Провадження №2/359/861/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 серпня 2017 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

при секретарі судового засідання Коробові О.П.,

за участю позивача ОСОБА_1,

за участю представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

за участю представника відповідача ОСОБА_4,

розглядаючи в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 про витребування належним чином оформленої трудової книжки, а також стягнен-ня заборгованості по виплаті заробітної плати, середнього заробітку за час затримки роз-рахунку, трьох процентів від простроченої суми та компенсації за невикористану відпустку,

встановив:

В грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом та просив ви-требувати у ФОП ОСОБА_5 належним чином оформлену трудову книжку, а також стяг-нути з відповідача заборгованість по виплаті заробітної плати в розмірі 19036 гривень 28 копійок, середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 6345 гривень 98 копійок та три проценти річних від простроченої суми в розмірі 628 гривень 47 копійок.

Перед початком розгляду цивільної справи по суті представник позивача ОСОБА_6 подав заяву про збільшення розміру позовних вимог (а.с.77): просив витребувати у ФОП ОСОБА_5 належним чином оформлену трудову книжку, а також стягнути з відповідача заборгованість по виплаті заробітної плати в розмірі 19036 гривень 28 копійок, середній за-робіток за час затримки розрахунку в розмірі 14166 гривень 73 копійок, три проценти річних від простроченої суми в розмірі 628 гривень 47 копійок та компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 1030 гривень 40 копійок.

В ході розгляду цивільної справи ОСОБА_1 повторно подав заяву про збільшення розміру позовних вимог та просить визнати незаконним звільнення його з посади водія на підставі п.4 ст.40 КЗпП України; визнати недійсним наказ ФОП ОСОБА_5 №7.3 від 25 липня 2016 року; зобовязати відповідача поновити ОСОБА_1 на посаді водія з 25 липня 2016 року по день видачі трудової книжки; зобовязати ФОП ОСОБА_5 звільни-ти позивача з посади водія з дня видачі трудової книжки; змінити формулювання причини звільнення ОСОБА_1 на ч.3 ст.38 КЗпП України; стягнути з відповідача середній заробі-ток за час вимушеного прогулу.

Представники позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просить суд прийняти заяву про збільшення розміру позовних вимог до розгляду.

Представник відповідача ОСОБА_4 категорично заперечує проти вжиття цього процесуального заходу. В обґрунтування своїх заперечень він посилається на те, що подана позивачем заява є заявою про одночасну зміну підстав та предмета позову, а не заявою про зміну розміру позовних вимог. Згідно з ч.2 ст.31 ЦПК України вжиття такого процесуального заходу не допускається.

Вислухавши пояснення учасників цивільного процесу та дослідивши матеріали цивіль-ної справи, суд дійшов до таких висновків.

Встановлено, що предявлений позов складається з наступних вимог:

1.про витребування належним чином оформленої трудової книжки,

2.про стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати,

3.про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку,

4.про стягнення трьох процентів річних від простроченої суми,

5.про стягнення компенсації за невикористану відпустку.

Зокрема, тільки чотири останніх вимоги виражені кількісними показниками. Однак в заяві про збільшення розміру позовних вимог відсутні вимоги про зміну розміру хоча б одні-єї з перелічених вище вимог. В цій заяві містяться виключно нові вимоги, які раніше не заяв-лялись. Ці обставини свідчать про те, що за своєю правовою природою заява, подана ОСОБА_1, є не заявою про збільшення розміру позовних вимог, а заявою про зміну предмета позову.

Відповідно до ч.2 ст.31 ЦПК України до початку розгляду судом справи по суті пози-вач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову.

Згідно з ч.2 ст.73 цього ж Кодексу документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку.

З журналу судового засідання (а.с.91-92) вбачається, що розгляд цивільної справи по суті розпочався ще 8 червня 2017 року. Зі штампу, розміщеному на заяві ОСОБА_1, вбачається, що він подав заяву лише 20 липня 2017 року. Ця обставина свідчить про те, що позивач пропустив строк, передбачений ч.2 ст.31 ЦПК України. В матеріалах цивільної справи відсутній жодний доказ на підтвердження наявності обставин, які обєктивно пере-шкодили ОСОБА_1 вчасно подати заяву.

З огляду на це суд вважає, що подану ним заяву належить залишити без розгляду.

Відповідно до ч.3 ст.27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки.

Як розяснив Європейський суд з прав людини у справі «Беллет проти Франції», одним з аспектів справедливого судочинства є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національ-ним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Водночас, в справах «ОСОБА_2 проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини наголосив на тому, що реалізуючи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і осново-положних свобод щодо доступності правосуддя, держави вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Встановлено, що ОСОБА_1 подав заяву про зміну предмета позову. Називаючи її заявою про зміну ніби-то розміру позовних вимог, він має намір уникнути процесуальних обмежень, передбачених ч.2 ст.31 ЦПК України. Ця обставина свідчить про те, що в діях позивача наявні ознаки недобросовісного здійснення процесуальних прав.

Крім того, прийняття такої заяви до розгляду призведе до значного збільшення обсягу предмета доказування та вирішення зовсім іншого трудового спору, ніж розглядається судом. Ця обставина призведе лише безладного руху цивільної справи. Такі дії суду будуть су-перечити не тільки національному законодавству України, але й ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Адже згідно зі ст.3 ЦПК України ОСОБА_1 має право предявити позов з новими вимогами в загальному порядку. Виключно у та-кий законний спосіб буде забезпечуватись його право на доступність правосуддя.

Суд вважає, що ці обставини є додатковою, але не менш вагомою підставою для за-лишення поданої ним заяви без розгляду.

Керуючись п.1 ч.1, ч.2 ст.208, ч.4 ст.209, ст.210 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву, подану ОСОБА_1, залишити без розгляду.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги через Бориспільський міськрайонний суд протягом 5 днів з дня її оголошення.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду ОСОБА_7