Справа № 682/966/17
Провадження № 2/682/493/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2017 року

Славутський міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючого судді Мацюка Ю.І.,

за участю секретаря Захарчук С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Славута в приміщенні Славутського міськрайонного суду Хмельницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа служба у справах дітей виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області про встановлення місця проживання дитини,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа служба у справах дітей виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області, про визначення місця проживання дитини.

В обгрунтування позовних вимог вказує на те, що з 23 серпня 2009 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у них народилася дочка, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач зазначає, що наприкінці 2015 року їхня сімя опинилася в скрутному матеріальному становищі, яке призвело до того, що 21 січня 2016 року позивач була змушена виїхати за кордон, до ОСОБА_4, на заробітки, залишивши малолітню дочку ОСОБА_5, у своїх батьків. 26 квітня 2016 року приїхавши додому, позивач дізналася, що їхня малолітня дитина, ОСОБА_3, з кінця березня 2016 року, проживала з батьками відповідача, в селі Жуків Славутського району Хмельницької області. Починаючи з квітня 2016 року по вересень 2016 року сторони проживали разом однією сімєю, але непорозуміння, які виникали між ними, призвели до того, що позивач разом з малолітньою дочкою ОСОБА_5, поїхала проживати до своїх батьків, у село Глушиця Сарненського району Рівненської області, де з 01 вересня 2016 року малолітня ОСОБА_3, пішла до першого класу місцевої школи. На початку вересня 2016 року позивач знову поїхала за кордон, до ОСОБА_4, на заробітки, залишивши малолітню дочку ОСОБА_5, яка навчалася у школі, у своїх батьків. Повернувшись в листопаді 2016 року додому, позивач зрозуміла, що подальше перебування у шлюбі з відповідачем не можливе, а тому, звернулася до суду, із заявою про розірвання шлюбу, і 19 листопада 2016 року знову поїхала за кордон, до ОСОБА_4. 24 січня 2017 року рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області шлюб між сторонами було розірвано. Позивач зазначає, що з 16 грудня 2016 року по теперішній час малолітня дочка ОСОБА_5, проживає разом з відповідачем ОСОБА_2, який чинить перешкоди для неї, як матері, у спілкуванні з малолітньою дочкою, перешкоджає її вихованню, налаштовує малолітню дитину проти матері.

Позивач не згідна з тим, щоб її малолітня дочка проживала разом з відповідачем. Вважає, що в інтересах дочки, проживати саме з нею, матірю.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_6 позов підтримали, просять його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_7 в судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити в задоволенні позовних вимог, вказуючи на те, що мати малолітньої ОСОБА_3, позивач по справі, ОСОБА_1, за час перебування за кордоном, участі у вихованні дитини не приймала, не цікавилася її життям.

Представник третьої особи служби у справах дітей виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області, позовні вимоги підтримала, пояснивши, що малолітня дитина не повинна, крім випадків, коли мають місце виключні обставини, бути розлучена зі своєю матірю, а тому вважає за доцільне, що місце проживання малолітньої ОСОБА_3, має бути визначене з матірю, позивачем ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що малолітня ОСОБА_3, з 2017 року навчається у НВК «Спеціалізована школа І-ІІІ ступенів, ліцей «Успіх». За період навчання у школі, зарекомендувала себе як старанна учениця, яка виявляє високий рівень розвитку, є дуже доброю та ввічливою дитиною. Зазначила, що батьки ОСОБА_5 приходять до школи, цікавляться її навчанням та розвитком, але при цьому зауважила, що під час однієї із розмов у школі, з батьком малолітньої ОСОБА_3, ОСОБА_2, останнім було заборонено надавати дозвіл на спілкування малолітньої ОСОБА_3, з матірю ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що в період з 25 квітня 2017 року по 03 травня 2017 року, проводила оцінку психо-емоційного стану та міжособистісних стосунків ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Свідок зазначила, що під час проведення обстежень малолітньої ОСОБА_3, нею використовувалися різні методи, за допомогою яких було встановлено, що дитина бачить себе разом з батьком, бабусею, яка проживає у ІНФОРМАЦІЯ_2, та сестричкою Софією.

Дитина перебуває у сприятливому для неї середовищі, позбавленому тиску.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 8 ЦПК України, суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_10 України.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В судовому засіданні обєктивно встановлено, що з 23 серпня 2009 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі.

Сторони є батьками, малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується даними копії свідоцтва про народження серії І-БВ № 126727.

24 січня 2017 року рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області шлюб між сторонами було розірвано.

Згідно акту Люхчанської сільської ради Сарненського району Рівненської області від 13 березня 2017 року, позивач ОСОБА_1 з 1990 року по 27 листопада 2009 року, проживала в ІНФОРМАЦІЯ_3. 04 серпня 2016 року позивач разом з малолітньою дочкою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, приїхала проживати в ІНФОРМАЦІЯ_4. В періоди з 08 вересня 2016 року по 11 листопада 2016 року, та з 19 листопада 2016 року по 02 березня 2017 року, позивач перебувала за кордоном, в ОСОБА_4, на тимчасових заробітках. Як зазначено в акті, малолітня ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в період з 04 серпня 2016 року по 16 грудня 2016 року, проживала без реєстрації за адресою село Глушиця вулиця Єфименка, 37 Сарненського району Рівненської області, а з 01 вересня 2016 року відвідувала Глушицьку ЗОШ І-ІІ ступенів Сарненської районної ради Рівненської області.

За даними характеристики Глушицької загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів Сарненської районної ради Рівненської області, малолітня ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 01 вересня 2016 року була прийнята в перший клас Глушицької ЗОШ І-ІІ ступенів. За період навчання з 01 вересня 2016 року по 16 грудня 2016 року, малолітня ОСОБА_3, зарекомендувала себе, як доброзичлива, щира учениця, легко йшла на контакт з дорослими, спілкувалася з однокласниками, завжди охоче виконувала завдання вчителя. Програмний матеріал засвоювала швидко, сумлінно виконувала завдання, була активною на уроках. Згідно характеристики, малолітня ОСОБА_3, має розвинену творчу уяву, артистична, гарно декламує вірші, неодноразово приймала участь у позашкільних заходах, відстоювала честь школи на районному конкурсі «Віфлеємська зірка». Вдома приділяли належну увагу навчанню та вихованню дитини. Як зазначено в характеристиці, з боку батька не було виявлено інтересу щодо навчання дитини, за період перебування малолітньої ОСОБА_3, в школі, батько не звертався до педагогічних працівників школи, не цікавився в них про її справи, не відвідував батьківські збори. Вперше звернувся до адміністрації школи, 16 грудня 2016 року, виявивши бажання забрати дитину на навчання у місто Славута Хмельницької області. ОСОБА_11, проживала у хороших житлово-побутових умовах, усім необхідним для навчання була забезпечена. Стосунки всіх членів сімї, де проживала дитина, доброзичливі.

Окрім того, малолітня ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, зайняла ІІ місце у конкурсі «Найрозумніший учень класу місяця жовтня», що підтверджується грамотою Глушицької загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів Сарненської районної ради Рівненської області.

З 17 березня 2017 року позивач ОСОБА_1 була прийнята на роботу продавцем-консультантом у магазин № 20 «Економ», що підтверджується даними копії трудової книжки серії АХ № 606947, та витягу з наказу № 472 про прийняття на роботу від 16 березня 2017 року.

За даними характеристики за вихідним номером 1153 від 10 липня 2017 року, виданої уповноваженою особою КП «Славутське житлово-комунальне обєднання», позивач ОСОБА_1, з 2009 року по серпень 2016 року проживала за адресою ІНФОРМАЦІЯ_5. За час проживання за вказаною адресою скарг і нарікань на порушення правил загального проживання від сусідів, в ЖКО, на ОСОБА_1 не надходило.

