АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/6460/17 Головуючий 1 інстанції
Справа № 635/5482/17 ОСОБА_1
Категорія:спадкові Доповідач Хорошевський О.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого, судді - Хорошевського О.М.

суддів: Бровченка І.О.,

ОСОБА_2

за участю секретаря - Брулевича В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 11 вересня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_7, приватний нотаріус ХРНО ОСОБА_8 про визнання заповіту недійсним, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2016 року ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, в якому просив визнати недійсним заповіт померлої ОСОБА_9

В обґрунтування позову зазначав, що 12 травня 2016 року він, разом з братом, отримав дублікат свідоцтва про смерть бабусі ОСОБА_9 і звернувся до Першої державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Того ж дня йому стало відомо про наявність заповіту, посвідченого за життя бабки на імя відповідачів та який зберігається в матеріалах спадкової справи, відкритої приватним нотаріусом ОСОБА_8 Вважає, що даний заповіт є недійсним, оскільки воля його бабки, на момент його посвідчення не була вільною. Крім того, через хворобу ОСОБА_9 не віддавала звіт своїм діям та не могла керувати ними, просив визнати заповіт, посвідчений від імені його бабусі недійсним.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 11 вересня 2017 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на неповне зясування судом обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушенням судом першої інстанції норм процесуального права.

Позивач зазначає, що померла ОСОБА_10 мала намір укласти з відповідачами договір довічного утримання, так як пропонувала їм за це віддати свій дім у смт. Рогань.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів того, що при посвідченні заповіту намір ОСОБА_9 не був спрямований на настання правових наслідків, обумовлених саме цим правочином.

Відповідно до ст. 1247 ЦК заповіт складається в письмовій формі із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до ч.4 ст. 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 ЦК України.

Згідно ст. 1248 ЦК України нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках.

Судом встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що 12 квітня 2013 року ОСОБА_9 склала заповіт, яким заповіла усе належне їй на час смерті майно в рівних частках ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Заповіт було посвідчено у цей же день приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу ОСОБА_8 за реєстровим №302 (Т.1 а.с. 60).

13 січня 2016 року ОСОБА_9 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого 15 січня 2016 року виконкомом Роганської селищної ради Харківського району Харківської області (Т.1 а.с. 52).

Частиною 3 ст.203 ЦК України встановлено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно з положеннями ч.2 ст.207 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, підпис є обов'язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри учасника(-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документа, в якому втілюється правочин. Унаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або уповноваженими особами власноручно.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Судом встановлено, що оскаржуваний заповіт був підписаний саме ОСОБА_9 Сторони цей факт не оспорювали.

Згідно ч.1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Доказів того, що волевиявлення ОСОБА_9 на час підписання заповіту не було вільним позивачем надано не було.

Згідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для визнання заповіту недійсним

Судова колегія з таким висновком суду першої інстанції погоджується.

При цьому судова колегія бере до уваги, що посилання позивача на обставини, передбачені ст. 235 ЦК України не тягнуть за собою наслідків у вигляді визнання правочину недійсним.

Доводи, викладені представником позивача в апеляційній скарзі вказаний висновок суду не спростовують, були предметом розгляду судом першої інстанції, яким суд дав належну оцінку та не дають підстав для скасування чи зміни ухваленого у справі рішення.

З огляду на викладене, та керуючись ч. 1 ст. 308 ЦПК України судова колегія вважає за необхідне відхили апеляційну скаргу та залишити рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1ст. 308, 315, 317, 319 ЦПК України судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 11 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий О.М. Хорошевський

Судді І.О.Бровченко

ОСОБА_2