Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №324/2180/15 Головуючий у 1 інстанції: Іванченко М.В.
Провадження № 22-ц/778/3254/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«26» жовтня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Маловічко С.В.

суддів: Гончар М.С.

ОСОБА_2

секретар: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 29 грудня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

В жовтні 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до укладеного договору б/н від 21 вересня 2005 року ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 10 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п.п. 3.2, 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

В порушення умов договору ОСОБА_3 зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконувала, у звязку з чим станом на 31 серпня 2015 року має заборгованість у розмірі 56 588,66 грн., яка складається з наступного: 9 840,47 грн. - заборгованість за кредитом; 43 577,30 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 2 670,89 грн. - штраф (процентна складова). На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором б/н від 21 вересня 2005 року у розмірі 56 588,66 грн. та судові витрати у розмірі 1 218 грн.

Рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 29 грудня 2015 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ПАТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, судові витрати покласти на відповідача.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 до судового засідання апеляційного суду 26 жовтня 2017р. не з»явились. Представником ОСОБА_4 до апеляційного суду було спрямовано письмові заперечення на апеляційну скаргу банку та заяву про проведення апеляційного розгляду без його участі. Тому колегія у відповідності до положень ч. 2 ст. 305 ЦПК України розглянула справу у відсутності сторони відповідача.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення представника апелянта в особі ОСОБА_5, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з позовом, банк вказував, що між сторонами у справі був укладений кредитний договір, який складався із заяви клієнта, Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та ОСОБА_6 банку, до яких приєднався клієнт. Тому саме на підставі такого договору, який є договором приєднання, банк просив стягнути заборгованість з відповідача.

Відмовляючи в задоволенні вказаного позову банку, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження укладення між ним та відповідачем кредитного договору, оскільки жоден із документів, які є складовими договору, не підписаний відповідачем.

Колегія погоджується з такими висновками суду, оскільки вони грунтуються на матеріалах справи та вимогах законодавства, яке правильно застосовано судом першої інстанції при вирішенні спору.

Згідно з ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

У відповідності до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Отже, обов?язковою ознакою письмової форми є те, що сторони власноручно вчиняють підпис на відповідному документі при укладенні правочину.

З наданих позивачем копій заяви від 21.09.05 року та Умов та правил надання банківських послуг вбачається, що вони не підписані ОСОБА_6»євою Л.В., яка на той час мала саме таке прізвище.

Проаналізувавши копію заяви, встановлено, що та частина заяви, в якій мають бу-

ти викладені персональні дані особи, що звернулася із заявою, взагалі не заповнена. Зі зворотнього боку копії заяви міститься надрукований текст наступного змісту: «Я, ОСОБА_7, фамилия, имя, латинскими буквами TERENTEVA LARISA, девичья фамилия матери КОРЖ, дата рождения 12.06.1970г., проживающий по адресу: г. ПОЛОГИ ОБЛ УЛ ГОРЬКОГО 30/68, НОМЕР_1 выдан СА N727860 ОСОБА_8 УКР ЗАПОРОЖ ОБЛ 01.01.1900г., ИНН НОМЕР_2, контактный телефон 23915, mail __________, именуемый в дальнейшем «Клиент», действующий на основании личного волеизъявления, прошу открыть счета и предоставить перечисленные ниже услуги». В розділі «кредитная карта» копія заяви від 21.09.05р. містить наступний текст: «Тип карты: MasterCard НОМЕР_3. Валюта: Гривня. Срок действия: 08/07. Тип кредитного лимита: финансовый фиксированный. Сумма кредитного лимита: 10000.00 (десять тысяч гривен 0 копеек). Базовая процентная ставка: 3 ((три) процента) в месяц из расчета 360 дней в году. Срок действия кредитного лимита: равен строку действия карты. Порядок погашения задолженности: ежемесячными платежами в размере 7% от суммы задолженности». Далі зазначена дата «21.09.05», а в графі «подпись», де має бути підпис особи, яка звернулася із заявою, будь-який підпис відсутній. Також в копії заяви від 21.09.05 року зазначені посадові особи КБ «ПриватБанк»: експерт ОСОБА_9, керуючий ОСОБА_6, головний бухгалтер Штанкевич та містяться їхні підписи ( а.с. 7).

Отже, висновки суду про те, що кредитний договір між ОСОБА_3 та КБ «ПриватБанк» фактично не був укладений у письмовій формі, оскільки ані заява від 21.09.05р., ані Умови та правила надання банківських послуг не були підписані відповідачем ОСОБА_3, відповідають матеріалам справи та положенням ст.ст. 207, 1055 ЦК України.

А відтак, за вимогами ч. 2 ст. 1055 ЦК України такий кредитний договір є нікчемним та не породжує відповідних юридичних наслідків.

Зважаючи на вказані обставини, суд обгрунтовано відмовив в задоволенні позову банку.

В апеляційній скарзі банк наголошує на тому, що за цим договором банком був фактично встановлений кредитний ліміт, який був використаний, та деякий час відбувались щомісячні платежі на погашення кредиту, що підтверджується розрахунком заборгованості, доданим до матеріалів справи. Тому апелянт вважає, що саме відповідач не спростувала того факту, що фактично виконувала кредитний договір протягом деякого часу.

Однак колегія вважає, що ці ствердження банку не заслуговують на увагу, оскільки у випадку доведеності, що саме відповідач виконувала умови нікчемного договору, банк може вимагати від нього безпідставно отримані кошти, а не кредитну заборгованість. Однак таких вимог у цій справі банк не заявляв.

Натомість, суд обгрунтовано послався на вирок Пологівського районного суду Запорізької області від 25.09.2008р., яким ОСОБА_9 було визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2, 3 ст. 191, ч. 1 366 КК України, за те, що він, працюючи на посаді експерта по кредитним карткам індивідуального бізнесу Пологівського відділення ЗРУ «ПриватБанк», випускав кредитні картки на імя різних осіб, встановлював на них кредитний ліміт, після чого знімав з карток гроші і привласнював. Період вчинення вказаних злочинів ОСОБА_9 відповідає часу виникнення заяви від 21.09.05 року, в якій міститься його підпис, але відсутній підпис ОСОБА_6»євої Л.В.

Зі змісту вироку щодо встановлених обставин вбачається, що протягом 2005-2006рр. ОСОБА_9, займаючи посаду експерта по кредитним карткам індивідуального бізнесу Пологівського віділення ЗРУ «ПРИВАТБАНК», без відома позичальників на підставі первісної документації щодо них як клієнтів банку, яка знаходилась в комп»ютерній системі «ПРИВАТ 48», ініціював видання кредитних карток за програмою «Кредитний конвейєр», які не віддавались клієнтам, а залишались частково у нього, а частково у керуючої відділенням ОСОБА_6 З тих карток, які залишались у нього під звітом, він знімав кошти, щоб показати ліквідність карток. За деякими картками кошти повертав, а за деякими залишалась заборгованість.

З огляду на викладене, банк не довів, що саме ОСОБА_6»єва Л.В. виконувала умови за нікчемним кредитним договором від 21.09.2005р.

Беручи до уваги все вищенаведене, колегія вважає, що суд правильно визнав, що підстави для стягнення з відповідача ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором б/н від 21.09.2005 року на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» відсутні, тому обгрунтовано в задоволенні позову банку відмовив.

Доводи апеляційної скарги банку правильності висновків суду не спростовують, а нових доказів, які б свідчили про зворотнє, але не були досліджені в суді першої існтанції, банк апеляційному суду не надав.

За таких обставин, колегія визнає апеляційну скаргу необгрунтованою, тому у відповідності до вимог ст. 308 ЦПК України відхиляє її та залишає оскаржуване рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314-315, 317, 324 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 29 грудня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: