Справа № 355/1604/15-ц
Провадження № 2/355/654/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2017 року Баришівський районний суд Київської області у складі головуючого судді Єременка В.М.

за участю секретаря Котенко Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Баришівка Київської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 акціонерне товариство ОСОБА_1 банк «ПриватБанк» звернулися до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, мотивуючи тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 17.06.2008 року ОСОБА_2 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника, умов надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Відповідно до умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. У порушення умов кредитного договору відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав.

Відповідач на переконання Банку станом на 30.06.2015 року має заборгованість - 22652.96 грн., яка складається з наступного:

- 6392.39 грн. заборгованість за кредитом;

- 12593.61 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 3666.96 заборгованість з комісії та пеня за користування кредитом;

Від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі 9948.92 грн., яка була задоволена рішенням Баришівського районного суду Київської області від 18.08.2011 року з відповідачаОСОБА_2 на користь позивача ПАТ КБ «ПриватБанк», різниця становить 12704.04 грн. а також штрафи відповідно до умов кредитного договору:

-250.00 грн. штраф (фіксована частина);

-635.20 штраф (процентна складова).

На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ ОСОБА_1 «ПриватБанк».

Просять суд стягнути з відповідача на користь ПАТ ОСОБА_1 «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 13589.24 грн. за кредитним договором № б/н від 17.06.2008 року

та понесені позивачем судові витрати в сумі 1218.00 грн.

Представник Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» в судове засідання не з,явився. Надали суду листа, в якому погодилися на заочний розгляд справи та просять задовольнити позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечувала проти стягнення з неї 12704 (дванадцять тисяч сімсот чотири) грн. 04 коп. та судові витрати сумі 1218.00 грн.

Суд, допитавши в судовому засіданні відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлений позов є обґрунтованим та підлягає до часткового задоволення.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено договір без номера (анкета-заява) від 17.06.2008 року на отримання грошових коштів у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Як зазначає позивач, він свої зобов,язання за договором виконав належним чином, а відповідач свої зобов,язання не виконав, на розгляд справи до суду не з,являється, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем, відповідно до проведених розрахунків, станом на час розгляду справи судом становить 13589.24 грн. грн., куди входить також штрафи відповідно до умов кредитного договору:

-250.00 грн. штраф (фіксована частина);

-635.20 штраф (процентна складова заборгованість по тілу кредиту в розмірі 2176 грн. 62 коп.

З матеріалів справи вбачається, що позичальник отримав кредитні кошти і вказана обставина ніким не заперечується.

Згідно вимог ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов,язана довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Так, звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості, позивач не надав суду належних та допустимих доказів наявності між сторонами договірних відносин щодо нарахування відсотків за користування кредитом, комісії за користування кредитом, пені та штрафу.

Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

ПАТ КБ «ПриватБанк», обгрунтовуючи позовні вимоги, вказує на те, що сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов договору, підписавши заяву-анкету. Такі доводи Банку судом не приймаються до уваги, так як матеріали справи не містять доказів, які підтверджують факт ознайомлення позичальника з усіма істотними умовами договору. Позивач не надав суду докази, які б підтверджували, що саме ці Умови та Правила надання банківських послуг є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника.

Така правова позиція міститься у постанові Верховного суду України від 22 березня 2017 року (справа №6-2320цс16).

Відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України висновок Верховного суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу є обов,язковим для всіх суб,єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Таким чином, позивачем не доведено, що між сторонами досягнуто згоди щодо розміру відсотків за користування кредитом, пені, комісії та штрафу.

У відповідності із ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати, хоча б ця сторона і була звільнена від оплати судових витрат на користь держави.

Суд вважає за необхідне задовольнити позов в частині стягнення витрат по сплаті судового збору у сумі 1218 грн. 00 коп. на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «Приват Банк».

Заявлені вимоги та викладені обставини підтверджуються:

- розрахунком заборгованості;

- копією заяви позичальника;

- ксерокопією паспорта відповідача ОСОБА_2, серія СМ №723273, від 2005 року;

- платіжним дорученням про сплату судового збору в сумі 1218.00 грн. від 11.09.2015 року;

- іншими матеріалами справи.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов,язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов,язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов,язку. Зобов,язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України.

Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 546 Цивільного кодексу України встановлено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші виді забезпечення виконання зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов,язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченнням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов,язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов,язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України «боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання».

Відповідно до п. 9 ст. 110 ЦПК України зазначається, що позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред'являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат.

В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За таких обставин позов Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «Приват Банк» підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 208, 209, 212, 214, 215, 218, ЦПК України, ст.ст. 16, 203, 207, 215, 525, 526, 527, 530, 536, 636, 651, 652, 654, 1046-1054 ЦК України, Постановою Національного Банку України №168 від 10.05.2007 року «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», Закону України « Про банки і банківську діяльність» Постанови Верховного Суду України від 22 березня 2017 року (справа №6-2320цс16), суд

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк», місце знаходження: 49094 м. Дніпро (м. Дніпропетровськ) вул. Набережна Перемоги, буд. 50, заборгованість за кредитним договором №б/н від 17.06.2008 року на загальну суму 12704 (дванадцять тисяч сімсот чотири) грн. 04 коп. (код за , МФО 305299, рахунок для погашення заборгованості - 3111).

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк», місце знаходження: 49094 м. Дніпро (м. Дніпропетровськ) вул. Набережна Перемоги, буд. 50, витрати по сплаті судового збору в розмірі 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. (код за , МФО 305299, рахунок для відшкодування судових витрат № - 3111).

В решті заявлених позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Київської області через Баришівський районний суд Київської області.

Суддя Баришівського

районного суду ОСОБА_4