Провадження № 2/752/5091/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
03 листопада 2017 рокуГолосіївський кий районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді: Мирошниченко О.В.,
при секретарі Мархотко А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, про припинення права на частку у спільному майні і визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, суд -
У серпні 2017 року позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулися до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4, в якому просили суд припинити права власності останнього на ? частку однокімнатної квартири АДРЕСА_1, загальною площею 6,50 кв. м. і житловою 3,25 кв.м., вартістю 13 263,25 грн., одночасно передавши вказану частку спільної квартири ОСОБА_1 із зміною часток права власності позивачів на цю квартиру, визнати відповідача ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 та стягнути з відповідача ОСОБА_4 судові витрати по справі.
В обґрунтування позовних зазначено про те, що 14.01.1992 року позивач ОСОБА_1 і відповідач ОСОБА_7 уклади шлюб. У подружжя ІНФОРМАЦІЯ_2 року народився син ОСОБА_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 року народилась дочка ОСОБА_3
22.11.2008 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_7 вдруге укладено шлюб.
19.10.2011 р. рішенням Голосіївського районного суду м.Києва шлюб між сторонами розірвано.
Згідно звіту про незалежну оцінку жилої квартири АДРЕСА_1 від 18.08.217 р. провідної ТОВ «Асоціація незалежних експертів України», що має Сертифікат суб'єкта оціночної діяльності за № 199/16 від 02.03.2016 р., виданого Фондом держмайна України, ринкова вартість спірної квартири складає 530 530, 00 грн.
Відповідач і позивачі є співвласниками однокімнатної квартири АДРЕСА_1, площею 26,0 кв.м., житлової 13,0 кв.м., тобто кожний із сторін спору є володільцем ? частки спірної квартири, площею 6,50 кв.м. (26,0/4=6,50) вартість 13 263,25 грн. (530 530/4=13 263,25), житлової 3,25 (13,0/4=3,25), що свідчить про те, що частка відповідача в цій квартирі є незначною, яка не може бути виділена в натурі без втрати цільового призначення цієї квартири, оскільки вона є неподільною, а спільне володіння і користування квартирою є неможливим, у зв'язку з неправомірною поведінкою відповідача та відносинами, які склалися у сторін спору після розлучення та позбавлення його батьківства, тому припинення права власності відповідача на вказану частку квартири не завдасть істотної шкоди інтересам співвласників.
В рахунок компенсації вартості частки житлової площі на яку може бути припинено право власності відповідача, позивачі просять компенсувати ї коштами за рахунок заборгованості відповідача по сплаті аліментів на дітей в розмірі 203 147,65 грн., станом на 31.07.2017 р.
Крім того, відповідач не проживає в спірній квартирі з 2010 р., рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 26.11.2013 р. про позбавлення батьківських прав встановлено лану обставину., а тому дана обставина не підлягає доказуванню, в зв'язку з чим останній втратив право користування житловим приміщенням в спірній квартирі, відповідно до умов ст. 71 ЖК України,
В судове засіданні представник позивачів не з'явився надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти винесення заочного рішення не заперечує.
У судове засідання відповідач ОСОБА_4 повторно не з'явився, про день, час та місце судового засідання повідомлений судом у встановленому ст. ст. 74, 76 ЦПК України порядку. Судові повістки повернулись до суду без вручення адресату у зв'язку із закінченням терміну зберігання.
На підставі ст.ст. 224-226 ЦПК України , за письмовою згодою позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної цивільної справи.
Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані у справі докази, суд надходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність задоволення позовних вимог, з наступних підстав.
Судом встановлено, 14.01.1992 року укладено шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районногн7о управління юстиції у м.Києві зроблено відповідний актовий запис № 409.
ІНФОРМАЦІЯ_2 року народився син ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м.Києві 08.04.2008 року ( а.с. 11).
30.11.1999 року народилась ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції м.Києва (а.с11).
Шлюб укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 розірвано 20 липня 2004 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_5 виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві (а.с 7).
22.11.2008 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 укладено шлюб, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві 22.11.2008 р. (а.с 8).
Згідно свідоцтва про право на власність на житло, виданого Державною адміністрацією Московського району ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 стали співвласниками однокімнатної квартири АДРЕСА_1 (а.с. 17).
19.10.2011 р. рішенням Голосіївського районного суду м. Києва шлюб укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_1, 22 листопада 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві розірвано (а.с. 9-10).
Згідно звіту про незалежну оцінку жилої квартири АДРЕСА_1 від 18.08.217 р. провідної ТОВ «Асоціація незалежних експертів України», що має Сертифікат суб'єкта оціночної діяльності за № 199/16 від 02.03.2016 р., виданого Фондом держмайна України, ринкова вартість спірної квартири складає 530 530, 00 грн. (а.с. 20).
Частиною 1 ст. 356 ЦК України встановлено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.
Статтею 365 ЦК України визначено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:
1) частка є незначною і не може бути виділена у натурі;
2) річ є неподільною;
3) спільне володіння і користування майном є неможливим;
4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.
Із змісту зазначеної норми закону випливає, що припинення права особи на частку в спільному майні допускається за наявності будь-якого з передбачених пунктами 1-3 ч. 1 ст. 365 ЦК України випадку, але лише в тому разі, коли таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.
Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об'єкта, який є спільним майном.
Так, спірна квартира є однокімнатною квартирою, загальною площею 26,0 кв.м, житловою площею 13,00 кв.м, що підтверджується технічним паспортом (а.с. 18).
Згідно з вимогами ст. 183 ЦК України та виходячи з доказів у справі, квартира за адресою: АДРЕСА_2 є неподільною річчю, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.
Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, частка відповідача у спірній квартирі становить ? , і ця частка по відношенню до частки позивачів є невеликою і не може бути виділена в натурі.
В рахунок компенсації вартості частки житлової площі на яку може бути припинено право власності відповідача, позивачі просять компенсувати ї коштами за рахунок заборгованості відповідача по сплаті аліментів на дітей в розмірі 203 147,65 грн., станом на 31.07.2017 р.
Крім того, відповідач не надав суду заперечень проти позову та не спростував встановлені факти.
Крім того, судом достовірно встановлено, що відповідач добровільно залишив місце проживання та не проживає у квартирі АДРЕСА_1 з 2010 року, що підтверджується заочним рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 26.11.2013 року (а.с. 23-24).
За правилами ст. 71 ЖК України у справах про визнання наймача або членів сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, обов'язковим є з'ясовування причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк. Поважними причинами відсутності визнаються перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо.
Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України та ч. ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Тобто, сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.
Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог, оскільки вимоги ґрунтуються на приписах закону, обставини справи підтверджені відповідними засобами доказування.
Згідно із ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 131, 208, 209, 213-215 ЦПК України, статтями 71, 72 ЖК України, ст.ст. 183, 356, 365, 1296-1298 ЦК України, суд,-
Позов - задовольнити.
Припинити право власності ОСОБА_7 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на ? частку однокімнатної квартири АДРЕСА_1, загальною площею 6,50 кв. м. і житловою 3,25 кв.м., вартістю 13 263,25 грн., одночасно передавши вказану частку спірної квартири ОСОБА_1 із зміною часток права власності на цю квартиру.
Визнати ОСОБА_7 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1), таким що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1
Стягнути з ОСОБА_7 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 сплачений судовий збір у розмір 1 999 ( одна тисяча дев'ятсот дев'яносто дев'ять) грн.. 93 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя