Справа № 182/3471/17
Провадження № 2/0182/2798/2017
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

04.08.2017 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

секретар Скоробогатова А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про визнання за нею права власності на спадок в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3.

В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на наступні обставини.

11 травня 2004 року помер її батько ОСОБА_3, який до дня смерті був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Після його смерті відкрилась спадщина на 4/9 частини житлового будинку з надвірними будівлями № 83, що розташований по вулиці Передовиків у місті Нікополі Дніпропетровської області, що належав спадкодавцеві в цілому на підставі свідоцтва про право власності від 27.06.1988 року, виданого виконкомом Нікопольської міської ради. Під час життя батько не розпорядився своїм майном, однак спадщину після його смерті вона прийняла фактично шляхом постійного проживання та реєстрацією із спадкоємцем на день смерті за однією адресою у вищевказаному спадковому будинку. В Другій Нікопольській державній нотаріальній конторі Дніпропетровської області відкрито спадкову справу № 243/2017 до майна померлого ОСОБА_3, в якій зберігається зареєстрована від 07 червня 2017 року за № 762 її заява про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 47988879 від 07 червня 2017 року, виданої Другою Нікопольською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області, інформація в Спадковому реєстрі щодо заповітів від імені спадкодавця відсутня. Зазначає, що крім неї, спадкоємцем у порядку спадкування за законом є її рідний брат ОСОБА_2 (відповідач по справі), який на даний час не претендує на спадщину і не заперечує проти того, щоб свідоцтво про право на спадщину було видане на її ім'я, про що особисто повідомив нотаріуса, однак відкликати свою заяву про прийняття спадщини брат не має можливості, так як шестимісячний строк, протягом якого заява про відмову від спадщини може бути відкликана сплинув. Відповідно до підпункту 4.15 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених п.3 глави 7 розділу І цього Порядку та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна, з приводу чого нотаріус надав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07.06.2017 року за № 1449/02-31. Також повідомляє суд про те, що від спадщини після смерті батька вона ніколи не усувалась і була зареєстрована у спадковому будинку з 15 лютого 2001 року, де з дня відкриття спадщини фактично проживає до теперішнього часу, внаслідок чого утримує нерухомість у належному технічному стані та сплачує комунальні витрати і таким чином фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, однак не має можливості оформити спадкові права із-за відсутності правовстановлюючого документу на спадкову нерухомість. З викладених обставин, з метою визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом, вона використовує своє право на звернення до суду, оскільки її вимоги ґрунтуються на законному праві на спадщину і не суперечать правам і інтересам інших осіб.

В судове засідання сторони не прибули, позивач надала до суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не прибув, подав до суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, проти задоволення позову не заперечує.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Частина 2 статті 1223 ЦК України передбачає, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Частина 1 статті 1269 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Як встановлено в судовому засіданні, 11.05.2004 року помер батько сторін по справі ОСОБА_3 (а.с.3), який до дня смерті був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7). Після його смерті відкрилась спадщина на 4/9 частини житлового будинку з надвірними будівлями № 83, що розташований по вулиці Передовиків у місті Нікополі Дніпропетровської області, та належав спадкодавцеві в цілому на підставі свідоцтва про право власності від 27.06.1988 року, виданого виконкомом Нікопольської міської ради (а.с.8-13). Під час життя батько не розпорядився своїм майном, однак спадщину після його смерті позивачка прийняла фактично шляхом постійного проживання та реєстрацією із спадкоємцем на день смерті за однією адресою у вищевказаному спадковому будинку. В Другій Нікопольській державній нотаріальній конторі Дніпропетровської області відкрито спадкову справу № 243/2017 до майна померлого ОСОБА_3 (а.с.25-44), в якій зберігається зареєстрована від 07.06.2017 року за № 762 заява позивачки про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.27). Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 47988879 від 07.06.2017 року, виданої Другою Нікопольською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області, інформація в Спадковому реєстрі щодо заповітів від імені спадкодавця відсутня. Крім позивачки по справі, спадкоємцем у порядку спадкування за законом є її рідний брат - відповідач ОСОБА_2, який на спадщину не претендує і не заперечує проти того, щоб свідоцтво про право на спадщину було видане на ім'я позивачки (а.с.45), про що особисто повідомив нотаріуса (а.с.42). В судовому засіданні також було встановлено, що від спадщини позивачка не усувалась і була зареєстрована у спадковому будинку з 15.02.2001 року (а.с.8-9), де з дня відкриття спадщини фактично проживає до теперішнього часу (а.с.7), утримує нерухомість у належному технічному стані та сплачує комунальні витрати. Тобто, фактично вступила в управління та володіння спадковим майном.

Тому суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Враховуючи викладене та керуючись ст.3-10, 30, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Визнати за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлого 11 травня 2004 року, на 4/9 частини житлового будинку з надвірними будівлями № 83, що розташований по вулиці Передовиків у місті Нікополі Дніпропетровської області, загальною площею 61,4 кв.м.

Рішення суду першої інстанції може бути оскаржено протягом десяти днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Нікопольський міськрайонний суд.

Суддя: ОСОБА_4