Справа № 462/1410/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

26 липня 2017 року Залізничний районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді Кирилюк А.І.

при секретарі Фрейдун А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

ПАТ «Дельта Банк» звернулося з позовом в суд про стягнення з ОСОБА_1 65206,12 грн. заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 16.02.2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. укладено кредитний договір №001-13104-160213, відповідно до умов якого позивач відкрив відповідачці картковий рахунок в гривні, випустив і надав платіжну картку, відкрив кредитну лінію на загальну суму 35400,00 грн. та встановив ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 0,00 грн. Відповідачка скористалася кредитною лінією, але станом на 17.02.2017 року не виконує належним чином зобовязання за договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість в розмірі 65206,12 грн., з яких 0,00 грн. - тіло кредиту, 42425,78 грн. - прострочене тіло кредиту і 22780,34 грн. - заборгованість за відсотками.

Суд ухвалив справу розглядати без участі представника позивача, який в позовній заяві зазначає, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розглядати справу у його відсутності та проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.3 зворот), що відповідає вимогам ст.158 ЦПК України.

Відповідач, яка належним чином була повідомлена про час, день та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, заяви про розгляд справи за її відсутності не подала, про причини своєї неявки суд не повідомила.

За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У відповідності до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору чи вимог цього Кодексу, а згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти

Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Зі змісту ст.627 ЦК України вбачається, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як встановлено судом, що 16.02.2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №001-13104-160213, відповідно до умов якого позивач відкрив відповідачу картковий рахунок в гривні, випустив і надав платіжну картку, відкрив кредитну лінію на загальну суму 35400,00 грн. та встановив ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 0,00 грн. Відповідач скористався кредитною лінією (а.с.4-5).

Згідно п.1.3 даного договору банк самостійно може змінювати розмір ліміту кредитної лінії в межах кредитної лінії та/або загальний розмір кредитної лінії, при цьому сторони погодили, що у даному випадку додаткова угода до договору про зміну ліміту кредитної лінії/загального розмірі кредитної лінії сторонами не складається.

Відповідно до умов договору (п.1.6) кредитні кошти та власні кошти держателя використовуються для розрахунків за товари чи послуги, які придбані держателем у субєктів господарювання, зняття готівки, виконання держателем своїх зобовязань перед банком за договором, та вчинення інших операцій, передбачених договором.

Пунктом 3.6 договору передбачено, що клієнт картки зобовязаний щомісяця, в строки, визначені правилами, здійснювати погашення заборгованості у вигляді обовязкового мінімального платежу (ОМП), складові якого зазначаються у тарифах.

Згідно п.п.2.3, 2.4 визначено, що клієнт сплачує банку проценти за користування кредитною лінією та/або овердрафтом за ставками, визначеними в тарифах. Проценти за користування кредитною лінією та/або овердрафтом нараховуються банком у валюті рахунку щоденно, на суму використання коштів станом на кінець кожного дня виходячи з кількості днів в періоді нарахування.

У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Також встановлено, та підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.4), що ОСОБА_1 скористалася кредитною карткою, однак, порушила взяті на себе, згідно кредитного договору, зобовязання, зокрема, станом на 17.02.2017 року має заборгованість в розмірі 65206,12 грн., з яких 0,00 грн. - тіло кредиту, 42425,78 грн. - прострочене тіло кредиту і 22780,34 грн. - заборгованість за відсотками.

Враховуючи викладене і беручи до уваги, що ОСОБА_1. односторонньо порушила взяті на себе зобовязання за кредитним договором від 16.02.2013 року, то, відповідно до вимог ст.1050 ЦК України та умов кредитного договору, позикодавець вправі вимагати повернення кредиту та виплати належних за цим договором платежів.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зі змісту ст. 10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.212 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що ОСОБА_1 в добровільному порядку взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконує, суд вважає за необхідне позов задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідачки вказану суму заборгованості за кредитним договором від 16.02.2013 року.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У зв'язку із чим, з відповідачки на користь позивача слід стягнути суму сплаченого судового збору у розмірі 1600,00 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 526, 527, 530, 610-611, 627, 1050, 1054 ЦК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитною лінією на загальну суму 65206,12 грн. (шістдесят п'ять тисяч двісті шість гривень дванадцять копійок), яка складається з: 0,00 грн. - тіло кредиту, 42425,78 грн. - прострочене тіло кредиту і 22780,34 грн. - заборгованість за відсотками, заборгованість за комісіями 0,00 грн. (рахунок отримувача: 1026: Банк отримувача: Національний банк України; МФО Банку отримувача (код Банку): 300001; Отримувач: АТ «Дельта Банк» (в стані припинення); Код отримувача : 34047020).

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ПАТ «Дельта Банк» () суму сплаченого судового збору у розмірі 1600,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м.Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: А.І. Кирилюк