У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

суддів: Кадєтової О.В., Євтушенко О.І., Мостової Г.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 08 травня 2015 року та рішення апеляційного суду Сумської області від 05 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року публічне акціонерне товариство «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 27 лютого 2008 року між сторонами у справі укладений кредитний договір № SUC0AL00001943, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 11 118,12 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,11% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом.

Позивач зазначає, що оскільки відповідач не виконує свої зобов'язання, утворилася заборгованість по кредитному договору, яку, з урахуванням зменшення позовних вимог, просив стягнути на свою користь на загальну суму - 16 460,84 доларів США, з яких 6 935, 42 доларів США - заборгованість за кредитом; 4 418, 02 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитними коштами; 132,44 доларів США - заборгованість по комісії; 4 974, 96 доларів США, що в гривневому еквіваленті по курсу Національного банку України на дату розрахунку складає 78 405,37 грн - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язання за договором та судові витрати.

Рішенням Зарічного районного суду м.Суми від 08 травня 2015 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість по кредитному договору № SUC0AL00001943 від 27 лютого 2008 року в розмірі 6 935,42 доларів США - заборгованість за кредитом; 4 418,02 доларів США - заборгованість по процентах за користування кредитом; 132,44 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом: 4 974,96 доларів США - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором за період з 26 лютого 2014 року по 26 грудня 2014 року, всього 16 460,84 доларів США, що на дату ухвалення судового рішення згідно офіційного курсу НБУ становить 341 109,10 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення апеляційного суду Сумської області від 05 травня 2016 року рішення суду першої інстанції змінено.

Викладено резолютивну частину рішення в наступній редакції:

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість по кредитному договору №SUC0AL00001943 від 27 лютого 2008 року в розмірі: 6 935,42 доларів США - заборгованість за кредитом; 4 418,02 доларів США - заборгованість по процентах за користування кредитом; 132,44 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, пеню за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором за період з 26 лютого 2014 року по 26 грудня 2014 року у сумі 78449 грн 47 коп.

В частині розподілу судових витрат рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати судові рішення попередніх судів та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що підстави для скасування судових рішень відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення суду першої інстанції в його незміненій частині та рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства в установлений строк відповідно до умов договору.

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, виходив з того, що вимоги банку щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором та відсотків є підставними, ґрунтуються на вимогах закону та відповідають матеріалам справи, оскільки ОСОБА_1, взяті на себе кредитні зобов'язання належним чином не виконував, внаслідок чого утворилась спірна сума кредитної заборгованості, яка підлягає стягненню з останнього на користь банку у розмірі 16 460 дол. 84 центи США, з яких 6 935,42 доларів США - заборгованість за кредитом; 4 418,02 доларів США - заборгованість по процентах за користування кредитом; 132,44 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом: 4 974,96 доларів США - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором за період з 26 лютого 2014 року по 26 грудня 2014 року.

Апеляційний суд фактично погодився з висновком суду першої інстанції про наявністьпідстав для задоволення позову, однак змінюючи рішення районного суду в частині вимог про стягнення пені за несвоєчасне виконання кредитних зобов'язань, виходив з такого.

Відповідно до ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно із ч. 1 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (ч. 3 ст. 533 ЦК України).

Такий порядок визначено Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93, дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами на території України.

Враховуючи наведене вище, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про необхідність обчислення та стягнення пені у національній валюті України.

Доводи касаційної скарги, перевірені вивченням матеріалів справи, висновків попередніх судів не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи було неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору.

Згідно з ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 2 ст. 336 ЦПК України, за наслідками розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право постановити ухвалу про відхилення касаційної скарги і залишення судових рішень без змін, оскільки судом першої та апеляційної інстанцій не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, керуючись ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 2 ст. 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення апеляційного суду Сумської області від 05 травня 2016 року та рішення Зарічного районного суду м. Суми від 08 травня 2015 року, в його незміненій частині, залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кадєтова
О.І. Євтушенко
Г.І. Мостова