Справа № 454/884/17 Головуючий у 1 інстанції: Струс Т.В.
Провадження № 22-ц/783/5416/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2017 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого Павлишина О.Ф.,

суддів Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

секретар Бохонко Е.Р.,

з участю представника ОСОБА_2 ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 07 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» про визнання недійсним пункту кредитного договору,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням в позові відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_2 ОСОБА_3

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом не певно зясовано всі обставин справи. Посилається на те, що між ним та відповідачем було укладено кредитний договір НОМЕР_1 за умовами якого, зокрема п. 4.2 встановлена річна відсоткова ставка за кредитом в розмірі 14,99% річних строком на 48 місяців і також в п. 4.8 договору передбачена ще щомісячна плата за кредитом в розмірі 2,69%, що становить 546,67 грн. щомісячно, тобто в договорі передбачений подвійний розмір процентів. Стверджує, що кредитодавець не надав даних про те, які саме послуги за вказані плати були надані позичальникові, і не надав жодних доказів у підтвердження надання таких послуг, а також складових частин таких послуг. Вважає несправедливим п. 4.8 договору в частині стягнення щомісячної плати за кредитом та відповідно до ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» підлягає визнанню недійсним з моменту укладення кредитного договору. Посилається на висловлену Верховним Судом України позицію в постанові від 16.11.2016 року у справі №6-174цс16. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний прийняти рішення, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено такі обставини.

11.04.2014р. укладено Кредитний договір №939523233 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_2 Умовами договору є: п. 4.1. Договору: Сума та валюта кредиту - 20 322,12грн.; п.4.2. Договору: Річна відсоткова ставка за кредитом: 14,99% річних; п. 4.3. Договору: строк, на який надається кредит: 48 місяців; п. 4.6. Договору: повернення кредиту, внесення плати за ним: щомісячно, за графіком платежів (додаток до договору). п. 4.7. Договору: разова плата за кредитом: 350грн. п. 4.8. Договору: щомісячна плата за кредитом: 2,69% від суми кредиту, що становить 546,67грн. (а.с. 5).

Згідно п.6 Договору, до складу плати за кредитом входять плата за річною відсотковою ставкою, разова плата за кредитом та щомісячна плата за кредитом. Плата за кредитом нараховується з моменту надання кредиту. Щомісячна плата за кредитом входить до складу щомісячного платежу відповідно до графіку платежів (додаток до кредитного договору). Разова плата за кредитом справляється за рахунок наданого кредиту, відразу після його надання.

Відповідно до п.10 Договору, підписанням цього договору позичальник засвідчує, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, передбачені ч.2 ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ч.2 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», а також про всі інші умови повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України.

Згідно ч. 2 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

У разі ненадання зазначеної інформації суб'єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону.

Як встановлено із дослідженого договору, вказані умови відповідачем виконані, про, що свідчить зміст п.10 договору та підписання його сторонами.

Пунктом 4.8 договору передбачено щомісячну плату за кредитом у розмірі 2,69% від суми кредиту, що становить 546,67грн.

Згідно ж ч.1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч.1 ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції обгрунтовано виходив з відсутності підстав для його задоволення.

Висновки суду достатньо мотивовані та відповідають положенням закону.

Так, відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16 положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозвязку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так , що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Суди, дійшовши висновку про те, що обслуговування кредиту є супутньою послугою, за надання якої можливе встановлення комісії, не звернули уваги, що, встановивши в кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, відповідач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позивачу. При цьому відповідач нараховував, а позивач сплатив комісію за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок позивача, що є незаконним.

Однак з кредитного договору вбачається, що встановлення п. 4.8 договору плати за користування кредитом не є платою за обслуговування кредиту і не є супутньою послугою, що стверджує безпідставність покликання в позовній заяві та в апеляційній скарзі на правовий висновок вищевказаної постанови.

Посилання апелянта на несправедливість пункту п. 4.8 кредитного договору, як такого що встановлює подвійний розмір процентів, не заслуговують на увагу, оскільки судом визначено підстави позову відповідно до позовної запяви (а.с.1-2)_ та письмових пояснень (а.с.36). Крім того, це посилання є безпідставним, так як твердження про встановлення п. 4.8 кредитного договору подвійного розміру процентів, фактично заперечує та виключає підставу позову - про встановлення п. 4.8 кредитного договору плати за обслуговування кредиту.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки такі є правильними та ґрунтуються на повному та всебічному дослідженні поданих суду доказів.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 07 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий : Павлишин О.Ф.

Судді : Мікуш Ю.Р.

ОСОБА_4