Справа № 363/1689/17 Головуючий у І інстанції Баличева М. Б.
Провадження № 22-ц/780/4371/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 35 14.12.2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого Журби С.О.,

суддів Коцюрби О.П., Сержанюка А.С.,

за участю секретаря Топольського В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 20 липня 2017 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків, заподіяних підприємству працівником,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2017 року ТОВ «Комплекс Агромарс» звернулося до суду із вказаним позовом, який мотивувало наступним:

15 серпня 2008 року ОСОБА_2 згідно наказу № 184 КА/к-п був прийнятий на роботу на посаду водія автомобіля-самоскида НОМЕР_1 автоколони № 4 автотранспортного парку філії «Гаврилівський птахівничий комплекс» ТОВ «Комплекс Агромарс».

23 березня 2016 року ОСОБА_2 згідно наказу № 117 КА/к-п-д був переведений на посаду водія автофургону та рефрижератора DAF FT CF 85.410 Е № НОМЕР_2 автоколони № 2 відділу експлуатації транспорту АТП філії «Гаврилівський птахівничий комплекс» ТОВ «Комплекс Агромарс». При цьому в порядку суміщення йому було доручено виконувати додаткові обовязки експедитора. 01 жовтня 2015 року з відповідачем були укладені договори про повну індивідуальну матеріальну відповідальність № 511-В та № 511-Е.

Під час виконання своїх трудових обовязків відповідач в період з 03 травня 2016 року по 20 травня 2016 року здійснював приймання, доставку та передачу контрагентам різноманітної м'ясопродукції охолоджених тушок курчат-бройлерів. З результатами його роботи були виявлені нестачі продукції, про що складалися відповідні акти прийому-передачі та (або) акти про розбіжності. Загальний розмір таких нестач становить 1349,41 грн.

Наказом від 24 травня 2016 року № 521 КА/к-з відповідача було звільнено за власним бажанням. Добровільно відшкодувати шкоду він не погоджується, у звязку з чим позивач просив суд стягнути із ОСОБА_2 на його користь суму завданих збитків у розмірі 1349 грн. 41 коп. та судові витрати 1600 грн.

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначав, що докази протиправних його діянь та його вини в заподіянні шкоди підприємству в справі відсутні. Облік м'ясопродукції під час її перевезення контрагентам вівся невірно, без урахування та відображення у відповідних актах прийманняналежним чином прийнятих та затверджених у встановленому порядку індивідуальних норм природного убутку мяса при міжміських перевезеннях. За таких обставин підстави для покладання на нього матеріальної відповідальності вважає відсутніми.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 20 липня 2017 року у задоволенні позовних вимог ТОВ «Комплекс Агромарс» відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити. Обґрунтував скаргу тим, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про недоведеність його позовних вимог. Зазначає, що на підставі ч.1 ст.130 КЗпП України ОСОБА_2 зобовязаний відшкодувати завдані позивачу матеріальні збитки в повному розмірі, як такі, що завдані з вини працівника. Вказує, що позивачем в повному обсязі доведено наявність всіх умов, необхідних для настання матеріальної відповідальності працівника, однак суд залишив їх поза увагою. Вважає висновки суду такими, що не ґрунтуються на положеннях закону.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне:

У відповідності до положень ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно положень ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів апеляційного суду прийшла до висновку, що підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Згідно з ч. 1 ст. 134 Кодексу Законів про працю України працівники несуть повну матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у тому числі у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до ст.135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому на зберігання.

Відповідно ч.1 ст. 135-3 Кодексу Законів про працю України розмір заподіяної підприємству, установі, організації шкоди визначається за фактичними втратами на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості (собівартості) матеріальних цінностей з вирахуванням зносу згідно з установленими нормами. У разі розкрадання, недостачі, умисного знищення або умисного зіпсуття матеріальних цінностей розмір шкоди визначається за цінами, що діють у даній місцевості на день відшкодування шкоди.

Згідно з ч.2 ст.130 КЗпП України умовами настання матеріальної відповідальності працівника є:

1) пряма дійсна шкода;

2) протиправна поведінка працівника;

3) вина в діях чи бездіяльності працівника;

4) прямий причинний звязок між протиправною і винною дією чи бездіяльністю працівника і шкодою, яка настала.

Відсутність підстав чи однієї з умов матеріальної відповідальності звільняє працівника від обовязку відшкодувати заподіяну шкоду.

Ст. 10 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. Обовязок доведення стороною свої посилань міститься і в ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. При цьому, враховуючи принцип змагальності сторін, суд позбавлений права самостійно збирати докази в позовному провадженні, і бере до уваги лише ті докази, що були надані стороною по справі або витребувані за її клопотанням.

Жодного доказу наявності протиправної поведінки відповідача або його винних дій/бездіяльності, що призвели до нестачі мясопродукції, а також причинного звязку між такими його винними діями/бездіяльністю та спричиненою шкодою, позивач до суду не надав. Суд першої інстанції в ході розгляду справи ретельним чином дослідив та надав належну правову оцінку усім обставинам справи та доводам позивача, в результаті чого прийшов до висновку про недоведеність позивачем наявності підстав для покладення на відповідача обовязку відшкодування заявленої в позові шкоди. З наведеною позицією в повній мірі погоджується й колегія судів апеляційного суду, вважаючи її законною та обґрунтованою. При цьому доводи апеляційної скарги по своїй суті повторюють доводи позивача в ході розгляду справи в суді першої інстанції та не спростовують відповідності оскаржуваного рішення.

Зважаючи на викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що суд першої інстанції, розглядаючи спір, повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а його рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права. За таких умов передбачені законом підстави для скасування рішення суду першої інстанції при апеляційному розгляді відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» відхилити.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 20 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді: О.П. Коцюрба

ОСОБА_3