Пров. № 2-в/225/23/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2017 року м. Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

судді Скиба М.М.,

за участю секретаря Панаслюк Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву заявою ОСОБА_1 про відновлення втраченого судового провадження,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про відновлення втраченого судового провадження, посилаючись на те, 19.08.2014 року Апеляційнийм судом Донецької області було винесено ухвалу про цивільній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Пролетарського районного суду м. Донецька від 10 травнгя 2012 року по справі за поданням ВДВС Пролетарського районного управління юстиції м. Донецька про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України. Відповідно до вказаної ухвали, скасовано ухвалу суду 1 інстанції від 10.05.2012 року та відмовлено у задоволенні подання ВДВС Пролетарського районного управління юстиції м. Донецька про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 29.06.2017 року ОСОБА_1 стало відомо про те, що органами охорони Державної прикордонної служби України виконується ухвала Пролетарського районного суду м. Донецька від 10.05.2012 року, яка на даний час є скасованою судом апеляційної інстанції, однак на її підставі уповноваженою особою було прийнято рішення від 12.06.2017 року про відмову ОСОБА_1 у перетинанні державного кордону на виїзді з України. ОСОБА_1 звернувся до Апеляційного суду Донецької області з заявою про видачу копії зазначеної ухвали, про те йому було повідомлено, що вказана ухвала не може бути видана йому, оскільки у червні 2014 року у місті Донецьку розпочалися бойові дії та антитерористична операція, у звязку з цим судова справа розглядалася в апеляції та не була повернути до суду 1 інстанції, тобто залишилася в зоні АТО.

Представник заявника надав суду заяву з проханням розглянути заяву про відновлення втраченого провадження без його участі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність відновлення втраченого судового провадження.

Згідно ст. 402 ЦПК України відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 403 ЦПК України втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою осіб, які брали участь у справі, або за ініціативою суду.

Згідно ст. 407 ЦПК України при розгляді справи суд використовує ту частину провадження, що збереглася, документи, видані зі справи фізичним чи юридичним особам до втрати провадження, копії цих документів, інші довідки, папери, відомості, що стосуються справи, виконавчого провадження. Суд може допитати як свідків осіб, які були присутніми під час вчинення процесуальних дій, осіб (їх представників), які брали участь у справі, а в необхідних випадках - осіб, які входили до складу суду, що розглядав справу, з якої втрачено провадження, а також осіб, які виконували судове рішення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 408 ЦПК України на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд ухвалює рішення про відновлення втраченого провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити. У рішенні суду про відновлення втраченого судового провадження зазначається, на підставі яких конкретно даних, поданих суду і досліджених у судовому засіданні з участю всіх учасників цивільного процесу з утраченого провадження, суд вважає установленим зміст відновленого судового рішення, наводяться висновки суду про доведеність того, які докази досліджувалися судом і які процесуальні дії вчинялися з утраченого провадження.

Як встановлено судом, в провадженні апеляційного суду Донецької області розглядалася апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Пролетарського районного суду м. Донецька від 10.05.2012 року по справі за поданням ВДВС Пролетарського районного управління юстиції м. Донецька про тимчасове обмеження у праві тимчасового виїзду за межі України.

При вирішенні питання про відновлення втраченого судового провадження судом було досліджено повний текст ухвали Апеляційного суду Донецької області від 19.08.2014 року.

Інших документів, які містилися в матеріалах справи заявник суду не надав.

В той же час суд вважає, що для розгляду питання ОСОБА_1 про виїзд за межі України буде достатнім відновлення втраченого судового провадження в частині відновлення повного тексту вищезазначеного рішення Пролетарського районного суду м. Донецька від 21.10.2011 року.

На підставі викладеного та керуючись ст. 4, 10, 60, 212, 215, 402, 404, 407, 408 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Частково відновити втрачене провадження по цивільній справі № 6/0542/74/2012 року за поданням ВДВС Пролетарського району м. Донецька про тимчасове обмеження у праві тимчасового виїзду за межі України ОСОБА_1, в частині відновлення змісту ухвали Апеляційного суду Донецької області від 19 серпня 2014 року наступного змісту:

« Єдиний унікальний номер 0542/2616/12

Номер провадження 22-ц/775/6094/2014

Головуючий у 1 інстанції Панас Н.Л.

Доповідач: Мальований Ю.М.

Категорія 81

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2014 року м. Донецьк

Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого Мальованого Ю.М.,

суддів Новосядлої В.М., Будулуци

при секретарі Козаку І.С.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Пролетарського районного суду м. Донецька від 10 травня 2012 року по справі за поданням ВДВС Пролетарського районного управління юстиції м. Донецька про тимчасове обмеження у праві тимчасового виїзду за межі України

в с т а н о в и в :

20 квітня 2012 року ВДВС Пролетарського районного управління юстиції м. Донецька звернулось до суду з поданням про тимчасове обмеження в праві виїзду за межі України ОСОБА_1, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що на примусовому виконанні у відділі перебуває виконавчий лист № 2-16 від 05 серпня 2011 року, виданий Пролетарським районним судом м. Донецька про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у розмірі 15 151 грн. 62 коп.

Зобовязання, покладені на боржника рішенням суду, добровільно ним не виконуються, виклики державного виконавця ігнорує.

Ухвалою Пролетарського районного суду м. Донецька від 10 травня 2012 року вказане подання ВДВС Пролетарського районного управління юстиції м. Донецька ;було задоволено.

Не погодившись з цим судовим рішенням Гуменюк Д. М. подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати ухвалу суду першої інстанції і відмовити у задоволенні подання про обмеження його у праві виїзду за кордон.

При цьому вказав, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про встановлення щодо нього тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, оскільки, як подання державного виконавця так і самі матеріали справи не містять доказів ухилення від виконання зобов'язань боржником.

Заслухавши суддю-доповідача, представника апелянта Гуменюк Д. М. Телепу С.А., яка підтримала доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити, скасувавши ухвалу суду з таких підстав.

Задовольняючи подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України Гуменюк Д.М., суд першої інстанції виходив з того, що боржник ігнорує вимоги державного виконавця, не вживає ніяких заходів щодо повного або часткового погашення заборгованості, а дії державного виконавця спрямовані на реальне та своєчасне виконання рішення.

Однак колегія суддів не погоджується з даним висновком виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Згідно п.5 ч.1, ч.2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» громадянину України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, а громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Згідно п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язання за рішенням.

Судом встановлено, що 11 серпня 2011 року держаним виконавцем ВДВС Пролетарського районного управління юстиції у м. Донецьку відкрито виконавче провадження (а.с. 4) за виконавчим листом № 2-16, виданим 05 серпня 2011 року Пролетарським районним судом м. Донецька про стягнення з Гуменюк Д.М. на користь Гуменюк Н.С. компенсації у розмірі 13 771 грн. 62 коп. в рахунок відшкодування вартості відсутнього майна та за проведення товарознавчої експертизи в розмірі 1 380 грн. (а.с.5).

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України, викладених у Листі від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України», ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Звертаючись із даним поданням до суду, представником ВДВС Пролетарського районного управління юстиції у м. Донецьку не було наведено будь-яких об'єктивних доказів того, що боржник Гуменюк Д.М. ухиляється від виконання покладених на нього зобов'язань, як не було надано і доказів того, в чому саме полягає таке ухилення.

Посилання представника органу ДВС, як на доказ ухилення боржника від виконання покладених на нього зобов'язань тільки на наявну заборгованість, та свідоме ігнорування Гуменюк Д.М. вимог державного виконавця є необґрунтованими і не підтверджені жодними доказами.

Сама лише констатація факту наявності у ОСОБА_1, заборгованості не може слугувати достатньою правовою підставою для обмеження даної особи у праві виїзду за межі України.

За твердженням апелянта, від виконання рішення суду він не ухилявся. Такі дані відсутні як в матеріалах справи так і в виконавчому провадженні.

Підстави вважати, що ОСОБА_1 якимось чином може перешкоджати виконанню рішення суду, а обмеження його у праві виїзду за кордон буде сприяти погашенню боргу, у колегії суддів відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність об'єктивних та переконливих доказів ухилення ОСОБА_1 від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань, тому суд першої інстанції передчасно прийшов до висновку про необхідність задоволення подання державного виконавця ВДВС Пролетарського районного управління юстиції у м. Донецьку про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд, змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першоїінстанціїз порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування, а тому колегія суддів апеляційну скаргу задовольняє, ухвалу Пролетарського районного суду міста Донецька від 10 травня 2012 року по даній справі скасовує і в задоволенні подання ВДВС Пролетарського районного управління юстиції м. Донецька про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 відмовляє.

На підставі викладеного та керуючись ст. 303, 304, 307, 312 - 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Пролетарського районного суду м. Донецька від 10 травня 2012 року скасувати.

В задоволенні подання старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Пролетарського районного управління юстиції м. Донецька про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді : підпис».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області через Дзержинський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: