Справа № 587/1395/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2017 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді Степаненка О.А., при секретарі Токаревій В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом ПАТ комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення боргу, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ПАТ комерційного банку "ПриватБанк" про визнання умов договору недійсними,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся з даним позовом до суду, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору без номеру від 04 червня 2010 року ОСОБА_1 був наданий кредит у розмірі 2000 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. ОСОБА_1 зобов'язувалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленому кредитним договором. Відповідач свої зобов'язання належним чином не виконує. Станом на 31 травня 2016 року має заборгованість-12799,96 грн., яка складається з наступного: 5575,09 грн.- заборгованість за кредитом 5355,69 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом, 783,47 грн.- заборгованість за пенею та комісією; 500 гривень- штраф( фіксована частина), 585,71 грн.- штраф(процентна складова). Посилаючись на ці обставини, просив стягнути вказану заборгованість та судові витрати по справі.

Крім того, ОСОБА_1 звернулася до суду з зустрічною позовною заявою, в якій просила визнати умови договору недійсними посилаючись на те, що кредитний договір між нею та ПАТ КБ» Приватбанк» містить умови, які порушують Закон України «Про захист прав споживачів». Вважала, що умови договору є несправедливими. Гранична сума компенсації за кредитним договором повинна становити 5425 грн. 68 коп. х 50%=2712 грн. 84 коп. Позивач в загальній сумі( проценти, пеня, штрафи, комісії) просить суд стягнути суму в розмірі 12799 грн.96 коп. -5425 грн. 68 коп.=7374 грн. 28 коп., що в 3 рази перевищує граничну суму компенсації за кредитним договором. Позивачка не була обізнана з умовами кредитного договору п.1.1.3.2.3 «Умов та правил надання банківських послуг» та «Тарифи банку». Позивачем в порушення вимог законодавства України, нараховується подвійна ставка 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, яка складається з поточної та простроченої заборгованості і застосовується подвійна відповідальність у вигляді нарахування відсотків на відсотки. З розрахунку не вбачається законності нарахування сум відсотків за користування кредитом. Вбачається нарахування відсотків на відсотки, що є недопустимим. Тому просила визнати недійсними умови договору.

В судовому засіданні представник ПАТ КБ «Приватбанк» свою позовну заяву підтримав, проти зустрічного позову заперечував.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 проти позову заперечував, зустрічні позовні вимоги підтримав.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов ПАТ КБ «Приватбанк» підлягає задоволенню в повному обсязі, а позов ОСОБА_1 таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності з ст. ст. 526, 527, 623 Цивільного кодексу України зобов*язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов*язаний виконати свій обов*язок, а кредитор - прийняти виконання. В разі невиконання або неналежного виконання зобов*язання боржником він зобов*язаний відшкодувати кредитору завдані цим збитки. За кредитним договором банк або інша фінансова установа( кредитодавець) зобов*язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору без номеру від 04 червня 2010 року ОСОБА_1 був наданий кредит у розмірі 2000 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

ОСОБА_1 зобов'язувалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку встановленому кредитним договором.

Відповідач свої зобов'язання належним чином не виконує.

Станом на 31 травня 2016 року має заборгованість-12799,96 грн., яка складається з наступного: 5575,09 грн.- заборгованість за кредитом 5355,69 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом, 783,47 грн.- заборгованість за пенею та комісією; 500 гривень- штраф( фіксована частина), 585,71 грн.- штраф(процентна складова), що підтверджується розрахунком(арк.с.5-6).

Отже, з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути 12799 гривні 96 копійок заборгованості по кредиту та 1378 гривень витрат, пов'язаний зі сплатою судового збору.

Оскільки відповідач в добровільному порядку не повернув суму заборгованості по кредитному договору позов підлягає повному задоволенню.

Щодо зустрічного позову ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання умов договору недійсними суд не вбачає підстав для задоволення.

Згідно зі ст. 627 та відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За правилами ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені чч. 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 6 Закону України від 12 липня 2001 р. № 2664-III «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» договір про надання фінансових послуг повинен містити розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків.

За положеннями ч. 5 ст. 11, ст. 18 Закону України від 12 травня 1991 р. № 1023-XII «Про захист прав споживачів» до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту та плати за дострокове його погашення, є несправедливими, і це є підставою для визнання таких положень договору недійсними (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 25 вересня 2013 р. у справі № 6-80цс13).

Аналізуючи укладений сторонами договір, обсяг та зміст прав і обов'язків сторін, які передбачені зазначеним договором, суд приходить до висновку, що умови договору не суперечать принципу справедливості і його наслідком не є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду позивача.

З умовами договору ОСОБА_1 була ознайомлена, про що свідчить її підпис на анкеті-заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку( ар.с.7), ОСОБА_1 погодилась з цими Умовами, затвердженими наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010р. Ніяких претензій щодо незрозумілості умов договору, ОСОБА_1 не висувала.

Деякий час ОСОБА_1 виконувала умови договору, що свідчить про те, що сторони, укладаючи договір, досягли згоди про всі суттєві умови договору.

Цивільним кодексом України встановлено принцип свободи договору( ст. 627 ЦК України), відповідно до якого сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Таким чином, відмовляючи в задоволенні зустрічних позовних вимог, суд виходить з того, що позивачем ОСОБА_1 всупереч положенням ст.ст. 10,60 ЦПК України, не доведено наявності дискримінаційного дисбалансу договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

При укладенні договору ОСОБА_1 діяла свідомо, а тому зобов'язана виконувати умови договору.

За наведених обставин, зустрічний позов про визнання кредитного договору недійсним є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 213, 214, 215 ЦПК України, ст. ст. 526, 527, 623, 549,550, 1049,1050, 1054, 1055 Цивільного кодексу України,

В И Р І Ш И В :

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" 12799 гривні 96 копійок заборгованості за кредитним договором без номеру від 04 червня 2010 року та 1378 гривень повернення судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя