АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4164/17 Справа № 206/5271/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Каратаєва Л.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2017 року м. Дніпро Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів: - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

за участю секретаря - Назаренко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 30 листопада 2015 року у справ за позовом ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», ОСОБА_5 про стягнення страхового відшкодування та матеріальних збитків, завданих дорожньо-транспортною пригодою, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 30 листопада 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено (том 2 а.с.91-94).

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_4 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог (том 2 а.с.99-106).

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 січня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову частково. Стягнуто з ПрАТ «УПСК» на користь ОСОБА_4 страхове відшкодування у розмірі 20306,39 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині позову відмовлено (том 2 а.с.132-133).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 березня 2017 року рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 січня 2016 року скасовано. Справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Скасовуючи рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 січня 2016 року, суд касаційної інстанції зазначив, що апеляційний суд, при вирішення питання про розмір страхового відшкодування, не врахував положень Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та не зменшив розмір страхового відшкодування на розмір франшизи, а також не зясував чи відремонтовано на даний час автомобіль, якщо так, то чи наявні у позивача документи, які підтверджують факт проведення ремонту автомобіля у платника ПДВ, оскільки від цього залежить чи потрібно включати до розміру шкоди податок на додану вартість, чи ні, у звязку з чим неправильно визначив розмір страхового відшкодування.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, з урахуванням ухвали ВССУ від 29 березня 2017 року, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково.

Як вбачається з матеріалів справи, 26 березня 2014 року о 18-45 год. на перехресті вул. Іларіонівська та вул. Ладозька у м. Дніпропетровську сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Mitsubishi Lancer, номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4, та мотоцикла Kawasaki ZZ-R1100, номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_5

Постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 08 травня 2014 року визнано ОСОБА_4 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 червня 2014 року скасовано постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 08 травня 2014 року, провадження у справі про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за недоведеністю вини та відсутністю в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення.

Згідно Висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 1886/1 від 14 квітня 2014 року вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля Mitsubishi Lancer, номерний знак НОМЕР_1, пошкодженого при дорожньо-транспортній пригоді, становить 40 612,78грн.

13 березня 2014 року між ОСОБА_5 та ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, на підтвердження якого було видано поліс № АС/ 7200197, терміном дії з 14 березня 2014 року по 13 березня 2015 року (включно), де застрахованим транспортним засобом є мотоцикл KAWASAKI ZZ-R1100, номерний знак, АЕ1248АВ.

31 березня 2014 року ОСОБА_4 звернувся до ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» із заявою про настання страхового випадку, що підтверджується заявою-повідомленням.

16 червня 2014 року ОСОБА_4 звернувся до ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» з приводу виплати страхового відшкодування, що підтверджується відповідною заявою.

Листом № 283 від 16 липня 2014 року ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» розяснила ОСОБА_4, що у звязку з тим, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 не доведена судом, йому необхідно надати до МД «Дніпро» ПрАТ «УПСК» постанову про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_5, після чого матеріали справи у встановлені Законом України «Про обовязкове страхування цивільної-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строки будуть розглянуті та прийнято вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову у здійсненні страхового відшкодування.

Відповідно до висновку автотехнічної експертизи № 3549-14 від 19 січня 2015 року, яка проведена за поясненнями водія автомобіля Mitsubishi Lancer, номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_4 невідповідностей в його діях вимогам Правил дорожнього руху України, які могли б знаходитись у причинному звязку з дорожньо-транспортною пригодою, з технічної точки зору не встановлено; в той же час за поясненнями водія мотоцикла KAWASAKI ZZ-R1100, номерний знак, АЕ1248АВ ОСОБА_5 визначити чи відповідали його дії вимогам Правил дорожнього руху України можливо лише після надання в розпорядження експерта необхідних вхідних даних, які відсутні в поясненнях водія ОСОБА_5, а визначити їх на даному етапі дослідження не надається можливим.

