Справа № 182/1501/17
Провадження № 2/0182/2056/2017
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25.07.2017 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді Тихомирова І.В.

при секретарі Рахуба О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Свої вимоги мотивує тим, що 22 лютого 2017 року між ним та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, посвідчений державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, за реєстровим № 2-208.

На момент укладання даного договору купівлі-продажу в спірній квартирі залишалися зареєстрованими відповідачі ОСОБА_2 та її син ОСОБА_3, але під час підписання зазначеного договору сторони домовилися, що відповідачі добровільно знімуться з реєстраційного обліку в відчужуваній квартирі найближчим часом.

Однак до цього часу відповідачі не знялися з реєстрації за адресою: АДРЕСА_2

В той же час, наявність реєстрації постійного місця проживання сторонніх осіб в належній позивачу квартирі створює йому перешкоди у здійсненні права користування та розпорядженням своїм майном, оскільки він змушений сплачувати за них деякі комунальні послуги, що зокрема, позбавляє його можливості оформити субсидію на оплату житлово-комунальних послуг.

Враховуючи те, що відповідачі добровільно не бажають знятися з реєстрації, позивач просив суд визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування квартирою № 53 в буд. № 12 по вул. Барнаульська в м. Нікополі Дніпропетровської області.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити (а.с.18).

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з позовом ознайомлені, про день та час розгляду справи були належним чином повідомлені, в судове засідання не зявилися, від них надійшли письмові заяви про розгляд справи без їх участі, в яких позовні вимоги визнали в повному обсязі, не заперечили проти зняття їх з реєстраційного обліку в спірній квартирі (а.с.20-26).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною 1 ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Як встановлено судом, 22 лютого 2017 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, посвідчений державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, за реєстровим № 2-208 (а.с.6-8).

На час укладання даного договору купівлі-продажу в спірній квартирі залишалися зареєстрованими відповідачі ОСОБА_2 та її син ОСОБА_3Г

Однак в обумовлений сторонами строк, відповідачі не знялися з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_3 та до цього часу зареєстровані за даною адресою (а.с.4).

Той факт, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не проживають в спірній квартирі підтверджується відповідним ОСОБА_5 № 43 від 03 березня 2017 року, затвердженим керівником ОСББ «Куба -12» ОСОБА_5 (а.с.5).

Пунктом 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 визначено, що під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.

Враховуючи те, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 згідно договору купівлі-продажу від 22 лютого 2017 року, реєстровий № 2-208, а право власності відповідачів на спірну квартиру було припинено на підставі зазначеного договору купівлі-продажу квартири, суд приходить висновку, що право ОСОБА_1 на володіння, користування та розпорядження спірним житловим приміщенням підлягає захисту в силу ст. 41 Конституції України і ст. 391 ЦК України, шляхом визнання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування квартирою № 53 в буд. № 12 по вул. Барнаульська в м. Нікополі Дніпропетровської області.

З урахуванням викладених обставин та керуючись ст.ст.10,11,57,60,88,209,212,214-215,217-218 ЦПК, ст.ст. 317, 321,391 ЦК України, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування квартирою № 53 в буд. № 12 по вул. Барнаульська в м. Нікополі Дніпропетровської області.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. У разі, якщо рішення було ухвалене без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: ОСОБА_6