Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/2130/17 Головуючий у 1-й інст. Слюсарчук Н. Ф.
Категорія 27 Доповідач Павицька Т. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Трояновської Г.С., Миніч Т.І.,

секретаря Ковальської Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний «ПриватБанк» на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 19 жовтня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості. Зазначало, що відповідно до договору №б/н від 17.03.2011 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 2 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Банк свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач зобовязання по укладеному кредитному договору не виконав, у звязку з чим станом на 31.01.2017 року утворилась заборгованість у розмірі 12 295 грн. 20 коп., яка складається з 609 грн. 36 коп. заборгованість за кредитом; 8 024 грн. 16 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2 600 грн. заборгованість по пені та комісії; 500 грн. штраф (фіксована частина); 561 грн. 68 коп. штраф (процентна складова). Враховуючи вищенаведене, просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 12 295 грн. 20 коп.

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 19 жовтня 2017 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 609 грн. 36 коп. заборгованості та 79 грн. 30 коп. судових витрат. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права в частині відмови у стягненні заборгованості по процентам за користування кредитом, пені та штрафів, просить скасувати рішення суду в частині незадоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовлячи в задоволенні вимог про стягнення заборгованості по процентах за користування кредитом та неустойки, суд першої інстанції виходив з того, що Умови та Правила надання банківських послуг, які знаходяться в матеріалах справи не містять підпису відповідача, позивачем на надано доказів ознайомлення відповідача з певними Тарифами банку, які передбачають розмір процентів за користування кредитом, неустойки.

Однак з таким висновком суду погодитися не можна.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є договір та інші правочини. Відповідно до ч.2 ст.11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків серед юридичних фактів є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики, якщо інше не встановлено договором кредиту і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, яка залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 17.03.2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір згідно з умовами якого остання отримала кредит в сумі 2 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Кредитний договір укладено шляхом підписання Анкети-заяви позичальника, в якій ОСОБА_1 підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті ПАТ КБ «ПриватБанк», складає між нею та банком Договір, що підтверджується її підписом у заяві.

В Анкеті-Заяві зазначено вручну прізвище, ім'я та по-батькові відповідача та проставлено підпис.

Належних доказів, що запис відносно ОСОБА_1 здійснено не відповідачем, а іншою особою, матеріали справи не містять.

За нормами ч.ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Так, Умови та Правила надання банківських послуг є складовою частиною кредитного договору, підпис під якими не потрібен, якщо саме ці Умови та Правила були чинними під час укладення договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Окрім того, у ст. 633 ЦК України передбачено, що договори, які укладаються банком з фізичними особами є публічними. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно зі ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

З розрахунку кредитної заборгованості та виписки по рахунку вбачається, що позичальник частково сплачувала заборгованість, користувалася кредитними коштами, тобто погоджувалася з Умовами та Правилами надання банківських послуг та тарифами.

Згідно із п.п. 2.1.1.2.3., 2.1.1.2.4. Умов і Правил надання банківських послуг клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

У п.п. 2.1.1.2.1., 2.1.1.2.6. Умов і Правил надання банківських послуг передбачено, що для надання послуг банк видає клієнту картку, її вид визначений у Пам'ятці клієнта / Довідці про умови кредитування і Заяві, підписанням яких клієнт і банк укладають Договір про надання банківських послуг.

Карта може бути використана держателем для оплати товарів і послуг, отримання/внесення грошових коштів у банківських установах і через банкомати, з метою інших банківських операцій, передбачених Договором.

Відповідно положень статей 525-526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна його умов не допускається.

За п. 2.1.1.5.5., 2.1.1.5.6. Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язаний погашати заборгованість за кредитом, процентах за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором; у разі невиконання зобов'язань за Договором на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих і прострочених відсотків і комісії.

Відповідно до п. 2.1.1.12.6. «Правил користування платіжною карткою» банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому Тарифами Банку із розрахунку 360 календарних днів на рік.

Доказів про те, що кредитний договір від 17.03.2011 року визнано недійсним в установленому законом порядку матеріали справи не містять.

За наведених вимог закону та обставин справи, висновок суду про відмову у задоволенні вимог про стягнення заборгованості за відсотками та неустойки є неправильним.

Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

ОСОБА_1 отримала кредитну картку строком до 12/14 та користувалася нею, однак умови договору не виконувала належним чином.

Згідно розрахунку заборгованості за договором б/н від 17.03.2011 року станом на 31.01.2017 року утворилась заборгованість у розмірі 12 295 грн. 20 коп., яка складається з 609 грн. 36 коп. заборгованість за кредитом; 8 024 грн. 15 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2600 грн. заборгованість по пені та комісії; 500 грн. штраф (фіксована частина); 561 грн. 68 коп. штраф (процентна складова).

Разом з тим колегія суддів вважає, що проведений позивачем розрахунок процентів за користування кредитом не відповідає умовам укладеного сторонами договору та проведений банком всупереч умов кредитного договору.

Так, умови договору передбачають нарахування відсотків у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості. Між тим, нарахована заборгованість в цій частині значно завищена, оскільки розрахунок зроблений таким чином, що відсотки нараховувалися не лише на суму кредиту, а і на відсотки за попередній період.

За таких обставин, колегія суддів вважає за можливе зменшити розмір заборгованості в цій частині до 481 грн. 56 коп.

За рішенням суду може бути зменшений розмір неустойки, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (ч.3 ст.551 ЦК України).

Так, нарахований позивачем розмір пені значно перевищує розмір основного боргу. Розмір заборгованості за кредитом незначний.

Позивач не вказав та не довів факту настання для нього негативних наслідків через прострочення виконання зобов'язання позичальником.

Порушене право банку відновлене шляхом стягнення плати за користування його грошима за весь період прострочення.

У зв'язку з наведеним колегія суддів вважає за можливе зменшити розмір пені до 1 000 грн.

Крім того, колегія суддів ввважає, що не підлягають задоволенню вимоги про стягнення 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 561 грн. 68 коп. штрафу (процентна складова) з таких підстав.

Так, зі змісту Умов та Правил надання банківських послуг вбачається, що неустойка (пеня і штраф) нараховуються за одне і те ж порушення несвоєчасне виконання зобов'язань.

Окрім нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості позивач нарахував також 500 грн. - штраф (фіксована частина) та 561 грн. 68 коп. - штраф (процентна складова) за таке ж саме порушення.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

З огляду на наведене відсутні правові підстави для стягнення штрафів фіксованої частини (500 грн.) та процентної складової (561 грн. 68 коп.), оскільки діючим законодавством не передбачена подвійна відповідальність за несвоєчасне виконання зобов'язань.

За таких обставин рішення суду першої інстанції не може вважатись законним і обґрунтованим та в силу положень п.1 ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає зміні із збільшенням стягнутої суми заборгованості за кредитним договором з 609 грн. 36 коп. до 2 090 грн. 92 коп., з яких 609 грн. 36 коп. заборгованість за кредитом, 481 грн. 56 коп. заборгованість за відсотками, 1 000 грн. пеня.

Відповідно до положень ст.88 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених вимог банку та вимог апеляційної скарги, колегія суддів покладає на відповідача обов'язок відшкодувати витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 571 грн. 54 коп. (2 090 грн. 92 коп. х 100 % : 12 295 грн. 20 коп. = 17,01%; 1600 грн. х 17,01% = 272 грн. 16 коп.; 1760 грн. х 17,01% = 299 грн. 38 коп. + 272 грн. 16 коп.= 571 грн. 54 коп.).

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 19 жовтня 2017 року змінити, збільшивши розмір стягнутої з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором з 609 грн. 36 коп. до 2 090 грн. 92 коп., з яких 609 грн. 36 коп. заборгованість за кредитом, 481 грн. 56 коп. заборгованість за відсотками, 1 000 грн. пеня.

Змінити рішення в частині стягнутих судових витрат, збільшивши розмір судових витрат стягнутих з ОСОБА_1 з 79 грн. 30 коп. до 571 грн. 54 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом 20 днів.

Головуючий

Судді