Висновком повторної судової автотехнічної експертизи № 3311 від 29 травня 2015 року, яка також проведена за поясненнями водія автомобіля Mitsubishi Lancer, номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_4 та за поясненнями водія мотоцикла KAWASAKI ZZ-R1100, номерний знак, АЕ1248АВ ОСОБА_5, в діях водія автомобіля Mitsubishi Lancer, номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_4 не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які могли б з технічної точки зору знаходитись у причинному звязку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди; тоді як вирішити питання про наявність або відсутність для водія мотоциклу KAWASAKI ZZ-R1100, номерний знак, АЕ1248АВ ОСОБА_5, технічної можливості уникнути зіткнення, а також наявності або відсутності причинного звязку між його діями та настанням даної дорожньо-транспортної пригоди, виходячи із пояснень водія мотоциклу ОСОБА_5 не представляється можливим.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Згідні із ст. 22.1 Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Виходячи з аналізу наявних у матеріалах справи доказів, а саме: матеріалів справи про адміністративне правопорушення, порушеної щодо ОСОБА_4, висновку судової автотехнічної експертизи № 3549-14 від 19 січня 2015 року, складеного Дніпропетровським науково-дослідним інститутом судових експертиз, висновку повторної судової автотехнічної експертизи № 3311, складеного 29 травня 2015 року Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. М.С. Бокаріуса, дає підстави для висновку про те, що у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригода є вина як водія ОСОБА_6, так і водія ОСОБА_5, розмір якої становить 50 % у кожного. За таких обставин, із страховика ОСОБА_5 ПрАТ «УПСК» підлягає стягненню на користь ОСОБА_6 ? частина завданого йому збитку, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1188 ЦК України.

З вказаними висновку погодився суд касаційної інстанції, що зазначив в своїй ухвалі від 29 березня 2017, тому ці висновки не підлягають додатковому зясуванню або доведенню, відповідно до ст.61 ЦПК.

Щодо розміру майнової шкоди, яку необхідно стягнути з ПрАТ «УПСК», колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до п. 36.6 ст. 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Тобто страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, визначеної договором.

Полісом № АС/ 7200197 від 13 березня 2014 року встановлена франшиза в розмірі 500,00 грн.

Крім того, відповідно до п. 36. 2 ст. 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Таким чином, щодо розміру майнової шкоди, яку необхідно стягнути з ПрАТ «УПСК», колегія суддів виходить з наступного.

Полісом № АС/7200197 від 13 березня 2014 року встановлена франшиза в розмірі 500,00 грн.

В матеріалах справи відсутні документи, які б підтверджували факт проведення ремонту автомобіля. В поясненнях до апеляційної скарги апелянт зазначив, що автомобіль відремонтовано, однак документів по ремонту не має.

Таким чином, є підстави для зменшення розміру страхового відшкодування на суму ПДВ.

Відповідно до висновку №1886/1 від 14.04.2014 року розмір завданого матеріального збитку з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 40612,78 грн.

Згідно калькуляції до висновку №1886/1 від 14.04.2014 розмір ПДВ становить 9608,09грн.

З урахуванням позиції ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка викладена в ухвалі від 29 березня 2017 року, з приводу того, що у вчиненні вказаної ДТП є вина як водія ОСОБА_6, так і водія ОСОБА_5, розмір якої становить 50% у кожного, то ПрАТ «УПСК» має правові підстави для здійснення виплати страхового відшкодування у розмірі 50% завданого матеріального збитку позивачу з урахуванням зменшення страхової виплати на суму франшизи та суму ПДВ.

Враховуючи вищевикладене, розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню становить: 40612,78 грн.х50%=20306,36 грн.500,00грн. (франшиза)9608,09грн.(ПДВ) = 10198,30 грн.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_5 франшизу.

Так, відповідно до норми абз. 2 п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/7200197, за яким була застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5. передбачено франшизу у розмірі 500 грн., на яку страховиком зменшено розмір страхового відшкодування та яка, в даному випадку, підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_5 на користь позивача.

Також, з відповідачів на користь позивача, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам, в розмірі 2929,42 грн., де судовий збір за подання позовної заяви 406,13 грн. (том № 1, а.с.1); оплата огляду пошкодженого транспортного засобу 500 грн. (том № 1, а.с. 94); оплата висновку автотехнічної експертизи 1416,96 грн. (том №1, а.с.100); судовий збір за подання апеляційної скарги - 606,33 грн. (том №2, а.с.107).

Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з ПрАТ «УПСК» слід стягнути судовий збір в розмірі 2423 грн. 42 коп. , а з ОСОБА_5 506 грн. 23 коп .

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення вказаних позовних вимог позивача.

Керуючись ст. 209, 303, 304, 307, п. 1, 3 ст. 309, ст.ст. 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 30 листопада 2015 року скасувати.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_4 страхове відшкодування у розмірі 10198 гривень 30 копійок.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 франшизу в сумі 500 гривень.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 2423 гривень 42 копійки.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 понесені витрати по справі у розмірі 506 гривень 23 копійки.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але на нього може бути принесена касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Судді :