Номер провадження 2/754/2284/17
РІШЕННЯ

Іменем України

(повне рішення суду виготовлено 20 жовтня 2017 року)

19 жовтня 2017 року Деснянський районний суд м. Києва в складі :

головуючого - судді Грегуль О.В.

при секретарі - Сивенко В.В.

з участю адвоката - Морозова М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

19.12.2016 року до суду надійшов вищевказаним позов, вимоги якого неодноразово уточнювались у процесі розгляду справи і в якому позивач, посилаючись на порушення своїх прав, як одного з подружжя та нікчемність укладеного між його дружиною: ОСОБА_3 і ОСОБА_4 попереднього договору від 22.02.2012 року, просить застосувати наслідки нікчемного правочину, шляхом стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3: 1339352 грн. 60 коп., що за офіційним курсом еквівалентно: 50000 (п'ятдесят тисяч) доларів США, які ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_3 за нікчемним попереднім договором від 22.02.2012 року.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав і просив про його задоволення.

Відповідач: ОСОБА_4 зі своїм адвокатом позов не визнали і просили відмовити в його задоволенні за його безпідставністю та пропуском строку позовної давності.

Відповідач: ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилась, надіславши заяву про розгляд справи за її відсутності і в якій зазначила, що вона позов визнає в повному обсязі, а також додатково зазначила, що про передачу грошових коштів в еквіваленті: 50000 доларів США ОСОБА_2 дізнався в жовтні 2015 року, випадково, коли він знайшов попередній договір від 22.02.2012 року, укладений нею з ОСОБА_4, а грошові кошти, що були нею передані ОСОБА_4, були набуті нею з ОСОБА_2 під час шлюбу. Крім того, під час укладення угоди від 29.07.2015 року про скасування попереднього договору від 22.02.2012 року, їй не були повернуті грошові кошти в еквіваленті: 50000 доларів США.

Представник позивача, відповідач: ОСОБА_4 та адвокат останнього, не заперечував проти розгляду справи по суті за відсутності відповідача: ОСОБА_2.

З урахуванням положень ст. ст. 74-77, 169 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних про права та взаємовідносини сторін по справі, для її розгляду по суті за відсутності відповідача: ОСОБА_2.

Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача: ОСОБА_4, заслухавши думку адвоката відповідача, показання свідків: ОСОБА_5 і ОСОБА_6, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд у судовому засіданні встановив наступне.

Відповідно до наявної в матеріалах справи, копії свідоцтва про укладення шлюбу від 27.12.1973 року, позивач перебуває з відповідачем: ОСОБА_3 в зареєстрованому шлюбі з 27.12.1973 року.

Відповідно до наявного в матеріалах справи, оригіналу попереднього договору від 22.02.2012 року, укладеного між ОСОБА_4 і ОСОБА_3, який нотаріально не посвідчувався, сторони зобов'язалися укласти нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1 не пізніше 22.05.2012 року, за яким ОСОБА_4 буде продавцем, а ОСОБА_3 покупцем. Продаж вказаного будинку буде здійснено за суму в національній валюті, що на день укладення основного договору буде еквівалентом суми: 430000 доларів США. У рахунок оплати за вказаний будинок ОСОБА_3 до підписання цього договору, передала ОСОБА_4 грошову суму в розмірі: 400000 грн., що на день укладення цього договору є еквівалентом суми: 50000 доларів США. У випадку порушення ОСОБА_4 умов цього попереднього договору та відмови від укладення основного договору, останній зобов'язався повернути ОСОБА_3 грошову суму в розмірі: 100000 доларів США.

Отримання ним грошових коштів за попереднім договором від 22.02.2012 року, самим ОСОБА_4 та його адвокатом у судовому засіданні не спростовувалось.

Нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу будинку між ОСОБА_4 і ОСОБА_3 не був укладений, проти чого ніхто в судовому засіданні не заперечував.

29.07.2015 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3, уклали та підписали письмову угоду, за умовами якої ОСОБА_4 та ОСОБА_3 дійшли до згоди в тім, що раніше укладений між ними попередній договір від 22.02.2012 року про те, що вони зобов'язуються укласти договір купівлі-продажу будинку, втрачає силу по своєму змісту в повному обсязі, в зв'язку з чим сторони ніяких претензій одна до одної по вищезазначеному договору не мають.

При цьому, в самій угоді від 29.07.2015 року достовірно взагалі не зазначається про повернення ОСОБА_4 грошових коштів, отриманих ним від ОСОБА_3 за попереднім договором від 22.02.2012 року.

У своїй заяві до суду від 18.10.2017 року, ОСОБА_3 зазначає, що їй не були повернуті грошові кошти в еквіваленті: 50000 доларів США.

У своїх показаннях слідчому Голосіївського УП ГУНП України в м. Києві, ОСОБА_3 також вказувала, що після підписання нею угоди від 29.07.2015 року, ОСОБА_4 не повернув їй грошових коштів, отриманих ним від неї за попереднім договором від 22.02.2012 року.

Допитані судом з боку відповідача: ОСОБА_4 свідки: ОСОБА_5 і ОСОБА_6 в судовому засіданні показали, що ОСОБА_4 дійсно отримував грошові кошти за попереднім договором від 22.02.2012 року.

Свідок ОСОБА_5 в своїх показаннях зазначив, що він особисто давав ОСОБА_4: 50000 доларів США, щоб останній повернув завдаток, однак, він особисто не був очевидцем повернення ОСОБА_4 грошових коштів.

Свідок ОСОБА_6 у своїх показаннях зазначила, що вона проживає з ОСОБА_4 однією сім'єю, як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу, і ОСОБА_4 в її присутності повернув ОСОБА_3 грошові кошти.

Проживання свідка ОСОБА_6 однією сім'єю, як чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу з відповідачем: ОСОБА_4, дають правові підстави для висновку про зацікавленість даного свідка в результатах розгляду справи.

Відповідно до абзацу четвертого ч. 1 ст. 635 ЦК України, попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Згідно зі ст. 657 ЦК України, 1. Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Згідно з ч. 3 ст. 65 СК України, 3. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Згідно з ч. 1 - ч. 5 ст. 203 ЦК України, 1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. 2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. 3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. 4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. 5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з ч. 1 ст. 209 ЦК України, 1. Правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 220 ЦК України, 1. У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Відповідно до абзацу першого ч. 2 ст. 215 ЦК України, 2. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно з ч. 1 ст. 216 ЦК України, 1. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Згідно з ч. 5 ст. 216 ЦК України, 5. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

Укладений між ОСОБА_4 і ОСОБА_3 попередній договір від 22.02.2012 року, нотаріально не посвідчувався.

Позивач, як один із подружжя, не давав нотаріально засвідченої згоди на укладення попереднього договору від 22.02.2012 року.

Вищевикладене, дає правові підстави для висновку, що права позивача, як одного з подружжя, були порушені.

Доводи відповідача: ОСОБА_4 та його адвоката про порушення позивачем трирічного строку позовної давності, суд вважає недоведеними з наступних підстав.

Позивач стверджує, що про укладення попереднього договору від 22.02.2012 року і про передачу грошових коштів за цим договором він дізнався випадково в жовтні 2015 року.

У своїй заяві до суду від 18.10.2017 року, ОСОБА_3 зазначає, що про передачу нею грошових коштів в еквіваленті: 50000 доларам США, ОСОБА_2 дізнався в жовтні 2015 року, коли він випадково знайшов попередній договір від 22.02.2012 року.

Зі змісту попереднього договору від 22.02.2012 року та із змісту угоди від 29.07.2015 року, укладених між ОСОБА_4 і ОСОБА_3 вбачається, що ОСОБА_2 не був учасником та присутнім при їх укладенні.

Будь-яких конкретних правових доказів, які б беззаперечно свідчили, що ОСОБА_2 подав до суду позов з пропуском позовної давності, відповідач: ОСОБА_4 зі своїм адвокатом, суду не надали і судом таких доказів не здобуто.

Також суду не надано і судом не здобуто конкретних беззаперечних правових доказів, які б свідчили про повернення грошових коштів, отриманих відповідачем за попереднім договором від 22.02.2012 року.

З урахуванням викладеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими.

За таких обставин, позов підлягає задоволенню.

Оскільки позов задовольняється, а позивач при подачі позову був звільнений від сплати судового збору, то відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, з відповідачів у дохід держави підлягає стягненню судовий збір, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись, ст. ст. 4-11, 209, 213-215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4, (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_2): 1339352 грн. 60 коп. (один мільйон триста тридцять дев'ять тисяч триста п'ятдесят дві гривні, 60 копійок), що за офіційним курсом еквівалентно: 50000 (п'ятдесят тисяч) доларів США.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2) у дохід держави: 4000 грн. - судового збору.

Стягнути з ОСОБА_4, (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) у дохід держави: 4000 грн. - судового збору.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: