Справа № 573/1302/17
Номер провадження 2/573/514/17
08 серпня 2017 року Білопільський районний суд Сумської області в складі:
головуючої судді Терещенко О.І.,
з участю секретаря Кислої Ю.М.,
розглянув заочно у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,
20 червня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 з позовом, в якому вказує, що до січня 2016 року перебував з останньою в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу він зареєстрував новий шлюб, від якого також має доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Посилаючись на те, що відповідачка разом з сином має середній дохід на одну особу в розмірі 2571 грн. 70 коп., а його середній дохід становить 2157 грн. 16 коп., просить постановити рішення, яким зменшити розмір аліментів на утримання сина ОСОБА_3 з 1/4 частини до 1/6 частини, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визнати виконавчий лист №573/2673/15-ц таким, що підлягає поверненню до суду. Видати новий виконавчий лист.
У судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не прибула, причин свого неприбуття суду не повідомила, хоча належним чином була сповіщена про день, час і місце розгляду справи.
Суд вважає за можливе розглянути справу в заочному провадженні за згодою позивача та за наявними у справі доказами.
Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає.
Судом встановлено, що 15 вересня 2007 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 зареєстрували шлюб, від якого мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 20 січня 2016 року, яке набрало законної сили 23 лютого 2016 року, шлюб між сторонами було розірвано (а. с. 5, 10).
Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 08 лютого 2016 року, яке 05 квітня 2016 року набрало законної сили, визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_3 разом з матір'ю ОСОБА_2 Стягнуто з ОСОБА_1 на користь матері на утримання сина ОСОБА_3 аліменти в розмірі 1/6 частки його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до його повноліття (а. с. 6-9).

03 травня 2017 року ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_5, від якого вони мають дочку ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 11, 12).

Позивач працює на посаді токаря 3-го розряду в АТ «Сумський завод «Насосенергомаш» та за період з 01 січня по 31 грудня 2016 року отримав 75079 грн. 74 коп., з яких сплатив 15851 грн. 16 коп. аліментів. Крім того, за період з 01 січня по 30 квітня 2017 року останній отримав 37587 грн. 22 коп. заробітної плати, з яких сплатив 7564 грн. 43 коп. аліментів (а. с. 13, 14).

Як пояснив у судовому засіданні позивач, його дружина ОСОБА_5 працює в Миколаївській селищній раді на посаді юриста. На даний час вона перебуває у відпустці в зв'язку з вагітністю та пологами, соціальну допомогу не отримує, оскільки її не ще оформила, бо лише на цих днях їй закриють лист тимчасової непрацездатності.

Як вбачається з довідки Миколаївської селищної ради Білопільського району №1738 від 01 серпня 2017 року, ОСОБА_5 з 01 травня по 31 липня 2017 року заробітну плату не отримувала, бо з 03 квітня 2017 року знаходиться у відпустці в зв'язку з вагітністю та пологами (а. с. 33).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У відповідності з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Саме така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року, справа № 6-143цс13.

Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позивач не довів суду, що його матеріальний стан значно погіршився.

Мотивація позивача для зменшення розміру аліментів не отриманням коштів його дружиною не може бути підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки суду він не надав доказів на підтвердження цього.

Крім того, суд зазначає, що невиплата коштів дружині позивача є тимчасовим явищем, оскільки нею за місцем роботи ще не пред'явлений лист тимчасової непрацездатності, тому їй не виплачена допомога у зв'язку з вагістністю та пологами, а соціальну допомогу від держави при народженні дитини вона не отримує, бо ні вона, ні позивач не звернулись до органів соціального захисту із письмовою заявою про призначення та виплату такої допомоги, про що суду підтвердив в судовому засіданні і сам позивач.

Також позивач вказував, що підставою для зменшення розміру аліментів є той факт, що він сплачує сам всі комунальні послуги, бо його батьки є пенсіонерами і отримують невеликий розмір пенсії. Крім того, він утримує дитину дружини від першого шлюбу, бо батько дитини не сплачує аліменти, що підтверджується довідкою про їх неотримання (а. с. 32).

Але суд зазначає, що вказані обставини не свідчать про наявність підстав для зменшення розміру аліментів, оскільки у дитини від першого шлюбу дружини позивача є батько, який спільно з колишньою дружиною і повинні утримувати її.

Крім того, як зазначив позивач, вони разом з батьками проживають однією сім'єю та мають спільний побут. В той же час, розраховуючи доходи та витрати своєї сім'ї, він не вказав розмір пенсії батьків та не надав суду довідок з відповідних установ про розмір сплачених комунальних послуг та розмір пенсії батьків.

Аналізуючи документи, які суду надав позивач, суд зазначає, що у нього не лише змінилося сімейне становище (він одружився та в нього народилася донька), але у 2017 році в нього дещо покращилося матеріальне становище, що підтверджується довідками про його розмір заробітної плати (а. с. 14, 15).

На підставі викладеного суд вважає недостатнім для зменшення розміру аліментів з 1/4 до 1/6 лише самого факту зміни сімейного становища, тому позивачу необхідно відмовити в задоволенні його позову за безпідставністю.

Керуючись ст. ст. 4, 10, 57, 58, 60, 64, 88, 209, 213, 215, 224-226 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовити за безпідставністю.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачкою до Білопільського районного суду протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя