Справа № 639/5664/17
Провадження № 2/639/2287/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2017 року Жовтневий районний суд м. Харкова

У складі: головуючого судді Труханович В.В.

за участю секретаря Антохіної О.С., Кричевської В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 міської влади та просив ухвалити рішення, на підставі якого припинити ОСОБА_3 право власності на 4/24 частини у житловому будинку, розташованому по Григорівському шосе, 24 в м. Харкові та визнати за ним право власності на дану частину будинку в порядку спадкування за заповітом після смерті бабусі, ОСОБА_3, померлої 16.09.2016 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 20.03.1950 року районним житловим управлінням Жовтневого району м. Харкова було видано свідоцтво про право власності на гр. ОСОБА_3 (до шлюбу ОСОБА_4) ОСОБА_5 на 4/24 частини у житловому будинку з надвірними будівлями, розташованому по Комсомольському (нині Григорівське) шосе, буд. 24 в м. Харкові.

16.09.2016 року ОСОБА_3 померла.

Після її смерті відкрилася спадщина на належну їй на праві власності частину житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою м. Харків, Григорівському шосе, 24.

За життя ОСОБА_3 склала заповіт, відповідно до якого усе своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, вона заповідала ОСОБА_1

У термін, передбачений ст. 1270 ЦК України позивач подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Позивачу ОСОБА_1 нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки відсутні правовстановлюючі документи.

Вищевикладені обставини вимусили позивача звернутися до суду з даним позовом.

Представник позивача ОСОБА_6, який діє на підставі довіреності від 31.08.2017 року, в судовому засіданні підтримав позов ОСОБА_1 в частині визнання за ним право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті його бабусі, ОСОБА_3, на 4/24 частини житлового будинку з надвірними будівлями № 24 по Григорівському шосе в м. Харкові. Просив позов в даній частині задовольнити з підстав, які викладені у рішенні вище.

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлявся, надав суду заяву з проханням справу розглянути у відсутність його представника, рішення ухвалити згідно вимог чинного законодавства, яке не буде порушувати права третіх осіб.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Вирішуючи справу по суті позовних вимог, суд виходив з положень ч. 1 і 3 ст. 60 Цивільно-процесуального кодексу України про обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доведенню підлягають обставини, які мають значення для прийняття рішення по справі і по яким у сторін і інших осіб, які приймають участь у справі, виникає спір.

Відповідно до вимог ст. 57 Цивільно-процесуального кодексу України доказами являються будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних у якості свідків, пояснень свідків, письмових доказів, речових доказів тощо.

В судовому засіданні було встановлено, щона підставі Свідоцтва про право власності від 20.03.1950 року, видане РЖУ Жовтневого району м. Харкова Зайцевій ОСОБА_5 на праві приватної власності належить 4/24 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель в м. Харкові, по Григорівському шосе, буд. 24. ( а.с. 18, 19)

Згідно свідоцтва про одруження серії ЯТ №209834, 29.07.1950 року було укладено шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_4, подружжю присвоєно прізвище «Чубенко». ( а.с. 56)

16.09.2016 року ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть ОСОБА_8 І-ВЛ № 555569. ( а.с. 57)

Стаття 1220 ЦК України передбачає, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з

якого вона оголошується померлою.

Згідно вимогам ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом чи за законом.

За життя, а саме 04.09.2010 року ОСОБА_3 склала заповіт, відповідно до якого усе своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй належить на день смерті і на що вона за законом матиме право, вона заповідала ОСОБА_1. ( а.с. 29)

Згідно ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Стаття 1220 ЦК України передбачає, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з

якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно положень ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Частиною 1 ст. 1235 ЦК України передбачено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або декількох фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Судом встановлено, що чоловік спадкодавця, ОСОБА_7, який би мав право на обовязкову частку в спадщині після смерті ОСОБА_3, помер 09.11.1996 року, що підтверджено свідоцтвом про смерть І-ВЛ №071383. ( а.с. 58)

Донька спадкодавця, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, у встановлений законом шестимісячний строк з заявою про прийняття спадщини після смерті матері, до нотаріальної контори не зверталася. (а.с. 52-55)

Як убачається з матеріалів справи, після померлої 16.09.2006 року ОСОБА_3 була заведена спадкова справа №137/2017. У матеріалах вищевказаної спадкової справи знаходиться: заява, зареєстрована в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 302 від 09.03.2017 року, про прийняття спадщини згідно заповіту, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_10 04.09.2010 року за реєстром № 7483, від онука спадкодавця ОСОБА_11, який мешкає: м. Харків, вул. Абрамівська, буд. 11. ( а.с.45-47)

Відповідно до ст. 1297 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Представник позивача в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_1 звернувся до 5-тої ХДНК з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3, однак йому було відмовлено.

Згідно постанови про відмову у вичинені нотаріальних дій від 07.08.2017 року за №2225/02-31, державним нотаріусом 5-тої ХДНК ОСОБА_12, відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у звязку з тим, що не надано документ, що підтверджує право власності спадкодавця ОСОБА_3 на 4/24 частини будинку №24 по Григорівському шосе в м. Харкові. ( а.с. 6)

Відповідно до п. 3.1 Розяснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

У звязку з викладеним, суд вважає, що у ОСОБА_1 виникло право на звернення до суду з даним позовом.

Оскільки в судовому засіданні було достовірно встановлено, що померлій ОСОБА_3 (до шлюбу ОСОБА_4) А.Г. на підставі Свідоцтва про право власності від 20.03.1950 року, видане РЖУ Жовтневого району м. Харкова на праві приватної власності належить 4/24 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель в м. Харкові, по Григорівському шосе, буд. 24, однак оригінал правовстановлюючого документу у спадкоємця ОСОБА_1 відсутній, він позбавлений оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання за ним право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягаю задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 5, 8, 10, 11, 15, 57-60, 209-210, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 316, 392, 1217, 1220, 1223, 1233, 1241, 1297, 1299 ЦК України, суд

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за заповітом на 4/24 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в м. Харкові по Григорівському шосе, буд. 24, після смерті ОСОБА_3, померлої 16 вересня 2016 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами які не були присутні в судовому засіданні у той же строк з моменту одержання його копії.

Суддя В. В. Труханович