Справа № 445/918/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

( з а о ч н е )

31 липня 2017 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кіпчарського О.М.

секретаря судового засідання Притули І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Золочеві Львівської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом, -

в с т а н о в и в :

позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право на користування житлом, покликаючись на те, що вона є власником квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. З відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, який між ними було розірвано в 2015 році, з того часу відповідач у вказаній квартирі не проживає. На даний час він створив нову сім'ю, проживає в с. Жуличі, Золочівського району, Львівської області. В квартирі відсутні будь-які його речі, участі в утриманні житла він не приймає, житлово-комунальних послуг не оплачує, добровільно знятись з реєстрації ОСОБА_2 не бажає. Оскільки відповідач не проживає в квартирі понад рік, вважає, що такий втратив право на користування та проживання у вищевказаній квартирі.

В судове засідання позивач не з'явилась, хоча належним чином була повідомленою про час та місце розгляду справи, подала на адресу суду заяву про рогляд справи у її відсутності, просить позовні вимоги задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. До вказаної заяви додала примірник газети з оголошенням про виклик відповідача в судове засідання.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи через засоби масової інформації, заяви про розгляд справи у його відсутності не подав.

За вказаних обставин, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи, на підставі наявних у ній доказів.

В силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Ознайомившись із доводами позовної заяви, дослідивши матеріали справи та зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення, з огляду на таке.

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 385656 від 17.04.2003 року та договору купівлі-продажу квартири від 03.04.2003 року, що посвідчений приватним нотаріусом Плотицею Г.Д. та зареєстрований в реєстрі за №1110, квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, належить на праві приватної власності ОСОБА_1

Вказана квартира набута ОСОБА_1 до одруження із відповідачем. Шлюб між ОСОБА_1 та відповідачем було укладено 24.06.2003 року, після одруження позивач отримала прізвище ОСОБА_1.

Як вбачається із рішення Золочівського районного суду Львівської області від 08.12.2015 року, шлюб між сторонами розірвано.

Із будинкової книги для прописки громадян, що проживають в квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та довідки про склад сім'ї від 09.06.2017 року, вбачається, що в квартирі зареєстровано місце проживання відповідача ОСОБА_2

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 09.06.2017 року, що складений представниками Золочівської міської ради Львівської області, відповідач ОСОБА_2 в квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, не проживає більше одного року.

Аналогічні відомості містяться і в довідці № 09 від 09.06.2017 року, що видана ОСББ "Наш дім- Січових Стрільців 17 А"

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Згідно ст. 150 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК УРСР, до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Згідно ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь- яких осіб та будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не є власником чи співвласником квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, така набута позивачем до укладення шлюбу із відповідачем, останній не проживає в квартирі більше одного року. Відомості про те, що відповідачу чинились перешкоди у користуванні квартирою відсутні.

Водночас, судом не встановлено, що ОСОБА_2 відсутній за місцем проживання протягом тривалого часу з поважних причин, а тому такий втратив право на користування квартирою.

З огляду на вказане, позовні вимоги ОСОБА_2 є підставними, а тому суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 слід визнати таким, що втратив право на користування квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

В силу вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Керуючись ст. 8, 10, 57, 60, 88, 212-215, 218, 223, 233 ЦПК України, ст. 383,391, 405 ЦК України, суд -

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право на користування квартирою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН НОМЕР_1), на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІПН НОМЕР_2), сплачений нею судовий збір у розмірі 640,00 грн. (шістсот сорок гривень 00 копійок).

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області через Золочівський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Копію даного рішення направити відповідачу та роз'яснити йому, що дане заочне рішення може бути переглянуте Золочівським районним судом Львівської області за його письмовою заявою, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

У разi залишення заяви про перегляд заочного рiшення без задоволення, заочне рiшення може бути оскаржене вiдповiдачем в апеляцiйному порядку.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого Цивільним процесуальним кодексом України.

Суддя О. М. Кіпчарський