Справа № 565/1930/17
Провадження № 2/565/529/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2017 року м.Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області

в складі:

головуючого судді Мануляка Ю.В.,

з участю

секретаря c/з ОСОБА_1,

позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Кузнецовського міського суду Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до Кузнецовського міського суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_3Л,, в якому просить розірвати шлюб між ними, зареєстрований 10 липня 1996 року у відділі реєстрації актів громадянського стану м.Кузнецовськ, актовий запис № 133.

Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що сторони перебувають у шлюбі з 10 липня 1996 року. Від шлюбу сторони мають двох дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 Спільне життя з відповідачем не склалось. Позивач та відповідач мають різні погляди на сімейне життя та обовязки, відсутнє взаєморозуміння та повага один до одного. В сімї відбуваються сварки, можливості зберегти сімю немає. Подружні відносини фактично припинились з серпня 2013 року, спільне господарство не ведеться. Спору про спільне майно немає.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав наведених у позові, просив шлюб розірвати. Вважає, що примирення є неможливим.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала у повному обсязі, вказала, що шлюб необхідно розірвати.

Розглянувши позов, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, судом встановлено наступне.

Згідно свідоцтва про шлюб серії І-ГЮ № 284811 від 10.07.1996 року сторони зареєстрували шлюб 10.07.1996 року у відділі реєстрації актів громадянського стану м.Кузнецовськ, актовий запис № 133.

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 Дитина проживає із відповідачем, спору про її місце проживання немає.

Відповідно до положень статті 51 Конституції України, частини 1 статті 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка; примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з положеннями пункту 3 частини 2 статті 18, статті 51, частини 3 статті 56, частини 1 статті 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом предявлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя.

В судовому засіданні встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання та продовження шлюбних відносин, оскільки втрачено взаєморозуміння та повагу, фактичні шлюбні відносини між ними припинені, примирення між подружжям та збереження сімї неможливе і це буде суперечити інтересам та волі обох сторін. При зазначених обставинах суд дійшов висновку, що сімя фактично розпалася і шлюб існує формально.

Згідно з частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Частиною 1 статті 110 Сімейного кодексу України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України).

Таким чином, оскільки в судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, примиритися сторони не бажають, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам та інтересам їх неповнолітньої дитини, а збереження шлюбу є недоцільним.

Крім того, приймаючи до уваги, що шлюб це добровільний союз чоловіка та жінки, а сторони зберегти сімю не бажають, суд, з урахуванням того, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, оскільки відповідачем визнано позов відповідно до ст. 174 ЦПК України, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті й майнові права, враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч.2 ст.110 СК України, вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити.

На підставі вищенаведеного, відповідно до ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 112, 113 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 88,174,209, 213, 214,215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити.

2. Розірвати шлюб укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, зареєстрований 10 липня 1996 року у відділі реєстрації актів громадянського стану м.Кузнецовськ, актовий запис № 133.

3. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 640,00 (шістсот сорок) гривень.

При реєстрації розірвання шлюбу прізвище відповідача «Волчецька» залишити без змін.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, через Кузнецовський міський суд Рівненської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

С у д д я ОСОБА_6