Справа № 364/752/17
Провадження № 2/364/281/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.08.2017 р. Володарський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Макаренко Л.А.,

за участю секретаря Кулинич Г.І.,

сторони не зявилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Володарського районного суду Київської області в смт Володарка Київської області цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

До Володарського районного суду Київської області 04.07.2017 р. надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2про розірвання шлюбу, в якій Позивач просить суд розірвати шлюб, укладений між нею і Відповідачем та який зареєстрований 19.09.1976 р. Матвіїським сільським бюро ЗАГС, актовий запис № 5.

На обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 у позовній заяві зазначила, що вони з Відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19.09.1976 р., від шлюбу мають двох спільних повнолітніх дітей. У звязку з тим, що Позивач має намір виїхати на постійне місце проживання до іншої країни, а Відповідач такого бажання не має, між ними виникають сварки, внаслідок чого з початку червня 2017 року припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства. При цьому в позовній заяві Позивачем зазначено, що Відповідач на розірвання шлюбу не згоден.

Ухвалою Володарського районного суду Київської області від 20.07.2017 р. відкрито провадження у зазначеній цивільній справі та призначено розгляд справи у судовому засіданні на 08.08.2017 р., про що повідомлено сторін.

У судове засіданні 08.08.2017 р. сторони не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлені, що підтверджується поштовими повідомленнями.

Позивач у позовній заяві просила суд розглядати справу без її участі (а.с. 2).

Відповідач у день надходження до суду зазначеного позву 04.07.2017 р. подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проте в цій заяві не зазначив ані своєї згоди на розірвання шлюбу, ані заперечення проти цього (а.с. 8).

З огляду на наведені заяви сторін щодо розгляду справи без їх участі суд вважає, що неявка сторін не є перешкодою розгляду справи.

Відповідно до частини другої статті 197 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи і оцінивши наявні в справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні, виходить з такого.

Відповідно до положень статей 24, 55 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається; дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги; дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній.

Згідно зі статтею 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Водночас стаття 111 Сімейного кодексу України зобовязує суд вживати заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Верховний Суд України у пункті 10 постанови Пленуму від 21.12.2007 р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» розяснив, що проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно зясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність дітей та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене частиною першою статті 111 Сімейного кодексу України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або за ініціативою суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті.

Судом встановлено, що сторони 19.09.1976 р. зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії I-БК № 404263, виданого Матвіїським сільським бюро ЗАГС 19.09.1976 р., актовий запис № 5 (а.с. 4). Як зазначено в позовній заяві, від шлюбу сторони мають двох спільних повнолітніх дітей, хоча копій відповідних свідоцтв про народження дітей або інших доказів цього до позовної заяви Позивачем не додано.

Як стверджує Позивач у позові, у звязку з тим, що вона має намір виїхати на постійне місце проживання до іншої країни, а Відповідач такого бажання не має, між ними виникають сварки, внаслідок чого з початку червня 2017 року припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства. При цьому в позовній заяві Позивач зазначила, що Відповідач на розірвання шлюбу не згоден.

За таких наведених обставин суд, зважаючи на тривалість перебування сторін у шлюбі (з 1976 року, тобто більше 40 років), а також враховуючи відсутність згоди Відповідача на розірвання шлюбу, про що зазначено в позовній заяві Позивачем, тому суд не вбачає наявними причини, які давали б підстави для розірвання шлюбу, та вважає, що сімю можливо зберегти, що не суперечить інтересам сторін, відтак доцільним є надання подружжю строку на примирення.

Відповідно до частини пятої статті 191 ЦПК України у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

Згідно з пунктом 7 частини першої статті 201, пунктом 5 частини першої статті 203 ЦПК України суд зобовязаний зупинити провадження у справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення; у такому випадку провадження у справі зупиняється до закінчення строку для примирення, визначеного судом.

Керуючись статтею 111 Сімейного кодексу України, частиною пятою статті 191, пунктом 7 частини першої, частиною другою статті 201, пунктом 5 частини першої статті 203, статтями 208-210, 293, 294, 296 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Надати подружжю ОСОБА_1 та ОСОБА_2строк для примирення 3 (три) місяці.

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2про розірвання шлюбу зупинити до закінчення визначеного судом строку для примирення.

Ухвала в частині зупинення провадження в справі може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Володарський районний суд Київської області протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя Л.А. Макаренко