Справа №592/8411/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Бичков І. Г.
Номер провадження 22-ц/788/989/17 Суддя-доповідач - Левченко Т. А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Левченко Т. А.,

суддів - Собини О. І. , Ткачук С. С.

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 13 квітня 2017 року

у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_15, ОСОБА_3 про стягнення суми боргу,

за зустрічним позовом ОСОБА_3 в інтересах сина ОСОБА_4, ОСОБА_5 в інтересах доньки ОСОБА_6, ОСОБА_7 в інтересах доньки ОСОБА_8 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», ОСОБА_15, треті особи: Служба у справах дітей Сумської міської ради, приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Рибалка Клавдія Дмитрівна про визнання поруки припиненою та визнання недійсним договору іпотеки, -

в с т а н о в и л а:

31 серпня 2015 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося з вищезазначеним позовом, який обґрунтовує тим, що 11 січня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_10 укладено кредитний договір № МL-C01/016/2008 (далі - Кредитний договір). Відповідно до умов Кредитного договору банк надав позичальнику кредит у розмірі 39 760 доларів США зі строком остаточного повернення до 15 вересня 2025 року. На забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_10 перед Банком по Кредитному договору укладено договір поруки № SR-C01/016/2008 від 11 січня 2008 року з ОСОБА_3 Згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н від 24 грудня 2012 року ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за Кредитним договором та договором поруки, що були укладені між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачами. 20 грудня 2013 року з метою проведення реструктуризації боргових зобов'язань позичальника було укладено Додатковий договір № 2 до Кредитного договору. В порушення умов Кредитного договору боржник в передбачені договором строки у повному обсязі не виконує зобов'язання по поверненню кредиту та сплаті відсотків. Посилаючись на вказані обставини, просить стягнути з ОСОБА_10 та ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором в розмірі 34 501,82 доларів США - залишок заборгованості за кредитом, та 222 535,02 грн. - пеня за прострочення виконання грошового зобов'язання, а всього в гривневому еквіваленті 958 012 грн. 56 коп.; стягнути з відповідачів на користь позивача понесені судові витрати.

17 червня 2016 року ОСОБА_3 в інтересах сина ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5 в інтересах доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7 в інтересах доньки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, звернулися в даній справі із зустрічним позовом до ПАТ «ОТП Банк», ТОВ «ОТП Факторинг Україна», ОСОБА_10, який мотивують тим, що, на їх думку, порука за договором поруки від 11 січня 2008 року № SR-C01/016/2008 є припиненою на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України, внаслідок збільшення відповідальності поручителя з 16 лютого 2009 року з моменту внесення Додатковим договором № 1 без згоди поручителя змін до основного зобов'язання - кредитного договору № ML-C01/016/2008. Окрім того, 23 січня 2008 року між ОСОБА_10 та ЗАТ «ОТП банк» було укладено договір іпотеки № 253, посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Рибалка К.Д., під заставу квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та набута ОСОБА_10 у власність на підставі договору купівлі-продажу від 03 червня 2005 року. На момент його укладення в квартирі були зареєстровані малолітні особи. Вказаний договір іпотеки укладався без згоди органів опіки та піклування. ОСОБА_10, уклавши цей договір позбавив малолітніх: ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, інваліда ОСОБА_12 права на житло. Остаточно уточнивши позовні вимоги, просять визнати припиненою поруку за договором поруки від 11 січня 2008 року № SR-C01/016/2008, укладеним між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 на забезпечення виконання кредитного договору № ML-C01/016/2008 на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України, внаслідок збільшення обсягу відповідальності поручителя з 16 лютого 2009 року. Визнати недійсним договір іпотеки від 23 січня 2008 року, укладений між ОСОБА_10 та ЗАТ «ОТП банк», посвідчений 23 січня 2008 року приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Рибалкою К.Д., зареєстрований за № 6445100. Зобов'язати приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Рибалка К.Д. вилучити запис з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 6445100 від 23 січня 2008 року та запис з Державного реєстру іпотек, реєстраційний номер обтяження 6445188 від 27 лютого 2012 року. Стягнути витрати по сплаті судового збору та витрати на правову допомогу (т. 1 а. с. 113-116).

