Справа № 375/419/17 Головуючий у І інстанції Нечепоренко Л. М.
Провадження № 22-ц/780/3367/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 58 19.07.2017
УХВАЛА

Іменем України

19 липня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Кулішенка Ю.М.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Суханової Є.М.

за участю секретаря: Топольського В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Рокитнянського районного суду Київської області від 12 травня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа Рокитнянська районна державна нотаріальна контора про визнання правочинів недійсними,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2017 року позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа Рокитнянська районна державна нотаріальна контора про визнання правочинів недійсними.

У квітні 2017 року ОСОБА_2, звернувся до суду з заявою про забезпечення позову.

Свої вимоги мотивував тим, що заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Просив накласти арешт на житловий будинок № 17 по провул. Береговому в с. Насташка Рокитнянського району Київської області, на земельні ділянки розміром 0.112 га та 0,25 га, що належать на праві власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Ухвалою Рокитнянського районного суду від 12 травня 2017 року в задоволені заяви відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу та просив ухвалу скасувати, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Колегія суддів, перевіряючи законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав:

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ст. 152 ЦПК України позов може забезпечуватися накладанням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду вартості майна, на яке він заявлає клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Відповідно до роз"яснень п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з"ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася із такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до положень ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається у разі, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Зважаючи на наведену норму, при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має дослідити, чи існує небезпека ускладнення можливості виконання рішення суду, чи є вона реальною, та навести мотиви та підстави для таких своїх висновків. В той же час оскаржувана ухвала суду не містить з цього приводу жодних даних. Таким чином питання про наявність передбачених законом підстав для забезпечення позову в даному випадку залишилося недослідженим.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув, не перевірив обставини зазначені в заяві, які можуть утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення по справі та не обґрунтував свій висновок про відсутність підстав для задоволення заяви, у зв'язку з чим дійшов передчасного висновку про недоцільність забезпечення позову в обраний заявником спосіб.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції розглянув заяву про забезпечення позову з порушенням порядку, встановленого для його вирішення.

Відповідно до вимог ч.3 ст.312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Рокитнянського районного суду Київської області від 12 травня 2017 року скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: