АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Панченка М.М., Волошиної В.М.

при секретарі: Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 04 серпня 2017 року

в справі за позовомОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про реструктуризацію кредитних зобов'язань.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (надалі - ПАТ «Дельта Банк») про реструктуризацію кредитних зобов'язань.

Зазначав, що 17 січня 2011 року між ним та ПАТ «Астра Банк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», укладено кредитний договір №70020, про реструктуризацію якого після погіршення фінансового становища позивач звернувся до банку, проте останнім в порушення положень діючого законодавства було відмовлено у вказаній вимозі.

З урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив : зобов'язати ПАТ «Дельта Банк» провести реструктуризацію заборгованості за кредитним договором № 70020 від 17 січня 2011 року; оформити вказану реструктуризацію шляхом укладання додаткового договору про продовження строку дії кредитного договору №70020 від 17 січня 2011 року, в якому надати відстрочку сплати суми основного боргу строком до 5-ти років з дня винесення судового рішення з подальшою виплатою кредиту та процентів, без урахування пені та штрафних санкцій.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 04 серпня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача, за змістом, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити по справі нове рішення, яким позов задовольнити.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Як убачається з матеріалів справи, 17 січня 2011 року між ПАТ «Астра Банк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 70020 , відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у вигляді відновлюваної кредитної лінії з кредитним лімітом, у сумі 270 000 грн., з терміном повернення до 17 січня 2016 року (а.с.5 т.1).

02 грудня 2013 року між ПАТ «Астра Банк» та АТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до умов якого до нового кредитора - АТ «Дельта Банк», перейшло право вимоги за кредитними договорами, зокрема, й за спірним кредитним договором № 70020 та всіма договорами забезпечення, що були укладені в забезпечення виконання УМОВ Кредитного договору (а.с.47 т.1).

24 грудня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до ПАТ «Дельта Банк» з заявою про реструктуризацію договору (а.с.10 т.1).

Згідно копії листа ПАТ «Дельта Банк» №05-2722134 від 27 грудня 2014 року ОСОБА_2 відмовлено в задоволенні прохання про перегляд умов виконання зобов'язань за кредитним договором від 17 січня 2011 року (а.с.9 т.1).

Відповідно до даних наявного у справі розрахунку, з початку обслуговування кредиту в АТ «Дельта Банк» (з 02 грудня 2013 року) позивачем на погашення кредиту не було здійснено жодного платежу (а.с.77 т.1).

Встановлено, що Постановою Правління Національного банку України від 02 березня 2015 року № 150, ПАТ «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних, а рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02 березня 2015 року № 51, в ПАТ «Дельта Банк» запроваджено тимчасову адміністрацію.

Постановою НБУ № 664 від 02 жовтня 2015 року відкликано банківську ліцензію та ліквідовано ПАТ «Дельта Банк» .

Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО № 181 від 02 жовтня 2015 року розпочата процедура ліквідації АТ «Дельта Банк» з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 рок включно, а рішенням від 20 лютого 2017 року № 619 - продовжено строки здійснення процедури ліквідації АТ «ДЕЛЬТА БАНК» на два роки до 04 жовтня 2019 року.

Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію АТ Дельта Банк призначено Кадирова В.В., який здійснював раніше функції уповноваженої особи ФГВФО на здійснення тимчасової адміністрації в АТ Дельта Банк.

Відмовляючи в задоволенні позову, районний суд виходив з безпідставності позовних вимог.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів визнає законними й обґрунтованими. Вони повністю узгоджуються з сукупністю зібраних у справі й належно оцінених у рішенні доказів.

Відповідно до частини 1 ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Аналогічне положення містить частини 2 ст. 14 ЦК України відповідно до якої особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Згідно п. 3 ч.1 ст. 3 ЦК України рішенням суду не може бути зобов'язано сторони укласти договір, оскільки це суперечить загальним засадам цивільного законодавства - свободі договору.

У ст. ст. 3, 6, 203, 626, 627 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України правочин між фізичною і юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі, за виключенням випадків, передбачених ч. 1 ст. 206 цього Кодексу.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у ст. ст. 642 - 643 ЦК України.

Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Розкриваючи зміст засади свободи договору у ст. ст. 6, 627, ЦК України визначає, що свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору.

Закріпивши принцип свободи договору, ЦК України разом з тим визначив, що свобода договору не є безмежною, оскільки відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 6 та ст. 627 цього Кодексу при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Зазначені положення узгоджуються з нормами ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України, відповідно до яких підставою недійсності правочинів є суперечність їх актам цивільного законодавства.

Тобто, враховуючи вимоги Конституції України та норми матеріального права, єдиною правовою підставою для зобов'язання укласти договір є імперативна норма закону (наявність обов'язку), яка передбачає необхідність укладання правочину.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилався на те, що його фінансове становище було погіршено, а тому банк повинен здійснити реструктуризацію кредитних зобов'язань.

Стаття 638 ЦК України передбачає, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акценту) другою стороною.

Матеріалами справи доведено укладання між сторонами кредитного договору, надання відповідачем кредитних коштів та виникнення у позивача заборгованості, у зв'язку із неналежним виконанням умов договору.

За положенням ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Серед способів захисту, передбачених ст. 16 ЦК України, не зазначено такого способу захисту, як установлення правовідносин (в тому числі шляхом зобов'язання особи до укладення відповідних договорів).

При цьому, колегія суддів звертає увагу й на ту обставину, що процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом, що регулює дані правовідносини.

Статтею 36 вказаного Закону України врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Встановлено, що до визнання AT «Дельта Банк» неплатоспроможним та запровадження у ньому тимчасової адміністрації AT «Дельта Банк» тривалий час мав проблеми з ліквідністю, результатом чого стало прийняття НБУ низки рішень з метою недопущення погіршення стану ліквідності AT «Дельта Банк» та захисту інтересів його вкладників і кредиторів, зокрема було прийнято Постанову Правління НБУ від 26 лютого 2014 року № 102/БТ «Про надання кредиту для збереження ліквідності» зі змінами, внесеними Постановою Правління НБУ від 12 червня 2014 року № 348/БТ, Постанову Правління НБУ від 11 вересня 2014 року № 560/БТ «Про встановлення особливого режиму контролю за діяльністю AT «Дельта Банк» шляхом призначення куратора» та Постанову Правління НБУ від 30 жовтня 2014 року № 692/БТ «Про віднесення AT «Дельта Банк» до категорії проблемних».

Під час введення тимчасової адміністрації не застосовується: примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку, нарахування неустойки (штрафів, пені) інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не нараховується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку, зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може привести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом, нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами.

Відповідно до ст. 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється. Керівники банку звільняються з роботи у зв'язку з ліквідацією банку;банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси; втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається; забороняється зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов'язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі внаслідок укладення будь-яких правочинів з іншими особами, крім банку, зарахування на вимогу однієї із сторін.

Зазначені операції у будь-якому разі заборонені за договорами, укладеними з пов'язаними з банком особами.

Таким чином, колегія суддів визнає відсутніми правові підстави до висновків про обґрунтованість позовних вимог у справі, що переглядається, а отже, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Районним судом з достатньою повнотою з'ясовано обставини справи, зібраним доказам дано належну оцінку, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Згідно частини 1 статті 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 04 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 522/870/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/10019/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Остапчук Т.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.