Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі суддів: Бондаренко Н.В., ОСОБА_1, ОСОБА_2

секретар судового засідання: Вихотень Я.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 31 травня 2010 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення боргу за кредитним договором,

заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

У березні 2010 року ПАТ "УкрСиббанк" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення боргу за кредитним договором.

В обгрунтування позову покликається на те, що 29 травня 2008 року між АКІБ "УкрСиббанк", правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббанк" та ОСОБА_3 укладено договір про надання споживчого кредиту, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 9000 доларів США зі сплатою 15 % річних строком до 28 травня 2018 року. В забезпечення виконання зобов'язання за вказаним кредитним договором 29 травня 2008 року між банком та ОСОБА_5 було укладено договір поруки, за умовами якого поручитель зобов'язалася солідарно з позичальником відповідати перед банком за виконання зобов'язання по вказаному договору про надання споживчого кредиту.

Позичальник, взяті на себе зобов'язання не виконав, внаслідок чого станом на 18 лютого 2010 року виникла заборгованість за договором про надання споживчого кредиту у розмірі 9040 доларів 26 центів США, що еквівалентно 72343 грн. 78 коп., з яких заборгованість за кредитом у розмірі 8303 долари 79 центів США, заборгованість за відсотками у розмірі 736 доларів 47 центів США, а також за порушення своїх зобов'язань йому нараховано банком пеню в розмірі 501 грн. 90 коп. та неустойку в розмірі 500 грн.

8 жовтня банком було направлено на адресу ОСОБА_5 вимогу щодо погашення простроченої заборгованості за договором про надання споживчого кредиту. Однак, вказана вимога поручителем не виконана та заборгованість не погашена.

З урахуванням наведеного ПАТ "УкрСиббанк" просив суд стягнути солідарно з відповідачів зазначену вище заборгованість за договором про надання споживчого кредиту від 29 травня 2008 року.

Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 31 травня 2010 року позов ПАТ "УкрСиббанк" задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на користь ПАТ "УкрСиббанк" заборгованість за кредитним договором у розмірі 72646 грн. 86 коп., а також 726,46 грн. судових витрат по сплаті державного мита та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В поданій на вказане рішення апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 покликається на його незаконність.

Вказує, що оскільки судом не враховано, що 30 січня 2009 року між банком та позичальником було укладено додаткові угоди № 1 та № 2 до кредитного договору про надання споживчого кредиту, згідно яких продовжено строк повернення кредиту, перенесено строки сплати процентів, змінено схему погашення кредиту та зобов'язано позичальника додатково сплатити комісію. Вважає, що договір поруки є припиненим 30 січня 2009 року на підставі ч. 1 ст. 559 ЦПК України, оскільки вказаними додатковими угодами збільшено відповідальність поручителя без його згоди.

Крім того, позивачем не надано жодних первинних документів щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 11 березня 2016 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилено, заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 31 травня 2010 року залишено без змін.

Після розгляду апеляційної скарги представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 апеляційним судом ОСОБА_5 також подала апеляційну скаргу на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 31 травня 2010 року.

На її обґрунтування зазначала, що 30 січня 2009 року між банком та позичальником було укладено додаткові угоди №№ 1, 2 до кредитного договору про надання споживчого кредиту, згідно з якими продовжено строк повернення кредиту, перенесено строки сплати процентів, змінено схему погашення кредиту та зобов'язано позичальника додатково сплатити комісію.

Вважає, що договір поруки є припиненим з 30 січня 2009 року на підставі ч.1 ст. 559 ЦПК України, оскільки додатковими угодами збільшено відповідальність поручителя без її згоди.

При цьому, судом не враховано правову позицію Верховного Суду України, викладену в постановах № 6-18цс11, № 6-69 цс11, 6-2662цс15, згідно з яких порука вважається припиненою незалежно від реального настання чи ненастання збільшеного внаслідок змін кредитних договорів обсягу відповідальності поручителя.

Оскільки, зміни можна укласти лише до діючого договору поруки, то укладання 20 березня 2009 року між банком та поручителем додаткової угоди № 1 до договору поруки №207713 від 29 травня 2008 року правового значення не має.

З наведених підстав ОСОБА_5 просить заочне рішення суду першої інстанції в частині задоволення, заявлених до неї, позовних вимог скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позові в цій частині відмовити.

ПАТ "Дельта Банк" покликаючись на те, що на підставі укладеного між ним та ПАТ "УкрСиббанк" договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 8 грудня 2011 року звернулось до апеляційного суду із заявою, в якій просить замінити позивача у даній справі на ПАТ "Дельта Банк".

Протокольною ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 6 грудня 2016 року вказане клопотання було задоволено та замінено позивача ПАТ "УкрСиббанк" на його правонаступника ПАТ "Дельта Банк".

Також, ПАТ "Дельта Банк" подано заперечення на апеляційну скаргу, в яких вказує, що рішення судом першої інстанції постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, просить її відхилити.

Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 6 грудня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилено, а заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 31 травня 2010 року залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 травня 2017 року касаційну скаргу представника ОСОБА_5 ОСОБА_6 задоволено, ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 11 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 6 грудня 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга ОСОБА_5 повністю, з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3, як позичальником, порушено умови кредитного договору, що призвело до виникнення перед банком кредитної заборгованості, а оскільки належне повернення кредитних коштів забезпечено порукою ОСОБА_5, то заборгованість за кредитним договором підлягає стягненню солідарно із обох відповідачів.

Однак, повністю з таким висновком суду погодитись не можна.

Зобов'язання, згідно статті 526 ЦК України має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Судом установлено, що 29 травня 2008 року між ПАТ "УкрСиббанк" та ОСОБА_3 укладено договір про надання споживчого кредиту №0, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 9000 доларів США, що еквівалентно 43650 грн., зі сплатою 15 % річних строком до 28 травня 2018 року.

В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 29 травня 2008 року між ПАТ "УкрСиббанк" та ОСОБА_5 укладено договір поруки, згідно умов якого поручитель зобов'язалася солідарно з позичальником відповідати перед банком за виконання зобов'язання по вказаному договору про надання споживчого кредиту.

Позивачем належним чином виконано свої зобов'язання за кредитним договором та надано позичальнику кредит в повному розмірі.

30 січня 2009 року між ПАТ "УкрСиббанк" та ОСОБА_3 укладено додаткову угоду №1 до вказаного договору про надання споживчого кредиту, за умовами якої перенесено зобов'язання позичальника зі сплати процентів за період з 1.12.2008 року по 31.12.2008 року на період з 1.01.2009 року по 10.01.2014 року без порушень загальних правил сплати черговості погашення зобов'язань за кредитом та визначено кінцевий термін повернення кредиту до 28 травня 2028 року (а. с. 58).

Додатковою угодою №2 від 30 січня 2009 року, укладеною між ПАТ "УкрСиббанк" та ОСОБА_3, змінено умови кредитного договору в частині встановлення розміру ануїтетного платежу в сумі 112,14 доларів США; змінено метод нарахування процентів за договором для позичкової заборгованості в національній валюті України - на метод "факт/360" та визначено обов'язок позичальника сплатити комісію за зміну схеми погашення кредиту в розмірі 1 долар США, яка нараховується і сплачується в день підписання цієї угоди (а. с. 59).

20 березня 2009 року між банком та ОСОБА_5 укладено додаткову угоду №1 до договору поруки, за умовами якої поручитель надала свою згоду на зміну основного зобов'язання, а саме встановлення розміру ануїтетного платежу 112,14 доларів США та кінцевого терміну виконання основного зобов'язання 28 травня 2028 року (а.с. 60).

В зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_3, взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, станом на 18 лютого 2010 року у нього виникла заборгованість перед банком в розмірі 9040 доларів 26 центів США, що еквівалентно 72343 грн. 78 коп., з яких: заборгованість за кредитом у розмірі 8303 долари 79 центів США та заборгованість за відсотками у розмірі 736 доларів 47 центів США; пеня у розмірі 501 грн. 90 коп. та неустойка у розмірі 500 грн.

Згідно статей 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений законом строк, а тому суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що вказаний борг підлягає стягненню з позичальника в повному обємі.

Відповідно до ст. ст.10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Позивач надав до суду копії зазначених договорів, розрахунок заборгованості по кредиту, а відповідач ОСОБА_3 в свою чергу не надав суду жодного належного доказу, що спростовують наявність кредитних відносин та не спростував подані позивачем розрахунки заборгованості за таким кредитним договором. Судом таких доказів також не здобуто.

Доводи представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про не доведення банком видачі кредиту не заслуговують на увагу, оскільки після підписання кредитного договору позичальником частково здійснювалось погашення заборгованості по кредиту, а також було укладено дві додаткові угоди до кредитного договору.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша, друга статті 553 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 651 ЦК України зміна умов договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

У разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо (частина перша статті 653 ЦК України).

За змістом частини першої статті 654 ЦК України зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає зі звичаїв ділового обороту.

Пунктом 2.1 договору поруки передбачено, що кредитор без згоди поручителя не має права змінювати умови основного договору з позичальником, унаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя. Під "згодою поручителя" сторони розуміють візування поручителем змін до основного договору (шляхом проставлення підпису уповноваженої особи та печатки поручителя, якщо останній є юридичною особою) та/або отримання його письмової згоди з такими змінами та/або шляхом обміну листами, факсимільними повідомленнями та/або укладення з поручителем додаткової угоди до цього договору щодо внесення відповідних змін.

Згідно з ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього.

Таке збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом; установлення нових умов порядку зміни процентної ставки в бік збільшення; розширення змісту основного зобов'язання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення) розміру неустойки тощо.

Таким чином, за додатковими угодами №1 та №2, укладеними 30 січня 2009 року між банком і ОСОБА_3 збільшено строк повернення кредиту з 28 травня 2018 року до 28 травня 2028 року, при цьому визначено інший ануїтетний платіж, тобто позичальник зобов'язався сплачувати відсотки за користування кредитом на 10 років більше.

За таких обставин, у задоволенні позову ПАТ "УкрСиббанк" до ОСОБА_5 про солідарне стягнення заборгованості необхідно відмовити, оскільки порука у вказаних правовідносинах є припиненою з 30 січня 2009 року, згідно ч. 1 ст. 559 ЦК України, так як зобов'язання поручителя змінилося без її згоди, внаслідок чого збільшився обсяг її відповідальності.

Укладення 20 березня 2009 року між банком та ОСОБА_5 додаткової угоди №1 до договору поруки, за умовами якої остання погодилась на збільшення своєї відповідальності, не має правового значення, оскільки вказану додаткову угоду було укладено майже через два місяці після припинення поруки.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про стягнення з поручителя боргу за кредитним договором ухвалено з порушенням норм матеріального права, колегія суддів прийшла до висновку, що воно в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення в цій частині про відмову в задоволенні позову до ОСОБА_5

Відповідно до ст.88 ЦПК України, в зв'язку із відмовою у позові до ОСОБА_5 не підлягають стягненню з неї і судові витрати. Разом з тим на її користь підлягають стягненню з позивача понесені витрати по оплаті судового збору понесені при поданні апеляційної скарги розмірі 814 грн. та при поданні касаційної скарги в розмір 871,8 грн., а всього 1685,8 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316, 317, 318, 325 ЦПК України, ст.ст. 526, 1054, 651, 654, 553, ч. 1 ст. 559 ЦК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задовольнити частково, апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 31 травня 2010 року в частині стягнення з ОСОБА_5 боргу за кредитним договором, судових витрат та витрат по оплаті ІТЗ скасувати.

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_5 про стягнення боргу за кредитним договором, судових витрат та витрат на інформаційно-технічне забезпечення відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" на користь ОСОБА_5, понесені витрати по оплаті судового збору у розмірі 1685 (одна тисяча шістсот вісімдесят п'ять) грн.80 коп.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Судді: Бондаренко Н.В.

ОСОБА_1

ОСОБА_2