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 13 квітня 2017 року у задоволенні позову ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_10, ОСОБА_3 про стягнення суми боргу відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_3 в інтересах сина ОСОБА_4, ОСОБА_5 в інтересах доньки ОСОБА_6, ОСОБА_7 в інтересах доньки ОСОБА_8 до ПАТ «ОТП Банк», ТОВ «ОТП Факторинг Україна», ОСОБА_10 про визнання недійсними договорів задоволено частково.

Визнано припиненою поруку за договором поруки від 11 січня 2008 року № SR-C01/016/2008, укладеним між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 на забезпечення виконання кредитного договору № ML-C01/016/2008 на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України внаслідок збільшення обсягу відповідальності поручителя, з 16 лютого 2009 року.

Визнано недійсним договір іпотеки від 23 січня 2008 року № PML-C01/016/2008, укладений між ОСОБА_10 та ЗАТ «ОТП Банк», посвідчений 23 січня 2008 року приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Рибалка К.Д., зареєстрований за № 6445100.

У задоволенні решти вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «ОТП Факторинг Україна», посилаючись на те, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити їх позов та повністю відмовити у задоволенні зустрічного позову у зв'язку з його необґрунтованістю. В доводах апеляційної скарги зазначає, що суд, об'єднавши вимоги первісного та зустрічних позовів порушив вимоги ст.ст. 123-126 ЦПК України, оскільки ці позови не пов'язані один з одним. Висновок суду про пропуск ТОВ «ОТП Факторинг Україна» позовної давності є хибним, оскільки підписанням додаткових угод відповідачі погодились та визнали, що право по боргових зобов'язаннях правомірно перейшло від АТ «ОТП Банк» до ТОВ «ОТП Факторинг Україна». Укладення цих додаткових угод від 20 грудня 2013 року відповідачами не оспорювалось, вони були укладені в період дії кредитного договору, тому повністю відповідають вимогам законодавства та волевиявленню сторін договору. Позов про стягнення заборгованості був поданий 31 серпня 2015 року, тобто через 2,5 роки після укладення додаткових угод, тобто в межах трирічного строку позовної давності. Щодо вимог по стягненню заборгованості за кредитним договором з поручителя, то додатковою угодою до договору поруки від 20 грудня 2013 року сторони визначили строк позовної давності терміном в 3 роки, тобто і по цим вимогам строк позовної давності не пропущено. Відповідач ОСОБА_10 продовжував сплачувати свої боргові зобов'язання у 2013-2015 роках на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна», тобто своїми діями підтверджував існування боргових зобов'язань, а також те, що позивач є належним кредитором. Стосовно зустрічних позовних вимог про визнання недійсним договору іпотеки, то за умовами цього договору ОСОБА_10 зобов'язувався нікого не реєструвати в спірній квартирі без попередньої згоди іпотекодержателя. Крім того, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не ставило питання про звернення стягнення на предмет іпотеки, тому на даний час відсутнє будь-яке порушення прав позивачів за зустрічним позовом.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ТОВ «ОТП Факторинг Україна» Чернишенка Д.В., який підтримав апеляційну скаргу, представника ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_7 - ОСОБА_14, який заперечує проти апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позову ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_10, ОСОБА_3 про стягнення суми боргу, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем було пропущено строк позовної давності, який необхідно обчислювати з моменту порушення строку погашення кредиту, а саме: з 2010 року.

