ЗОЛОЧІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 622/443/17 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.07.2017 смт. Золочів

Золочівський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Чернової О.В.,

за участю секретаря Вишневської О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми інфляційних втрат та 3% річних за невиконання рішення суду, моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

04.05.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить стягнути з відповідача 32012,66 грн. - індексацію стягнутої згідно виконавчого листа суми з квітня 2014 по березень 2017 р.р.; 3% річних від простроченої суми боргу за виконавчим листом з квітня 2014 по березень 2017 р.р. в розмірі 2800,18 грн.; стягнути моральну шкоду в розмірі 25000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 01.08.2007 року відповідач взяв у нього в борг 17905 грн., який зобов'язався повернути до 20.08.2007 року. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 16.11.2010 року у справі №2-14671/10 з ОСОБА_2 на його користь стягнуто 31113,12 грн. За його заявою від 05.07.2011 року державним виконавцем Московського ВДВС Харківського МУЮ 20.07.2011 року відкрито виконавче провадження. До теперішнього часу він не отримав кошти, стягнуті згідно рішення суду. Відповідач не виконав рішення суду. Також у зв'язку з неповерненням коштів, які у свій час він позичив у третьої особи для ОСОБА_2 та змушений був протягом 2008-2010 р.р. повертати зі своєї пенсії, його стан здоров'я погіршився, оскільки в 2009 році він не мав коштів на проходження щорічного курсу лікування. В результаті відсутності своєчасного належного лікування та моральних переживань через зазначені події, 18.07.2011 р. він отримав гострий повторний інфаркт міокарда, у зв'язку з чим проходив лікування та отримав стійку втрату працездатності, перебуває на кардіологічному обліку. У зв'язку з викладеним просить стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 25000 грн.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився. 18.07.2017 року надіслав заяву про підтримання позовних вимог з наведених підстав та про розгляд справи за його відсутності.

Представник позивача - адвокат Шкляр М.В. у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав, просив задовольнити, зазначаючи, що відповідачем до теперішнього часу не виконано рішення суду, позичені ним у позивача кошти не повернуто. ОСОБА_1 був інвалідом 3-ї групи, але на даний час йому присвоєно 2 групу інвалідності безстроково. Внаслідок дій відповідача щодо неповернення коштів та невиконання рішення суду позивачу завдано моральну шкоду. Згоден на розгляд справи в заочному порядку.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Відповідних заяв суду не надав, у зв'язку з чим, відповідно до ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе слухати справу у відсутність відповідача, провівши заочний розгляд справи з винесенням заочного рішення, проти чого представник позивача не заперечує.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши представника позивача, оцінивши докази у їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч.3 ст.10, ст.11, ч.2 ст.59, ч.1, ч.4 ст.60, ч.1 ст.61 ЦПК України суд розглядає справу у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Заочним рішенням Московського районного суду м.Харкова від 16.11.2010 року у справі №2-14671/2010 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто за договорами позики 17905 грн., суму індексації за період з вересня 2007 по вересень 2010 р.р. в розмірі 11073,77 грн., 3% річних від простроченої суми у розмірі 1611,45 грн., судовий збір у розмірі 522,90 грн., а всього 31113,12 грн. (а.с.11).

На виконання зазначеного рішення суду 08.12.2010 року видано виконавчий лист, який надіслано на виконання до Московського ВДВС м. Харкова. В зв'язку зі втратою виконавчого листа, на підставі ухвали Московського районного суду м. Харкова від 04.04.2017 року видано дублікат виконавчого листа (а.с.10, 12).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 5 ст.11 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Таке зобов'язання зводиться до сплати грошей, відтак, є грошовим зобов'язанням.

Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 01 жовтня 2014 року в справі № 6-113цс14, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів України, які зобов'язані привести свою судову практику у відповідність до його рішення.

Сукупний індекс інфляції за період з 01.04.2014 по 31.03.2017 склав 2,029.

Згідно розрахунку: 17905 грн. х 2,029 = 18422,67 грн.

3% відсотки в рік складає 537,15 грн. (17905 грн. х 3%), а всього за період з квітня 2014 по березень 2017 р.р. складає 1611,45 грн.

Таким чином, виходячи з того, що згідно рішення суду від 16.11.2010 року сума боргу становила 17905 грн., а інша сума, що підлягала стягненню, становила індексація та 3% річних, суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення простроченої суми боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних обґрунтовані частково та підлягали розрахунку виходячи з суми 17905 грн. Невиконання судового рішення не залежало від позивача.

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в іншій спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана із розміром цього відшкодування.

Як зазначено в ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року моральна шкода може полягати, зокрема, у моральних переживаннях у зв?язку з ушкодженням здоров?я, у порушенні нормальних життєвих зв?язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем виникли правовідносини відносини із договору позики, тобто договірні відносини, що регулюються ст. 1050 ЦК України, яка не передбачає відшкодування моральної шкоди. Доказів, що умови договору позики між сторонами передбачають відшкодування моральної шкоди, позивачем суду не надано.

Крім того, позивачем не доведено факту погіршення стану здоров'я внаслідок неповернення боргу відповідачем. Згідно довідки МСЕК серії 12ААА №132789 ОСОБА_1 з 01.06.2016 року присвоєно другу групу інвалідності у зв'язку з захворюванням, пов'язаним з проходженням військової служби (а.с.9).

За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Згідно із ч. 1, ч.3 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Враховуючи звільнення позивача як інваліда 2 групи від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 214,37 грн., що є пропорційним до задоволеної частини позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 79, 88, 209, 213-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 11, 625 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми інфляційних втрат та 3% річних за невиконання рішення суду, моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3% річних від простроченої суми у розмірі 1611 грн. 45 коп., та збільшення суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції у розмірі 18422 грн. 67 коп., а всього 20034 грн. 12 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 214 грн. 37 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана до суду в десятиденний термін з дня отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Золочівський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. В.Чернова