те, що з моменту укладення нового шлюбу ОСОБА_2 втратив статус колишнього члена сім'ї власника спірного будинку і набув прав, передбачених ст. 156 ЖК України, за місцем проживання у теперішньої дружини, оскільки ці обставини не були зазначені в якості підстави позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючисьст.ст. 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 01 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча /підпис/

Судді /підписи/

З оригіналом згідно

Суддя Апеляційного суду Л.М.Грох

_______________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції:ОСОБА_3 Провадження № 22-ц/792/1332/17

Доповідач: Грох Л.М. Категорія: 46