Справа №645/5561/16-ц
Провадження №2/645/541/17
РІШЕННЯ

іменем України

01 серпня 2017 року Фрунзенський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого - судді Бондарєвої І.В., при секретарі - Проневич Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу матері одноособово визначати загальноосвітній заклад для дитини, переведення дитини до іншого навчального закладу без згоди батька, третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про надання дозволу матері одноособово визначати загальноосвітній заклад для дитини, переведення дитини до іншого навчального закладу без згоди батька, вказуючи, що ОСОБА_1 є матір'ю неповнолітньої ОСОБА_3, 2008 року народження, ОСОБА_2 є батьком дитини. Шлюб між сторонами було розірвано на підставі рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 09.11.2015 р. Відповідно до мирової угоди, затвердженою ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 24.11.2015 р., місце проживання дитини визначено з матір'ю - позивачем у справі.

З 01.09.2015 р. донька навчається у ХЗОШ № 123 за адресою: м.Харків, вул..Академіка Павлова, 142-а, найближчої до місця проживання позивача з донькою на той час. З квітня 2016 р. і дотепер позивач з донькою проживає за адресою: АДРЕСА_1.

У серпні 2016 р. позивач намагалась перевести доньку зі шкоди №123 до Харківської гімназії №1, яка знаходиться за адресою: м.Харків, вул..Манізера, 12, в 10 хвилинах ходу від їх фактичного місця проживання.

Відповідач заперечував проти переходу дитини до іншої школи, про що повідомив керівництво Харківської гімназії №1, у зв'язку з чим у зарахуванні доньки до гімназії позивачеві було відмовлено.

Вважає, що відповідач, не надаючи згоди на переведення доньки до іншої школи, зловживає батьківськими правами, діє у протиріччі з інтересами дитини, порушує право дитини на вибір навчального закладу, не створює належних умов для отримання дитиною середньої освіти. Такі дії відповідача негативно впливають на емоційно-психологічний стан дитини, у деякій мірі шкодять здоров'ю дитини та її розвитку. Не взято до уваги можливості позивача щоденно, двічі на день, супроводжувати дитину до школи.

Так, щоб дістатись до школи №123, позивач з донькою змушені їхати на метро з вул..Пушкінської до вул..Академіка Павлова, потім ще йти приблизно 20 хвилин. Після уроків вони знову їдуть на метро додому. Загалом на пересування по місту витрачається приблизно 2 години щодня, дитина докладає більше фізичних зусиль та перевтомлюється. Вона вимушена прокидатись приблизно о 6.00 год. ранку, не досипає. Перебуваючи у громадському транспорті, дитина має контакти з хворими людьми. Також дитина більше часу знаходиться на вулиці у складних погодних умовах, що також підвищує ризик захворювання. З вересня 2016 р. вона почала частіше хворіти та пропускати заняття в школі. Розпорядок дня, пов'язаний з тривалими поїздками до школи, та викликане цим додаткове фізичне навантаження обмежують можливості дитини відвідувати додаткові заняття, спортивні секції та гуртки. Навчання у гімназії №1 значно полегшило би розклад життя доньки.

Просить суд дозволити позивачеві одноосібно визначати загальноосвітній навчальний

заклад та перевести доньку ОСОБА_3 з Харківської ЗОШ №123 до Харківської гімназії №1 без згоди батька, ОСОБА_2

В судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_5 позовні вимоги підтримала. Пояснила, що дійсно з 01.09.2015 р. дитина почала навчання у ЗОШ №72, за місцем своєї реєстрації по вул..Рибалко, але після виникнення спору щодо права користування цією квартирою позивач у жовтні 2015 р. була змушена змінити навчальний заклад доньки та перевела її до ЗОШ №123, поблизу якої вони на той час проживали. Наразі позивач безстроково та безкоштовно проживає з донькою за адресою: АДРЕСА_1, поблизу якої розташована Харківська гімназія №1.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував. Пояснив, що проти переводу доньки зі шкоди №72 до школи №123 він не заперечував, оскільки ця школа йому подобається. Переведення до гімназії №1 буде вже третім, що може вкрай негативно вплинути на освіту дитини, оскільки різні школи мають різні навчальні програми у молодших класах. Він має бажання та можливість щоденно відвозити доньку до школи №123 і забирати зі школи. Крім того, гімназія №1 розташована біля дороги зі жвавим рухом, що також небезпечно для дитини. (а.с.46).

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, просив про розгляд справи у їх відсутність.

Враховуючи наявність в матеріалах справи висновку третьої особи щодо предмету спору, суд вважає можливим розгляд справи у його відсутність.

Дослідивши надані докази, допитавши свідків, суд дійшов до наступного висновку.

Так, в судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про народження НОМЕР_1, батьком неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, є ОСОБА_2, матір'ю - ОСОБА_1 (а.с.8-10).

Шлюб між сторонами розірвано рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 09.11.2015 р. (а.с.56).

На час розгляду справи неповнолітня ОСОБА_3 навчається в Харківській загальноосвітній школі №123, яка розташована за адресою: м.Харків, вул..Академіка Павлова, 142-А ( а.с.11).

Відповідно до мирової угоди, затвердженою ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 24.11.2015 р., зміненою ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 24.02.2016 р., місце проживання дитини визначено з матір'ю - позивачем у справі.

Вказаною мировою угодою, крім того, встановлено, що сторони зобов'язуються дбати про найкращі інтереси дитини (а.с.13).

Також судом встановлено, що позивач та неповнолітня ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2, що відповідачем не оспорюється.

На час розгляду справи в квартирі за вказаною адресою зареєстрований та мешкає відповідач, право позивача на користування вказаною квартирою оспорюється відповідачем .

Згідно пояснень позивача та свідка ОСОБА_7, з квітня 2016 р. позивач та неповнолітня ОСОБА_3 безстроково проживають за адресою: АДРЕСА_1.

Навчальний заклад - Харківська гімназія №1 розташована за адресою: м.Харків, вул..Манізера, 12, таким чином, найбільш територіально наближена до фактичного місця проживання позивача та неповнолітньої ОСОБА_3

Згідно довідки директора Харківської гімназії №1 від 25.08.2016 р., для зарахування до гімназії необхідно надати особову справу, медичну картку, копію свідоцтва про народження дитини та заяви батьків.

В судовому засіданні відповідач категорично заперечував проти переведення доньки до Харківської гімназії №1.

Згідно пояснень свідка ОСОБА_8, класного керівника неповнолітньої ОСОБА_3, шкільні заняття в ЗОШ №123 розпочинаються о 8 год.30 хв., відтак, для завчасного прибуття до ЗОШ №123, до початку занять, необхідно враховувати час на дорогу, який, безумовно є набагато більшим, ніж на дорогу до Харківської гімназії №1.

Також безумовним є необхідність користування громадським транспортом, зокрема, метрополітеном, для поїздок неповнолітньої ОСОБА_3 до школи та зі школи №123.

Крім того, враховуючи вік дитини, на такому шляху вона потребує супроводу дорослих.

Вказані обставини, на думку суду, не є найкращими умовами для забезпечення інтересів дитини та задоволення її потреб.

Згідно Принципу 7 Декларації прав дитини, якнайкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто відповідає за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить насамперед на її батьках.

Статтею 1 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що забезпечення найкращих інтересів дитини - це дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров'я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити.

Відповідно до ст. 4 вказаного закону, система заходів щодо охорони дитинства включає забезпечення належних умов для охорони здоров'я, навчання, виховання, фізичного, психічного, соціального, духовного та інтелектуального розвитку дітей, їх соціально- психологічної адаптації та активної життєдіяльності, зростання в сімейному оточенні в атмосфері миру, гідності, взаємоповаги, свободи та рівності.

Згідно ст. 29 Закону України "Про загальну середню освіту", батьки або особи, які їх замінюють, мають право: вибирати навчальні заклади та форми навчання для неповнолітніх дітей. Батьки або особи, які їх замінюють, зобов'язані забезпечувати умови для здобуття дитиною повної загальної середньої освіти за будь-якою формою навчання; постійно дбати про фізичне здоров'я, психічний стан дітей, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей.

Відповідно до ст. 51 Закону України «Про освіту», учні мають право на вибір навчального закладу, форми навчання, освітньо-професійних та індивідуальних програм, позакласних занять.

Статтею 150 СК України визначено, що батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (Ст.155 СК України).

Враховуючи необхідність якнайкращого забезпечення інтересів дитини, задоволення її індивідуальних потреб, зокрема, збільшення часу для відпочинку та позашкільних занять, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Посилання відповідача на можливе погіршення якості освіти дитини через необхідність адаптації в разі зміни навчального закладу суд вважає таким, що безумовно заслуговує на увагу, проте це є припущенням відповідача. Так, свідок ОСОБА_10 пояснила суду, що неповнолітня ОСОБА_3 дуже комунікабельна дівчинка та не має проблем у спілкуванні з однолітками. Доказів того, що ЗОШ №123 та Харківська гімназія №1 мають різні навчальні програми для молодших класів - відповідач суду не надав.

В даному випадку, оцінюючи співвідношення ризику можливого погіршення успішності навчання та реального збільшення навантаження на дитину, викликаного необхідністю витрачати додатковий час та зусилля на дорогу до школи та зі школи №123, суд вважає, що переважне значення має саме зручність для дитини, більш сприятливий розклад дня, її комфорт та можливість матері супроводжувати дитину.

Невизначеність строку користування позивачем квартирою на вул..Пушкінській також не може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, адже навіть реєстрація особи за певною адресою не гарантує можливість її постійного проживання за цією адресою.

Висновок Управління служб у справах дітей про недоцільність переведення дитини до іншої школи без згоди батька (а.с.18, 60) суд розцінює як формальний, оскільки він не містить посилань на докази, зроблений без участі матері дитини та оцінки її аргументів. Крім того, орган опіки і піклування не виключає можливості такого переведення за умови надання згоди батьком дитини.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 209, 212, 213, 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги - задовільнити.

Дозволити ОСОБА_1 одноосібно визначати загальноосвітній навчальний заклад для навчання доньки ОСОБА_3, без згоди батька, ОСОБА_2.

Дозволити ОСОБА_1 перевести доньку ОСОБА_3 з Харківської загальноосвітньої школи №123 до Харківської гімназії №1, без згоди батька, ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м.Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий - суддя