Справа № 185/6458/17
Провадження № 2/185/3522/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2017 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Зінченко А.С., за участю секретаря судового засідання Пожидаєвої Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

16 вересня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 в якому просить суд визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1, як майна, яке є у спільній власності і належить на праві спільної власності їй та відповідачу, право власності на іншу ? частину квартири просить визнати за відповідачем ОСОБА_2, судові витрати по справі стягнути з відповідача.

Позовна заява мотивована тим, що згідно договору міни кварти від 29 серпня 2001 року позивач з ОСОБА_2 є власниками двокімнатної квартири АДРЕСА_1. Дану квартиру сторони придбали за час знаходження в шлюбі, в ній зареєстровані донька, онука та сама позивач. Відповідач ОСОБА_2, не зареєстрований в даній квартирі та проживає за іншою адресою. В звязку з виниклою необхідністю у визначенні часток кожного зі сторін для вирішення своїх прав в подальшому позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом.

Позивач, представник позивача у судове засідання не зявились, представник позивача надала суду заяву, згідно якої просить суд розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала.

Відповідач у судове засідання не зявився, надав до суду заяву в якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав повністю.

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову.

Зясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази по справі в підтвердження вказаних обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно договору міни кварти від 29 серпня 2001 року серії АЕВ № 899130 ОСОБА_1 з ОСОБА_2 є власниками двокімнатної квартири АДРЕСА_1, що також підтверджується копією технічного паспорта та довідки БТІ від 21.04.2017 року № 1335, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, де зазначені власники ОСОБА_1 та ОСОБА_2, форма власності - спільна сумісна.

Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серії IV-КИ № 330366 від 04.08.1990 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 04.08.1990 року по 2002 рік.

Спірна квартира була придбана у період шлюбу.

Згідно довідки про склад сімї за № 30 від 30.05.2017 року ОСОБА_1 зареєстрована з ОСОБА_3 та ОСОБА_4. ОСОБА_2 не зареєстрований в даній квартирі та проживає за іншою адресою, що підтверджується копіює паспорта відповідача.

Стаття 57 СК України дає визначення майна, яке належить до особистої приватної власності кожного з подружжя, зокрема, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які складають підстави виникнення права спільної сумісної власності на майно подружжя) визначені у статті 60 СК України.

За змістом цієї норми майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності, проте належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його за час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна.

Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Тобто критеріями, які дозволяють надати спірному набутому майну режим спільного майна є: 1) час набуття такого майна, 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття), 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий режим спільної власності подружжя.

Згідно матеріалів справи квартира АДРЕСА_1 була придбана сторонами за час шлюбу та є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року N 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Враховуючи позовні вимоги позивача, повного визнання позову відповідачем, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд вважає за необхідне поділити спільне сумісне майно подружжя наступним чином: визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1, визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1.

Таким чином, позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

На підставі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідач відповідно до посвідчення № 170377 є учасником бойових дій, але згідно з п. 13 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» учасники бойових дій, Герої України звільняються від сплати судового збору лише у справах, повязаних з порушенням їхніх прав.

Керуючись ст. 10,11,209,212,214-215,218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовольнити.

Поділити спільне сумісне майно подружжя наступним чином:

- визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частини квартири АДРЕСА_1;

- визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А. С. Зінченко