УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., ЗакропивногоО.В., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом комунального підприємства «Токмак Теплоенергія» Токмацької міської ради Запорізької області до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Запорізької області від 20 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2016 року комунальне підприємство «Токмак Тепоенергія» Токмацької міської ради Запорізької області (далі - КП «Токмак Теплоенергія») звернулося до суду з указаним вище позовом, у якому просило стягнути із ОСОБА_4 заборгованість за спожиті та неоплачені послуги з централізованого опалення місць загального користування за період із листопада 2010 року по березень 2016 року в розмірі 412 грн 08 коп.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_1, в якій установив індивідуальне (автономне) опалення та в установленому законодавством порядку від'єднався від системи центрального теплопостачання.

КП «Токмак Теплоенергія» є виконавцем житлово-комунальних послуг у даному будинку на підставі рішення Токмацької міської ради Запорізької області від 31 червня 2013 року № 151.

Посилаючись на те, що відповідач не оплачує отримані ним послуги, підприємство просило позов задовольнити.

Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 7 вересня 2016 року у задоволенні позову КП «Такмак Теплоенергія» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 20 жовтня 2016 року рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 7 вересня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнуто із ОСОБА_4 на користь КП «Токмак Теплоенергія» заборгованість за послуги з централізованого опалення місць загального користування в розмірі 342 грн 80 коп.

У задоволенні решти позовних вимог КП «Токмак Теплоенергія» відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Скасовуючи рішення місцевого суду та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, суд апеляційної інстанції, вірно застосувавши положення ст. ст. 526, 610 ЦК України, ст. ст. 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. ст. 19, 25 Закону України «Про теплопостачання», п.п. 18, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, обґрунтовано виходив із того, що відповідач користується послугами з централізованого опалення місць загального користування будинку, які надає відповідач, тому зобов'язаний їх оплачувати відповідно до Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення, затвердженої наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року № 359.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 1 березня 2017 року № 6-152 цс 17, який відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до оцінки доказів, проте згідно зіст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Таким чином, встановивши характер правовідносин та вірно застосувавши норми матеріального права, суд із урахуванням встановлених обставин справи дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 20 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддіВ.І. Журавель
О.В. Закропивний С.П. Штелик