За даними висновку про оцінку психо-емоційного стану та міжособистісних стосунків ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, від 10 травня 2017 року, при обстеженні малолітньої ОСОБА_3, використовувалися наступні методи: тестування (Дитячий апперцептивний тест Беллака, проективні тести «ОСОБА_8 дерева», «Баранчик у банці», «Сузіря сімї», тест міжособистісних стосунків ОСОБА_10, анкета Хорна), метод спостереження, бесіда, аналіз продуктів художньої творчості, психологічний аналіз гри. За результатами обстеження, здійсненого в період з 25 квітня 2017 року по 03 травня 2017 року, було встановлено, що розумовий, емоційний, моральний розвиток малолітньої ОСОБА_3, загалом відповідає нормам її віку. Дівчинка весела, допитлива, пізнавально спрямована, соціально адекватна, легко йде на контакт, вільно висловлюється, співпрацює, виражає свої бажання ввічливо, і разом з тим, вільно та впевнено, готова до компромісів, що свідчить про сприятливу психологічну атмосферу виховання. Разом з тим, присутня напруженість у голосі та мязах щелепи, що сформувалася вже як манера говорити, і свідчить про давню (протягом тривалого часу) наявність заборони на вираження своїх почуттів. У сфері сімейних стосунків серед фігур її оточення стійко виділяється батько ОСОБА_12, якого вона незмінно називає «мій татусь», а також двоюрідна сестричка Софійка, та бабуся, що живе у селі Жуків. Стосунки дитини з батьком можна охарактеризувати як приязні, й теплі, на лице всі ознаки турботи батька про виховання, розвиток, комфорт дитини, його доброзичливе ставлення. Очевидною є відмова дитини від контактів з матірю на користь батька. Згадок про матір малолітня ОСОБА_3 здебільшого уникає, на цій темі напружується, і цідить крізь зуби, очевидними є почуття образи і гніву, що їх відчуває дитина по відношенню до матері, та страху жити з мамою без тата. Фігуру матері на проективних тестах дитина витісняє, що, знову ж таки, свідчить про напруженість і не благополучність їх стосунків.

На даний час основні потреби дитини задоволені (не фрустровані), її середовище є сприятливим для розвитку, позбавленим тиску, у картині майбутнього, малолітня ОСОБА_3, є переможцем, а отже відчуває себе певно і вірить у свої сили. Такий психо-емоційний стан дитини є наслідком грамотних та приязних психолого-педагогічних впливів батька ОСОБА_2

Згідно копії психолого-педагогічної характеристики за вихідним номером 01-21/213 від 27 квітня 2017 року, виданої уповноваженою особою Славутського НВК «Спеціалізована школа І-ІІІ ступенів, ліцей «Успіх», малолітня ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 18 січня 2017 року навчається у Славутському НВК «Спеціалізована школа І-ІІІ ступенів, ліцей «Успіх». За даний період дівчинка виявила високий рівень розвитку пізнавального інтересу, зарекомендувала себе як комунікабельна, активна, старанна, допитлива та працездатна учениця. Оволодіває навчальним матеріалом на високому і достатньому рівні. Навчається у міру своїх сил, добре запамятовує учбовий матеріал, виявляє логічне мислення. Мова достатньо розвинена: великий словниковий запас, може дати розгорнуту відповідь на поставлене запитання. Здатна самостійно діяти. У випадку ускладнень звертається за допомогою до дорослих, на уроках завжди уважна. Має здібності до вивчення образотворчого мистецтва, школу відвідує регулярно. Правила поведінки завжди виконує свідомо. За характером малолітня ОСОБА_3, весела, товариська, врівноважена, розсудлива. У спілкуванні з дорослими ввічлива, ставиться з повагою. Легко контактує з однолітками, поважає думку іншої дитини. Завжди відповідально виконує будь-яку доручену справу. Батьки піклуються про її зовнішній вигляд, завжди цікавляться навчальними досягненнями дитини.

За даними копії довідки про заробітну плату та інші прибутки за 2015-2016 роки, за вихідним номером 37 від 26 квітня 2017 року, виданої уповноваженою особою КП «Славутське житлово-комунальне обєднання», загальна сума прибутків відповідача ОСОБА_2, за період з 13 жовтня 2015 року по 16 квітня 2016 року, становить 19485,56 гривень.

Згідно копії довідки про доходи за вихідним номером 34 від 16 травня 2017 року, виданої уповноваженою особою ТОВ «Альтернативна Теплова Компанія», відповідачу ОСОБА_2, у квітня 2017 року була нарахована заробітна плата у розмірі 2357,89 гривень.

За даними копії довідки за вихідним номером 33 від 16 травня 2017 року, виданої уповноваженою особою ТОВ «Альтернативна Теплова Компанія», відповідач ОСОБА_2, з 10 квітня 2017 року по даний час, працює у ТОВ «АлТеКо», за основним місцем роботи монтажником устаткування котельних установок.

За даними копії довідки № 189 від 28 квітня 2017 року, виданої уповноваженою особою Жуківської сільської ради Славутського району Хмельницької області, відповідач ОСОБА_2, проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_6, та користується земельною ділянкою в розмірі 3,01 га.

Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 253045 від 24 лютого 2009 року, відповідач є власником земельної ділянки площею 2 га, яка розташована на території села Жуків Славутського району Хмельницької області.

Відповідач ОСОБА_2, є власником квартири, яка розташована в АДРЕСА_1, що підтверджується копіями документів, а саме: договором купівлі-продажу квартири, зареєстрованому в реєстрі за номером 4554 від 20 листопада 2009 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 24537585 від 23 листопада 2009 року, та технічним паспортом на квартиру№ 3493 від 21 листопада 2009 року.

Згідно даних копії характеристики за вихідним номером 43 від 26 червня 2017 року, виданої уповноваженою особою ТОВ «Альтернативна Теплова Компанія», відповідач ОСОБА_2, за час роботи зарекомендував себе, як відповідальний і дисциплінований працівник, який може проявити ініціативу, і прийняти правильне рішення в питаннях, що стосуються його професійної діяльності, і знаходиться в межах його компетенції. Всю доручену роботу виконує з максимальною ефективністю і повною самовіддачею, в тому числі складну і трудомістку. ОСОБА_2, відрізняють такі якості, як активність, рідкісна цілеспрямованість, відповідальність за кожне виконане доручення, відданість справі, а також прагнення зажди прийти на допомогу колегам. За характером миролюбний, уникає конфліктних ситуацій.

За даними характеристики за вихідним номером 1165 від 11 липня 2017 року, виданої уповноваженою особою КП «Славутське житлово-комунальне обєднання», відповідач ОСОБА_2, з 2007 року проживає в ІНФОРМАЦІЯ_7. Зі слів сусідів ОСОБА_2, характеризується аморальною поведінкою (поводиться агресивно, вживає нецензурну лексику).

Стаття 51 Конституції України закріплює рівність прав і обов'язків подружжя у шлюбі та сім'ї та однакову охорону державою як материнства, так і батьківства в цілях забезпечення охорони сім'ї та дитинства.

Відповідно до ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Статтею 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною ОСОБА_10 України, є частиною національного законодавства України.

Згідно ч.2 ст. 3 СК України дитина належить до сімї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Викладене в повній мірі узгоджується зі ст.ст. 5, 18 Конвенції ООН про права дитини, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в яких передбачено права та обов'язки батьків відповідати за дитину, належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення визнаних Конвенцією прав, і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити виконання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання та розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

Під час вчинення дій, пов'язаних з розлученням дитини з одним або обома батьками, а також інших дій, що стосуються дитини, в порядку, встановленому законом, судом заслуховується думка та побажання дитини.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Статтею 157 СК України визначено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Між сторонами існує спір щодо визначення місця проживання малолітньої дитини.

Згідно ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвитку дитини.

Відповідно до п.3 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866, органами опіки та піклування є районні, районні у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад (далі - органи опіки та піклування), які відповідно до законодавства провадять діяльність з надання статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, влаштування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлення опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, із захисту особистих, майнових та житлових прав дітей.

Безпосереднє ведення справ та координація діяльності стосовно захисту прав дітей, зокрема дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, покладаються на служби у справах дітей районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах рад (далі - служби у справах дітей).

Згідно п. 72 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866, для розв'язання спору, що виник між батьками, щодо визначення місця проживання дитини, один з батьків подає службі у справах дітей за місцем проживання дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (у разі наявності), копію свідоцтва про народження дитини, довідку з місця навчання, виховання дитини, довідку про сплату аліментів (у разі наявності).

Під час розв'язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання дитини служба у справах дітей має захищати інтереси дитини з урахуванням рівних прав та обов'язків матері та батька щодо дитини.

Працівник служби у справах дітей за місцем проживання дитини проводить бесіду з батьками та відвідує їх за місцем проживання, про що складає акт за формою згідно з додатком 9.

У разі коли батьки дитини проживають у межах різних адміністративно-територіальних одиниць, той із батьків, який подав заяву про визначення місця проживання дитини з ним, звертається до служби у справах дітей за місцем свого проживання для здійснення обстеження його житлово-побутових умов та складення акта обстеження умов проживання згідно з додатком 9. Зазначений акт передається заявником до служби у справах дітей за місцем проживання дитини, працівник якої проводить з ним бесіду.

Під час вирішення питання щодо визначення місця проживання дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров'я дитини та інші обставини, що мають істотне значення.

Місце проживання дитини не може бути визначене з тим із батьків, який не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або вживає наркотичні засоби, своєю поведінкою може зашкодити здоров'ю та розвитку дитини.

Якщо встановлено, що жоден з батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, служба у справах дітей подає клопотання голові районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті ради про позбавлення таких батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав.

Після обстеження житлово-побутових умов, проведення бесіди з батьками та дитиною служба у справах дітей складає висновок про визначення місця проживання дитини і подає його органу опіки та піклування для прийняття відповідного рішення.

Так, згідно висновку щодо визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за вихідним номером 04-31/869 від 05 липня 2017 року, орган опіки та піклування виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області, вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з матірю ОСОБА_1.

Таким чином, при вирішення спорів про визначення місця проживання малолітніх дітей органи опіки і піклування та суди повинні встановлювати виняткові обставини у розумінні положень статті 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, які б свідчили про неможливість проживання дітей разом з матір'ю.

Чинне законодавство встановлює особисте немайнове право батьків визначати місце проживання дитини.

Відповідно до ч. 1 п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.

Суди, вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, мають виходити із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинні ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам дітей. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

На рівні законодавства встановлено перелік обставин, при наявності яких малолітню дитину не можуть передати для проживання разом з одним з батьків. Такими зокрема є: відсутність у когось з батьків самостійного доходу; зловживання батьками спиртними напоями або наркотичними речовинами; аморальна поведінка батьків, яка може зашкодити розвиткові дитини.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частини 7, 8 ст. 7 СК при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей.

Згідно з положеннями Принципу 2 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю Організації Об'єднаних Націй 20 листопада 1959 року, при прийнятті з цією метою законів пріоритетним має бути якнайкраще забезпечення інтересів дитини.

Стаття 9 Конвенція ООН про права дитини гарантує, що дитина не розлучається з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

З урахуванням положень принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, відповідно до яких дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю.

Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам дитини. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Згідно ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Суд також враховує правовий висновок Верховного Суду України висловлений в постанові від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2445цс16, де зазначено, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для визначення місця проживання дітей з матір'ю та відсутність правових підстав, передбачених вказаними нормами матеріального права, для розлучення дітей зі своєю матір'ю.

На підставі вищенаведеного, враховуючи інтереси малолітньої ОСОБА_3, стать дитини, яка є дівчинкою, та потребує в цьому віці материнської турботи, догляду та уваги для забезпечення її повноцінного виховання і розвитку, відсутність виключних обставин для розлучення з матір'ю, враховуючи те, що мати виявляє увагу до дитини і турботу про неї, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 15, 57, 60, 61, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 3, 6, 7, 141, 157, 160, 161 СК України,

вирішив:

Позов задовольнити.

Визначити місце проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з матірю, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Хмельницької області через Славутський міськрайонний суд Хмельницької області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає чинності після закінчення терміну подання апеляційної скарги, якщо її не було подано; після розгляду справи апеляційним судом, якщо його не скасовано.

Суддя Мацюк Ю. І.