Частково задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_3 в інтересах сина ОСОБА_4, ОСОБА_5 в інтересах доньки ОСОБА_6, ОСОБА_7 в інтересах доньки ОСОБА_8 до ПАТ «ОТП Банк», ТОВ «ОТП Факторинг Україна», ОСОБА_10 про про визнання недійсними договорів, суд першої інстанції виходив з того, що порука за договором поруки від 11 січня 2008 року № SR-С01/016/2008 є припиненою на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України внаслідок збільшення обсягу відповідальності поручителя з 16 лютого 2009 року, з моменту внесення додатковим договором №1 без згоди поручителя змін до основного зобов'язання кредитного договору № ML-C01/016/2008. Задовольняючи вимоги про визнання недійсним договору іпотеки від 23 січня 2008 року, суд виходив з того, що своїми діями ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_10, уклавши договір іпотеки, згідно якого під заставу було передано квартиру, в якій проживали та були зареєстровані малолітні ОСОБА_4 та ОСОБА_6, неповнолітня ОСОБА_7, , інвалід ОСОБА_12, істотно порушили майнові права та інтереси зазначених осіб, а саме законне право на житло.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна, так як вони не відповідають обставинам справи та суд дійшов їх з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 11 січня 2008 року ОСОБА_10 уклав з ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», кредитний договір № ML-C01/016/2008, згідно якого йому було надано кредит в розмірі 39760 доларів США з датою остаточного повернення 11 січня 2028 року (Т. 1, а. с. 5-8).

Пунктом 3 частини 1 Кредитного договору передбачено, що для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись плаваюча процентна ставка, яка складається з фіксованого відсотку 4,49% + FIDR (процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті тотожній валюті кредиту, що розміщені в банку на строк 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору. В залежності від зміни вартості кредитних ресурсів банку ставка FIDR може змінюватись банком (збільшуватись чи зменшуватись) в порядку передбаченому цим договором. На момент підписання цього договору FIDR складає 7,5 % річних.

Пунктом 4.1.1 частини 2 Кредитного договору передбачено, що за порушення прийнятих на себе зобов'язань стосовно повернення кредиту, сплати процентів за користування Кредитом у визначені цим договором строки, позичальник зобов'язаний за кожний день прострочки сплатити банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаних боргових зобов'язань за кожний день прострочки. Зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум, що підлягають сплаті згідно цього договору.

16 лютого 2009 року між ОСОБА_10 та ЗАТ «ОТП Банк» укладено Додатковий договір № 1 до Кредитного договору від 11 січня 2008 року (Т. 1, а. с. 9-13).

Відповідно до умов Додаткового договору № 1 на період з 16 лютого 2009 року по 31 грудня 2009 року для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватися плаваюча процентна ставка, яка складається з фіксованого відсотку у розмірі 2,49 % та FIDR, на період з 01 січня 2010 року до повного виконання боргових зобов'язань за кредитним договором для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись плаваюча процентна ставка, яка складається з фіксованого відсотку у розмірі 4,49 % та FIDR. Графік платежів викладено у новій редакції.

Згідно п. 2.1.5. Додаткового договору № 1 додатково до зобов'язань позичальника, у випадку порушення яких підвищується фіксована процентна ставка за кредитним договором на 4 % (п. п. к) - н) п. 2.3.7. чи/та п. 1.3.1.4. частини 2 кредитного договору), передбачено зобов'язання позичальника протягом всього строку дії Кредитного договору надавати в Банк щорічно, але не пізніше 20 календарних днів до закінчення чергового річного періоду дії Кредитного договору, наступні документи: заповнену та підписану Позичальником Анкету-заяву щорічної оцінки фінансового стану Позичальника, за формою встановленою Банком; довідку з місця роботи Позичальника, що підтверджує поточну посаду Позичальника та нараховану заробітну плату за останні 6 календарних місяців; документи, що підтверджують інші доходи Позичальника та/або дружини/чоловіка Позичальника (за наявності доходу не за основним місцем роботи), у т. ч. декларація про доходи на останню звітну дату; звіти про прибутки підприємця-фізичної особи за 4 останні квартали (для фізичних осіб-підприємців); інші документи, які будуть необхідні Банку для проведення щорічної оцінки фінансового стану Позичальника . За п. 2.1.6. Додаткового договору № 1 в разі виникнення прострочених Боргових зобов'язань Позичальник зобов'язаний надати в Банк документи, зазначені в п. 2.1.5. цього Додаткового договору, протягом 1 місяця з дати виникнення простроченого Боргового зобов'язання.

11 січня 2008 року в забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором від 11 січня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 укладено договір поруки № SR-C01/016/2008, згідно умов якого ОСОБА_3 зобов'язалася відповідати за повне та своєчасне виконання ОСОБА_10 його боргових зобов'язань перед кредитором за кредитним договором у повному обсязі таких зобов'язань. Згідно п. 1.2. договору поруки поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники (Т. 1, а. с. 24).

Відповідно до статті 2 договору поруки порукою за цим Договором забезпечуються вимоги Кредитора щодо сплати боржником кожного і всіх його Боргових зобов'язань за Кредитним Договором у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено у Кредитному договорі.

Згідно п. 7.2. договору поруки зміни та доповнення до цього Договору вважаються його невід'ємною частиною, якщо вони укладені у письмовій формі та підписані належним чином уповноваженими представниками Сторін.

Відповідно до договору купівлі-продажу кредитного портфелю, укладеного 24 лютого 2012 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк», продавець ПАТ «ОТП Банк» продав (переуступив) покупцю ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права на кредитний портфель, який включає в себе кредитні договори (перелік яких міститься у додатку № 1 до цього договору), а покупець прийняв такий кредитний портфель та набув усі права вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором № ML-C01/016/2008 від 11 січня 2008 року, укладеним з відповідачем ОСОБА_10 та договором поруки від 11 січня 2008 року, укладеним з відповідачем ОСОБА_3 (Т. 1, а. с. 29-36).

В рамках договору купівлі-продажу кредитного портфелю, укладеного 24 лютого 2012 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» також укладено договір комісії відповідно до якого Продавець (Комісіонер) надаватиме послуги Покупцю (Комітенту), пов'язані з організацією обслуговування Кредитного портфелю, та отримуватиме за це комісійну винагороду.

20 грудня 2013 року між ОСОБА_10 та ПАТ «ОТП Банк», який діє на підставі договору комісії укладеного 24 лютого 2012 року між Банком та ТОВ «ОТП Факторинг Україна», яка має статус фінансової установи за законодавством України та внесена до Державного реєстру фінансових установ України (реєстраційне свідоцтво № 241 від 03 грудня 2009 року), уклали Додатковий договір № 2 до Кредитного договору від 11 січня 2008 року (т. 1 а. с. 14-16). В преамбулі Додаткового договору № 2 зазначено, що у зв'язку з укладанням між «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» договору комісії від 24 лютого 2012 року з усіма наступними змінами та доповненнями, всі права та обов'язки за цим Додатковим договором належать ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

Згідно умов Додаткового договору № 2 до Кредитного договору від 11 січня 2008 року на період з 20 грудня 2013 року до повного виконання боргових зобов'язань буде використовуватись процентна ставка в розмірі 0,00%. Викладено Графік Платежів в новій редакції згідно якого позичальник повинен сплачувати тільки кредит щомісячними рівними платежами до 15.09.2025 року (т. 1 а. с. 16-21).

Відповідно до п. 2.1.3. Додаткового договору № 2 враховуючи, що Кредит було отримано в долларах США, розрахунок Боргових зобов'язань здійснюється в доларах США та фіксується в Графіку Платежів, який є невід'ємною частиною цього Додаткового договору. Сторони домовились, що повернення Кредиту буде здійснюватись в національній валюті України - гривні із застосуванням для розрахунку Платежу офіційного курсу долара США до української гривні, встановленого Національним банком України на день сплати.

20 грудня 2013 року між ОСОБА_3 та ПАТ «ОТП Банк», який діє на підставі договору комісії укладеного 24 лютого 2012 року між Банком та ТОВ «ОТП Факторинг Україна», яка має статус фінансової установи за законодавством України та внесена до Державного реєстру фінансових установ України (реєстраційне свідоцтво № 241 від 03 грудня 2009 року), уклали Додатковий договір № 1 до Договору поруки від 11 січня 2008 року (т. 1 а. с. 25-26).

Відповідно до п. 1 Додаткового договору № 1 до Договору поруки від 11 січня 2008 року сторони домовились внести наступні зміни та доповнення до договору поруки: в розділі «Визначення термінів» терміни «Кредитний договір», «Боргові зобов'язання» викласти в наступній редакції: Кредитний договір - кредитний договір № ML-C01/016/2008 від 11.01.2008 року, укладений між Банком та Боржником, з усіма існуючими та майбутніми змінами, доповненнями та додатками до нього, права вимоги за яким відступлені Кредитору. Боргові зобов'язання - зобов'язання Боржника перед Кредитором щодо повернення суми кредиту, плати за користування кредитом, сплати комісій, штрафних санкцій, витрат та збитків Кредитора у зв'язку з неналежним виконання Боржником своїх зобов'язань перед Кредитором за Кредитним Договором та інших платежів, якщо такі матимуть місце.

Згідно п. 2.1. Додаткового договору № 1 до Договору поруки від 11 січня 2008 року порукою за цим Договором забезпечуються вимоги Кредитора щодо сплати Боржником кожного і всіх його боргових зобов'язань за Кредитним Договором у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено у кредитному Договорі. Зокрема, порукою забезпечуються вимоги Кредитора щодо повернення основної суми кредиту, наданого Боржнику; сплата пені за прострочення повернення кредиту у розмірі 1 % від суми несвоєчасно виконаного зобов'язання, за кожний день прострочки.

Крім того п. п. 5; 6.6. Додаткового договору № 1 до Договору поруки від 11 січня 2008 року передбачено: сторони домовились, що до будь-яких вимог Кредитора до Поручителя буде застосуватись позовна давність у три роки. Сторони дійшли згоди, що Договір поруки діє до 15 вересня 2025 року.

Згідно розрахунку, наданого позивачем, непогашена заборгованість ОСОБА_10 за кредитним договором № ML-C01/016/2008 від 11 січня 2008 року станом на 28 серпня 2015 року становить 34501,82 дол. США та 222 535 грн. 02 коп., що в гривневому еквіваленті становить 958012 грн. 56 коп., в тому числі:

- 34 501,82 дол. США - залишок заборгованості за кредитом;

- 222 535,02 грн. - пеня за прострочення виконання грошового зобов'язання (відповідно до п. 4.1.1 частини 2 Кредитного договору за період з серпня 2014 року по серпень 2015 року (т. 1 а. с. 27; т. 2 а. с. 116).

Згідно ст. ст. 526, 530 ч.1 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Ст. 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів.

Відповідно до ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст. 559 ЦК України (у редакції, яка була чинною на час укладення спірного договору поруки) порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя. Таке збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі збільшення розміру плати за кредит, відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються відсотки за користування чужими грошовими коштами; підвищення розміру відсотків, встановлення (збільшення розміру) неустойки, зміна способу і форми майнового обтяження, умов відповідальності тощо.

За своєю правовою природою згода поручителя на зміну зобов'язання є одностороннім правочином, для вчинення якого не передбачено обов'язкової письмової форми та вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ч.2 ст. 205 ЦК України). Судами, при вирішенні аналогічних спорів, необхідна надаватися належна оцінка діям поручителя, які б свідчили про надання ним згоди на збільшення обсягу своєї відповідальності. (Правова позиція Верховного Суду України по справі № 6-101цс14).

Дійсно, як зазначалося вище, 16 лютого 2009 року між ОСОБА_10 та ЗАТ «ОТП Банк» було укладено Додатковий договір № 1 до Кредитного договору від 11 січня 2008 року згідно умов якого вносились зміни до кредитного договору внаслідок яких збільшувалась відповідальність поручителя ( п. п. 2.1.5 - 2.1.8) Згідно зазначених пунктів додаткового договору збільшувалась кількість зобов'язань боржника, у випадку невиконання яких, банк має право підвищити проценту ставку на 4 % річних.

Проте, зазначені зміни до кредитного договору були в подальшому погоджені з поручителем ОСОБА_3 шляхом укладення Додаткового договору № 1 до Договору поруки від 11 січня 2008 року, яким договір поруки фактично викладено у новій редакції з визначенням строку його дії до 15 вересня 2025 року.

Крім того, як зазначалося вище, згідно умов Додаткового договору № 2 до Кредитного договору від 11 січня 2008 року на період з 20 грудня 2013 року до повного виконання боргових зобов'язань буде використовуватись процентна ставка в розмірі 0,00%. Тобто з 20 грудня 2013 року сплата процентів за кредитним договором взагалі не передбачена.

Виходячи з викладеного, висновок суду першої інстанції про припинення договору поруки є помилковим та таким, що не відповідає обставинам справи.

Зазначаючи, що позивачем пропущено строк позовної давності, який необхідно обчислювати з моменту порушення строку погашення кредиту, а саме: з 2010 року, суд першої інстанції взагалі не зазначив, виходячи з яких обставин та доказів на їх підтвердження, він дійшов такого висновку.

З розрахунку заборгованості за кредитним договором № ML-C01/016/2008 від 11 січня 2008 року, укладеним з ОСОБА_10 вбачається, що останнім здійснювались щомісячні платежі на погашення кредиту до 26 вересня 2014 року. До суду з позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось 31 серпня 2015 року, тобто в межах встановленого строку позовної давності, який також було узгоджено і з поручителем ОСОБА_3 у Додатковому договорі № 1 до Договору поруки.

Суд першої інстанції також дійшов безпідставного висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 про визнання недійсним договору іпотеки.

З матеріалів справи вбачається, що 23 січня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_10 укладено договір іпотеки № PML-С01/016/2008 для забезпечення повного і своєчасного виконання іпотекодавцем боргових зобов'язань за Кредитним договором, за умовами якого іпотекодавець передав іпотекодержателю в іпотеку належне йому нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (Т. 1, а. с. 164-165).

Згідно довідок ПП «Наш дім» від 25.07.2016 року та від 26.07.2017 року ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1. Разом з нею з 13.12.2007 року були зареєстровані син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5; мати ОСОБА_12, знята з реєстрації у зв'язку зі смертю 18.10.2009 року; піднаймачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6; донька ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_7, зареєстрована 08.05.2008 року, знята з реєстрації 28.01.2010 року. На даний час в зазначеній квартирі зареєстровані: ОСОБА_3, її син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, донька ОСОБА_7, онука ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_8, сестра ОСОБА_5 та племінниця ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6.

Таким чином на час укладення договору іпотеки ОСОБА_7 зі своєю донькою ОСОБА_8 не були зареєстровані в зазначеній квартирі, ОСОБА_5 та її донька ОСОБА_6 були зареєстровані в квартирі як піднаймачі.

З документів, наданих приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Рибалка К.Д., яка посвідчувала спірний договір іпотеки, вбачається, що іпотекодавцем ОСОБА_10 було надано нотаріусу довідку ПП «Наш дім» згідно якої в квартирі за адресою: АДРЕСА_2, він зареєстрований один (т. 2 а. с. 218). Крім того нотаріусом було посвідчено заяву ОСОБА_3 якою остання надала згоду своєму чоловікові ОСОБА_10 на передачу в іпотеку сумісно набутої за час шлюбу квартири за адресою: АДРЕСА_2 (т. 2 а. с. 219).

