АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 526/2380/16-ц Номер провадження 22-ц/786/2761/17Головуючий у 1-й інстанції Максименко Л. В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2017 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області в складі:

головуючого - МАРТЄВА С.Ю.,

суддів - ЛОБОВА О.А., ХІЛЬ Л.М.,

за участю секретаря ШЕВЧЕНКО І.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 28 вересня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за участю третіх осіб: Веприцької сільської ради Гадяцького району, приватного нотаріуса Гадяцького районного нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання заповіту недійсним.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача,-

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом у якому просив визнати недійсним заповіт складений ОСОБА_5 на ім`я ОСОБА_3 посилаючись на те, що батько був похилого віку, останні роки дуже хворів, та не усвідомлював своїх дій. Також зазначив, що заповіт складений з порушеннями чинного законодавства.

В подальшому уточнивши свої вимоги зазначив, що підпис батька у заповіті викликає сумнів, оскільки не відповідає підпису в інших документах.

27 липня 2017 року ОСОБА_2 подав до суду заяву про зміну позовних вимог в якій зазначив, що заповіт від імені ОСОБА_5 був посвідчений з явними порушеннями вимог чинного законодавства, так як час посвідчення заповіту вказаний не у посвідчувальному написі, а на початку заповіту.

Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 28 вересня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі порушено питання про скасування рішення з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права, з ухваленням нового про задоволення позову.

Апеляційний суд перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дійшов висновку, що остання задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Місцевим судом вірно встановлено, що 07 травня 2015 року ОСОБА_5 на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що належатиме йому та на що він по закону матиме право на день своєї смерті заповідає ОСОБА_3, 01.08.1970 р. н. ( а.с.10).

Також встановлено, що заповіт посвідчений ОСОБА_6, секретарем виконавчого комітету Веприцької сільської ради Гадяцького району та зареєстрований в реєстрі за № 81.Дієздатність заповідача перевірена.

07 серпня 2016 року в м. Веприк Гадяцького району ОСОБА_5Ф, помер( а.с.7).

10 серпня 2016 року ОСОБА_3 звернулась до приватного нотаріуса ОСОБА_4 із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 за заповітом ( а.с.49).

На підставі вказаної заяви приватним нотаріусом була відкрита спадкова справа після смерті ОСОБА_5Ф.( а.с.58).

13 вересня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до приватного нотаріуса ОСОБА_7 з заявою про відкриття спадщини після померлого ОСОБА_5 (а.с.59).

Місцевим судом також встановлено, що майно, яке б охоплювалось заповітом і на яке могло бути видано свідоцтво про право на спадщину, відсутнє.

Відмовляючи в задоволенні позову місцевий суд виходив з того, що вимоги передбачені законом під час складання заповіту були дотримані, а неправильність ведення реєстру нотаріальних дій не породжує в даному випадку жодних правових наслідків для нікчемності чи недійсності правочину, оскільки ведення реєстру ніяким чином не впливає на зміст, форму та посвідчення правочину.

Апеляційний суд Полтавської області вважає такий висновок місцевого суду вірним з наступних підстав.

Загальні вимоги до форми заповіту встановлені ст. 1247 ЦК України. Зокрема, заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення; має бути особисто підписаний заповідачем, а якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до ч. 4 ст. 207 цього Кодексу; заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими особами, службовими особами, визначеними у ст. ст. 1251, 1252 цього Кодексу.

Згідно ст. 1251 ЦК України, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Відповідно до зазначених норм,посадові особи виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України мають керуватися Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, міських рад народних депутатів України затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 25 серпня 1994 року № 22/15( в подальшому Інструкція), яка діяла на час посвідчення спірного заповіту.

Місцевим судом вірно встановлено, що заповіт посвідчений секретарем Веприцької міської ради, яка є уповноваженою особою, складений у письмовій формі з зазначенням дати та часу, особисто підписаний заповідачем та ним прочитаний.

Доводи позивача про те, що підпис батька у заповіті викликає у нього сумніви, оскільки не відповідає підпису в інших документах, не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, під час розгляду справи в суді першої інстанції призначалась почеркознавча експертиза, проте не була оплачена позивачем, в зв`язку з чим була повернута на адресу суду без виконання.

Щодо доводів апелянта про невідповідність заповіту внутрішній волі заповідача, то вказані обставини позивачем не доведені належними та допустимими доказами.

Доводи апеляційної скарги про порушення ведення нотаріального реєстру не заслуговують на увагу, оскільки правильність чи неправильність ведення реєстру нотаріальних дій не породжує в даному випадку жодних правових наслідків для нікчемності чи недійсності правочину, оскільки ведення реєстру ніяким чином не впливає на зміст, форму та посвідчення правочину.

Апеляційна скарга фактично повністю повторює викладені в позовній заяві обставини та не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростовували висновки суду першої інстанції, а тому не дає підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального і процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 28 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя: С. Ю.МАРТЄВ

Судді: О.А. ЛОБОВ

ОСОБА_8

З оригіналом згідно:

суддя С.Ю. МАРТЄВ