АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №752/2806/15-ц Головуючий у 1 інстанції Шевченко Т.М.
Апеляційне провадження № 22-ц/796/6240/2017 Суддя-доповідач Антоненко Н.О.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

8 серпня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

у складі судді-доповідача АнтоненкоН.О.,

суддів Стрижеуса А.М., Шкоріної О.І. при секретарях Юрченко А.С., Казанник М.М.,

за участю позивача ОСОБА_3,

представника позивача ОСОБА_4,

представника відповідача Василевського О.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ПлемянніковаБогдана Дементійовича, який на підставі довіреності діє в інтересах Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 24 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання недійсним договору поруки.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія

в с т а н о в и л а :

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 24 березня 2017 року позов ОСОБА_3, задоволено: визнано недійсним договір поруки №26/П-16/8 від 01.12.2008, укладений між ОСОБА_3, ПАТ «Укрсоцбанк» та ТОВ «МС Ойл Кард»; стягнуто з ПАТ «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_3 487,20грн судового збору та 2304грн вартості проведення дослідження.

Судом першої інстанції встановлено, що 01.12.2008 між АКІБ соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ТОВ «МС Ойл Кард» укладено договір кредиту за овердрафтом №18/037-КО, за умовами якого кредитор зобов'язався надавати позичальнику грошові кошти з максимальною заборгованістю за овердрафтом, що не може перевищувати розміру ліміту овердрафту, що діє в АКБ «Укрсоцбанк» в сумі 10 млн. грн. Того ж дня між АКБ «Укрсоцбанк», ТОВ «МС Ойл Кард» та ОСОБА_3 був укладений договір поруки №256/П-16/08, за умовами якого позивач поручився перед кредитором солідарно з позичальником відповідати за виконання ним у повному обсязі зобов'язань за вказаним договором кредиту, а саме повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, комісій, а також можливої неустойки (пені, штрафу) у розмірі та у випадках, передбачених договором.

Відповідно до висновку експертів №7824/7825/15-32 від 07.09.2015 підписи від імені ОСОБА_3 у договорі поруки №26/П-16/08 від 01.12.2008 йому не належать, а виконані іншою особою з наслідуванням підпису ОСОБА_3

Оскільки оспорюваний договір поруки не був підписаний ОСОБА_3, а також враховуючи, що в період укладення оспорюваного договору позивач перебував за межами України, - суд першої інстанції дійшов висновку про недійсність укладеного з порушенням вимог ст.203 ЦК України договору поруки від 01.12.2008 та задовольнив позовні вимоги.

Щодо заявленого клопотання представника ПАТ «Укрсоцбанк» про застосування наслідків пропуску строку позовної давності, то суд першої інстанції дійшов висновку, що такий був пропущений ОСОБА_3 з поважних причин, оскільки про спірний договір йому не було відомо.

В апеляційній скарзі представник ПАТ «Укрсоцбанк» просить скасувати рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 24 березня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити. Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

У судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача просив задовольнити апеляційну скаргу. Позивач та його представник просили відхилити апеляційну скаргу та залишити без змін законне і обгрунтоване рішення суду першої інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених у суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення - скасуванню з ухваленням нового рішення з наступних підстав.

Предметом спору у даній справі є недійсність договору поруки з тих підстав, що поручитель його не підписував.

Підставою недійсності правочину відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Зокрема, відповідно до ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Оскільки позивач не підписував договір поруки №26/П-16/08 від 01.12.2008 і це підтверджено Висновком експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи №7824/7825/15-32 від 17.09.2015, відповідно до якого підпис від імені ОСОБА_3 в оспорюваному договорі поруки виконано не ним, а іншою особою із наслідуванням підпису ОСОБА_3 (т1ас78-83), а також виходячи з даних закордонного паспорта ОСОБА_3 про те, що він у період з 09.09.2008 по 15.12.2008 не перебував в Україні (т1ас225), враховуючи, що зазначені належні і допустимі докази на підтвердження вказаних обставин не спростовані у встановленому ст.ст.10,60,137 ЦПК України порядку, - правильним є висновок суду першої інстанції про обгрунтованість позовних вимог ОСОБА_3 щодо недійсності договору поруки №26/П-16/08 від 01.12.2008 з тих підстав, що волевиявлення на його укладення в момент підписання договору позивач не мав, адже цей договір не підписував.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача, підтримуючи апеляційну скаргу, не просив про призначення повторної чи додаткової судово-почеркознавчої експертизи, проте, наполягав на застосуванні наслідків пропуску строку позовної давності позивачем. За таких обставин доводи апеляційної скарги представника банку про недоведеність позовних вимог ОСОБА_3 нічим не підтверджені, встановлених судом першої інстанції обставин і висновків суду не спростовують.

Що стосується пропуску строків позовної давності ОСОБА_3, то колегія виходить з наступного.

Перебіг позовної давності щодо вимог про визнання правочинів недійсними обчислюється не з моменту вчинення правочину, а відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України - від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Якщо встановити день, коли особа довідалася про порушення свого права, неможливо, або є докази того, що особа не знала про порушення права, хоч за наявних умов повинна була знати про це, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа повинна була довідатися про порушення свого права.

Відмовляючи у застосуванні наслідків пропуску ОСОБА_3 строку позовної давності за даним позовом, суд першої інстанції виходив із того, що позивач лише після ознайомлення з матеріалами справи про скасування рішення третейського суду про стягнення в тому числі з нього заборгованості за кредитним договором дізнався про існування оспорюваного договору поруки, а до цього часу обманно вважав, що оскаржує рішення третейського суду по іншій поруці, яку він дійсно підписував (т2ас36). При цьому суд першої інстанції не встановив і не зазначив у рішенні, коли саме ОСОБА_3 дізнався про порушення свого права, за захистом якого звернувся до суду із даним позовом.

Встановлено, що рішенням Третейського суду при Асоціації українських банків від 02.09.2009 з ТОВ «МС Ойл кард», ОСОБА_8 та ОСОБА_3 солідарно на користь АКБ «Укрсоцбанк» стягнуто заборгованість за Договором кредиту за овердрафтом №18/037-КО від 01.12.2008 та Договором поруки №26/П-16/08 від 01.12.2008 (т1ас22-24).

У грудні 2009 року ОСОБА_3 звертався до Дніпровського районного суду міста Києва із заявою про скасування вказаного рішення третейського суду від 02.09.20109 (т1ас25-26).

З огляду на наведене та враховуючи, що ОСОБА_3 чітко не зазначив дату, коли він довідався про порушення свого права, не надав належних і допустимих доказів того, що він не знав про те, що рішенням третейського суду з нього як з поручителя за договором поруки №26/П-16/08 від 01.12.2008, укладеного в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №18/037-КО від 01.12.2008, стягнуто кредитну заборгованість, а також враховуючи, що у грудні 2009 року він подав заяву про скасування такого рішення - є підстави вважати, що про порушення свого права він повинен був довідатися якнайменше в момент ознайомлення з рішенням третейського суду від 02.09.2009 і якнайбільше в момент подачі заяви про його скасування. За таких обставин перебіг позовної давності за даним позовом починається від дня, коли ОСОБА_3 повинен був довідатися про порушення свого права - у грудні 2009 року.

За таких обставин доводи позивача в обгрунтування доводів пропуску ним позовної давності спростовуються встановленими обставинами і наявними у матеріалах справи доказами на їх підтвердження, у зв'язку з чим суд першої інстанції безпідставно вважав строк позовної давності пропущеним з поважних причин.

Отже, оскільки позивач повинен був довідатися про порушення свого права у грудні 2009 року, а з даним позовом звернувся до суду лише у лютому 2015 року, - на підставі ст.ст.256,257 ЦК України є підстави вважати, що перебіг строку позовної давності за вимогами ОСОБА_3, пред'явленими у даному позові, збіг.

Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За таких обставин та враховуючи, що відповідач своєю заявою про застосування строків позовної давності просив суд відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 (т1ас162-164), - у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про визнання недійсним договору поруки №26/П-16/08 від 01.12.2008 як такого, що підписаний не ним, слід відмовити за спливом позовної давності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303,309,313,316 ЦПК України, колегія

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Племяннікова Богдана Дементійовича, який на підставі довіреності діє в інтересах Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 24 березня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання недійсним договору поруки відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили негайно, може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Суддя-доповідач Н.О.Антоненко

Судді А.М.Стрижеус

О.І.Шкоріна