Відповідно до п. 5.1. договору іпотеки Іпотекодавець цим заявляє, гарантує і зобов'язується щодо Іпотекодержателя, що Іпотекодавець має повне право на передачу в іпотеку всього Предмету Іпотеки; будь-яка інформація, надана Іпотекодавцем Іпотекодержателю щодо Предмета Іпотеки, є дійсною та залишається такою на протязі дії Договору; відсутні права будь-яких третіх осіб щодо Предмету іпотеки; обтяження Предмета Іпотеки Іпотекою не буде порушувати прав та законних інтересів інших осіб, в тому числі малолітніх та непрацездатних дітей та інших осіб, яких Іпотекодавець зобов'язаний утримувати за законом чи договором; Іпотекодавець стверджує, що за адресою місцезнаходження Предмета Іпотеки не проживають та не зареєстровані малолітні та/чи неповнолітні діти, а також будь-які інші особи, яких за законом повинен утримувати Іпотекодавець, а також відсутні малолітні та/чи неповнолітні діти, які мають право користування Предметом Іпотеки. Також в цьому пункті договору іпотеки міститься Застереження про те, що Іпотекодержатель уклав цей Договір, покладаючись на заяви, гарантії і зобов'язання, зроблені Іпотекодавцем в п. 5.1. цього Договору. У разі, якщо у будь-який час протягом дії цього Договору будь-які із зазначених заяв, гарантій виявляться такими, що не відповідають дійсності, це вважатиметься наданням недостовірної інформації Іпотекодержателю, з метою оспорювання цього Договору.

Пунктом 5.2. договору іпотеки передбачено обов'язок Іпотекодавця не реєструвати право проживання будь-яких третіх осіб на території (площі) Предмета Іпотеки, без попередньо отриманої письмової згоди Іпотекодержателя.

За положеннями статті 17 Закону України «Про охорону дитинства» (у редакції, яка була чинною на час укладення спірного договору іпотеки) батьки не мають права без дозволу органу опіки і піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятись від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватись від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання.

За змістом частини шостої статті 203, частини першої статті 215 ЦК України правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами) і суперечить правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей, суд може визнати недійсним. Такий правочин є оспорюваним.

За таких обставин вчинення батьками малолітньої дитини певного правочину без попереднього дозволу органу опіки та піклування порушує установлену статтею 17 Закону України «Про охорону дитинства» (у редакції, яка була чинною на час укладення спірного договору іпотеки) заборону. Проте сам по собі цей факт не є безумовною підставою для визнання правочину недійсним. Правочин може бути визнано недійсним, якщо його вчинення батьками без попереднього дозволу органу опіки та піклування призвело до порушення прав особи, в інтересах якої пред'явлено позов, тобто до звуження обсягу існуючих майнових прав дитини та/або порушення охоронюваних законом інтересів дитини, зменшення або обмеження прав та інтересів дитини щодо жилого приміщення.

При вирішенні справ за позовом в інтересах дітей про визнання недійсними договорів іпотеки на підставі порушення статті 17 Закону України «Про охорону дитинства» (у редакції, яка була чинною на час укладення спірного договору іпотеки) в кожному конкретному випадку суди повинні:

1) перевіряти наявність у дитини права користування житловим приміщенням на момент укладення оспорюваного договору, а також місце її фактичного постійного проживання;

2) ураховувати добросовісність поведінки іпотекодавця щодо надання документів про права дітей на житло, яке є предметом іпотеки, при укладенні оспорюваного договору;

3) з'ясовувати, чи існує фактичне порушення законних прав дитини внаслідок укладення договору іпотеки.

Передбачене статтею 17 Закону України «Про охорону дитинства» (у редакції, яка була чинною на час укладення спірного договору іпотеки) положення про необхідність отримання попереднього дозволу органу опіки та піклування на укладення батьками договору щодо майна, право на яке мають діти, спрямоване на захист майнових прав дітей, тому підставою для визнання такого договору недійсним за позовом їх батьків є порушення майнових прав дітей унаслідок укладення такого договору, а не сам по собі факт відсутності попереднього дозволу органу опіки та піклування на його укладення.

Отже, вчинений батьками (усиновлювачами) правочин стосовно нерухомого майна, право власності на яке чи право користування яким мають діти, без обов'язкового попереднього дозволу органу опіки та піклування суд може визнати недійсним (частина шоста статті 203, частина перша статті 215 ЦК України) за умови, якщо буде встановлено, що оспорюваний правочин суперечить правам та інтересам дитини: звужує обсяг існуючих майнових прав дитини та/або порушує охоронювані законом інтереси дитини, зменшує або обмежує її права та інтереси щодо жилого приміщення, порушує гарантії збереження прав дитини на житло.

Власник майна, який є одночасно законним представником неповнолітньої або малолітньої особи та укладає правочини, які впливають на права дитини, повинен діяти добросовісно та в інтересах дитини, а інша сторона договору має право очікувати від нього таких дій. Неправдиве повідомлення батьками, які є одночасно законними представниками неповнолітньої або малолітньої особи, про відсутність прав дитини на майно, яке передається в іпотеку, не може бути підставою для визнання іпотеки недійсною за позовом батьків, які зловживали своїми правами законних представників дитини, а може спричинити інші передбачені законодавством наслідки, які застосовуються органами опіки та піклування (Правий висновок Верховного Суду України у справі № 6-1002цс17).

Як зазначалося вище, іпотекодавець ОСОБА_10, укладаючи договір іпотеки, гарантував, що за місцем знаходження предмета іпотеки не зареєстровані та фактично не проживають (не мають права користування) малолітні чи неповнолітні особи, та передача предмета іпотеки в іпотеку не порушує прав та інтересів зазначених осіб; разом з тим, іпотекодавець приховав той факт, що право користування спірним житлом фактично мала неповнолітня дитина, а також, що право неповнолітнього внаслідок укладення цього договору не порушене. Як вже зазначалося, на час укладення договору іпотеки ОСОБА_7 зі своєю донькою ОСОБА_8 не були зареєстровані в квартирі, що є предметом іпотеки, в подальшому були зареєстровані без згоди Іпотекодержателя, а неповнолітня ОСОБА_6 є донькою піднаймача ОСОБА_5, яка спірний договір іпотеки не укладала. Крім того, у зв'язку з тим, що на даний час Іпотекодержатель не ставить питання про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення проживаючих у ньому осіб, відсутнє порушене право неповнолітніх дітей на користування спірною квартирою, яке б підлягало захисту шляхом визнання договору іпотеки недійсним. Тому правові підстави для визнання спірного договору іпотеки недійсним - відсутні.

Отже, на підставі п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні зустрічного позову про визнання припиненою поруки та визнання недійсним договору іпотеки та задоволення позову ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_10, ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором розмірі 958 012,56 гривень, яка складається із заборгованості по кредиту в сумі 34 501,82 долара США, що становить еквівалент 735 477,54 гривень, та 222 535,02 гривень пеня за прострочення виконання грошового зобов'язання.

На підставі ст. 88 ЦПК України пропорційно задоволеним позовним вимогам та вимогам у задоволенні яких відмовлено, на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» підлягають відшкодуванню судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 303; 307 ч. 1 п.2; 309 ч. 1 п. п. 2, 3, 4; 313-314; 316 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» - задовольнити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 13 квітня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3 в інтересах сина ОСОБА_4, ОСОБА_5 в інтересах доньки ОСОБА_6, ОСОБА_7 в інтересах доньки ОСОБА_8 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», ОСОБА_15 про визнання поруки припиненою та визнання недійсним договору іпотеки - відмовити.

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_15, ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором у розмірі 958 012,56 гривень, яка складається із заборгованості по кредиту в сумі 34 501,82 долара США, що становить еквівалент 735 477,54 гривень, та 222 535,02 гривень пеня за прострочення виконання грошового зобов'язання.

Стягнути з ОСОБА_15, ОСОБА_3 в дольовому порядку на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» судові витрати в сумі 7673,40 гривень, тобто по 3836,70 гривень з кожного.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_7 в дольовому порядку на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» судові витрати в сумі 1212,64 гривень, тобто по 404,21 гривень з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -