Справа № 304/1669/16-ц
У Х В А Л А

Іменем України

07 листопада 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - Собослоя Г.Г.,

суддів - Фазикош Г.В., Готри Т.Ю.,

секретарі - Терпай С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на заочне рішення Перечинського районного суду від 03 квітня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Головне управління ДМС України в Закарпатській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком та її зняття з реєстраційного обліку,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28.12.2013 року йому на належить житловий будинок АДРЕСА_1 У даному будинку прописаний колишній чоловік його доньки - ОСОБА_3, який фактично там не проживає з липня 2015 року. Оскільки проживання відповідача в житловому будинку позивача створює останньому суттєві перешкоди для реалізації прав власника будинку та можливості отримання житлової субсидії, тому з урахуванням вимог ст. ст. 71, 72 ЖК України просив визнати відповідача таким, що втратив право на проживання в житловому будинку № 31 по вул. Горького в с. Зарічево Перечинського району, знявши його з реєстраційного обліку.

Заочним рішенням Перечинського районного суду від 03.04.2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду, як такого, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права і підстави для відмови у позові відсутні.

Сторони в судове засідання не з'явилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень, однак, їх неявка в силу ч. 2 ст. 305 ЦПК України не є перешкодою для розгляду справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності від 28.12.2013 року, належить житловий будинок АДРЕСА_1

У зазначеному будинку, серед інших, з 25.07.2006 року зареєстрований ОСОБА_3, що підтверджується копією будинкової книги для прописки громадян, та повідомленням Перечинського районного сектору ГУ ДМС України в Закарпатській області № 23/2148 від 31.12.2016 року.

Позивач зазначає, що ОСОБА_3 у зв'язку з припиненням шлюбних стосунків з його донькою, з липня 2015 року за вказаною адресою фактично не проживає, а його реєстрація створює позивачу суттєві перешкоди у реалізації ним прав як власника будинку.

Відповідно до положень ст. ст. 71, 72 ЖК України, наймач або члени його сім'ї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилим приміщенням, зокрема, якщо вони в ньому не проживають без поважних причин понад шість місяців.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 11 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або членів його сім`ї такими, що втратили право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк.

Суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що порушень ОСОБА_3 прав ОСОБА_1, як власника будинку не доведено і матеріали справи не містять таких доказів.

Крім того, належних доказів щодо не проживання ОСОБА_3 у спірній квартирі без поважних причин понад встановлені законом строки, позивач не надав ні суду першої, ні апеляційної інстанції.

За таких обставин суд першої інстанції вірно відмовив у задоволенні позовних вимог.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Перечинського районного суду від 03 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: