Справа № 502/1611/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2017 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Тюміна О.Г.,

за участю секретаря судового засідання Нанєвої А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кілія Одеської області цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

Кілійської міської ради Одеської області

про

встановлення факту належності та визнання права власності на спадкове майно

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся 22 липня 2016 року до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до Кілійської міської ради Одеської області про встановлення факту належності та визнання права власності, яку 09.08.2016 року, 15.03.2017 року уточнив та остаточно просить:

- встановити факт належності житлового будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року та ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року;

- встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року та ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Позивач, який надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в позовній заяві зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_6 року померла його бабуся, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7 року помер його дідусь, ОСОБА_3. Після їх смерті залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку в АДРЕСА_2, який вони побудували у 1958 році, однак право власності належним чином не оформили. Спадщину, що відкрилася після померлих прийняла їх донька - ОСОБА_4.

ІНФОРМАЦІЯ_8 року ОСОБА_4 померла. Спадщину, яка залишилася після смерті спадкодавця, прийняв позивач шляхом звернення до нотаріальної контори. Під час звернення до нотаріальної контори позивачеві, як спадкоємцю за законом, було надано роз'яснення щодо того, що правовстановлюючий документ на вказаний будинок відсутній, право власності не зареєстровано та вразі відсутності в спадкоємців необхідних документів для видачі свідоцтва про право на спадщину, це питання вирішується в судовому порядку.

Відповідач, представник Кілійської міської ради Одеської області, повідомлений належним чином про дату та час розгляду справи, до суду не з'явився, надав на адресу суду заяву про згоду з позовною заявою і просить розглянути справу без представника міської ради.

Дослідивши докази, надані сторонами у справі, та розглянувши справу в межах позовних вимог, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно рішення Кілійської міської ради №741 від 04.12.1954 року та довідки КП «Районне бюро технічної інвентаризації» від 08.06.2016 року №268 станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 збудований в 1958 році не зареєстровано. Земельна ділянка за вказаною адресою зареєстрована за ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на підставі рішення Кілійської міської ради №741 від 04.12.1954 року (кн.. 11 стор. 257 реєстр. №129. (а.с. 11, 35)

Згідно висновку про реєстрацію документів на право користування земельною ділянкою АДРЕСА_4 ОСОБА_3 та ОСОБА_6 передано в користування земельну ділянку на підставі свідоцтва про право власності, видане Кілійським міськжитуправлінням 22.12.1948 року за №291/56г, на підставі рішення Кілійського міськвиконкому від 13.12.1948 року про визнання право власності за ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на ціле домоволодіння. (а.с. 36)

Згідно матеріалів технічної інвентаризації, проведеної Кілійським РБТІ 31 травня 2016 року, житловий будинок АДРЕСА_1, загальною площею 56,1 кв. м., житловою площею 49,7 кв. м., в цілому складається з: літ. А - житловий будинок, літ. Б -кухня, літ. В - сарай, літ. Г - убиральня, літ. Д - сарай, літ. № 1-8; І-ІІ - надвірні споруди (а.с. 5-7).

Відповідно рішення виконавчого комітету Кілійської міської ради від 08.02.2017 року №14 «Про зміну адреси житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами АДРЕСА_5» змінено адресу об'єкта нерухомого майна - житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, розташованого по АДРЕСА_5

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 належав житловий будинок за адресою: АДРЕСА_5, однак правовстановлюючі документи на ім'я останніх відсутні, у зв'язку з чим суд вважає, що позовна вимога щодо встановлення факту належності житлового будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_8 та ОСОБА_2 підлягає задоволенню.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 є донькою ОСОБА_3 та ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданим повторно 09 січня 1952 року Кілійським рай бюро РАЦС, свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2. виданим 09 жовтня 1956 року Кілійським рай бюро РАЦС. (а.с. 15, 27)

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_3, виданим Кілійським р/в РАЦС 12 лютого 1981 року. (а.с. 13)

Відповідно до ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Спадщину, що відкрилася після смерті ОСОБА_2, в тому числі належну їй 1/2 частину житлового будинку, прийняли її чоловік, ОСОБА_3 та донька ОСОБА_4, шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, як того вимагало чине законодавство, скільки на час смерті проживали зі спадкодавцем за однією адресою, що підтверджується домовою книгою щодо реєстрації місця проживання. (а.с. 29-33)

Таким чином, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 успадкували по 1/4 частині житлового будинку кожен.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 виданим Кілійським р/в РАЦС 23 квітня 1985 року. (а.с. 12)

Спадщину, що відкрилася після смерті ОСОБА_3, в тому числі належні йому 3/4 частин житлового будинку, прийняла його донька ОСОБА_4, шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, як того вимагало чине законодавство, скільки на час смерті проживала зі спадкодавцем за однією адресою, що підтверджується домовою книгою щодо реєстрації місця проживання. (а.с. 29-33)

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 була донькою ОСОБА_3 та ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданим повторно 09 січня 1952 року Кілійським рай бюро РАЦС, свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2, виданим 09 жовтня 1956 року Кілійським рай бюро РАЦС. (а.с. 15, 27)

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_5, відновленого 31 січня 1992 року Кілійським райвідділом РАЦС ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 є сином ОСОБА_9 та ОСОБА_4. (а.с. 16)

ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_9 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 виданим повторно 20 січня 2017 року. (а.с. 51)

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7, виданого ІНФОРМАЦІЯ_8 року відділом ДРАЦС Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_8 року (а.с. 14)

Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №42983379 від 17.02.2016 року після смерті ОСОБА_4 заведена спадкова справа №28/2016. (а.с. 8)

Судом встановлено, що спадщину, що відкрилась після смерті ОСОБА_4, прийняв її син ОСОБА_1 шляхом звернення до нотаріальної контори, що підтверджується довідкою приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Єфимової Т.І. від 15.11.2016 року № 676/02-14. (а.с. 39)

Відповідно листа приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Єфимової Т.І. від 29.04.2016 року № 259/02-14 оформлення свідоцтва про право на житловий будинок в порядку спадкування не можливо в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на ім'я спадкодавців. /а.с. 10/

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

За правилами ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого їх встановлення.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

За правилами ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Зважаючи на встановлені обставини та дослідженні докази суд приходить до висновку, що заявлений позивачами позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 328, 392, 1216, 1217, 1261 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Встановити факт належності житлового будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року та ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року та ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1, загальною площею 56,1 кв. м., житловою площею 49,7 кв. м., в цілому складається з: літ. А - житловий будинок, літ. Б -кухня, літ. В - сарай, літ. Г - убиральня, літ. Д - сарай, літ. № 1-8; І-ІІ - надвірні споруди, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Кілійського районного суду О. Г. Тюмін