АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/3927/17 Головуючий 1 інст. - Єрмоленко В.Б.
Справа № 639/8971/14-ц Доповідач - Кружиліна О.А.
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2017 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого Кружиліної О.А.

суддів Кіся П.В., Хорошевського О.М.

за участю секретаря Сементовської О.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 14 квітня 2017 року

за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк», третя особа - ОСОБА_3, про визнання припиненим договору поруки, -

в с т а н о в и в:

12 вересня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» (далі ПАТ «Марфін Банк») про визнання припиненим договору поруки № 00194-СКН, укладеного 05.08.2008 р.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 посилалася на те, що 05 серпня 2008 року між ПАТ «Морський транспортний Банк», правонаступником якого є ПАТ «Марфін Банк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 00025/FKH, відповідно до умов якого останньому було надано кредитні кошти у сумі 248 384,19 доларів США зі сплатою 12,9 відсотків річних, з терміном погашення до 04.08.2028 р. включно.

Також 05 серпня 2008 року, з метою виконання умов кредитного договору, між ПАТ «Морський транспортний Банк» та ОСОБА_1 укладено договір поруки № 00194-СКН. В подальшому, 28 травня 2009 року між Банком та ОСОБА_3, зі згоди дружини ОСОБА_1, укладена додаткова угода № 1 до кредитного договору, відповідно до якого поетапно змінена процентна відсоткова ставка. Аналогічна додаткова угода № 2 до кредитного договору укладена 16 листопада 2009 року.

Позивач стверджує, що цими додатковими угодами обсяг відповідальності поручителя за договором поруки збільшився на 95 409,59 доларів США, проте вона такої згоди не надавала, тому просить визнати договір поруки припиненим.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 14 квітня 2017 року у позові ОСОБА_1 до ПАТ «Марфін Банк», третя особа - ОСОБА_3 про визнання припиненим договору поруки - відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у повному обсязі задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилалася на необґрунтованість рішення суду першої інстанції, його незаконність, винесення рішення з численними порушеннями норм матеріального та процесуального права.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, відповідно до статті 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні дані та відповідні їм правовідносини, розглянув справу в межах заявлених позовних вимог і ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив із положень статті 559 ЦК України, висновку судово-почеркознавчої експертизи № 11374/11516 від 30 листопада 2016 року та тих обставин, що правові підстави для припинення договору поруки, з урахуванням додаткових угоди № 1 від 28 травня 2009 року та угоди № 2 від 16 листопада 2009 року до договору поруки № 00194-СКН від 05 серпня 2008 року, укладених між банком і ОСОБА_1, які повністю відповідають додатковим угодам, укладеним між банком і ОСОБА_3, один екземпляр яких особисто отриманий позивачем та нею надано згоду, як поручителем, на зміну відсотків за користування кредитними коштами і періоду сплати - відсутні.

З таким висновком суду першої інстанції, апеляційний суд погоджується, вважає його правильним, обґрунтованим, та таким, що ґрунтується на достатньо повно встановлених обставинах справи, доказах, які містяться в матеріалах справи та відповідає вимогам статті 213 ЦПК України.

Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 05 серпня 2008 року між ПАТ «Морський транспортний Банк», правонаступником якого є ПАТ «Марфін Банк», та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 00025/FKH, відповідно до умов якого ОСОБА_3 надано кредитні кошти у сумі 248 384,19 доларів США, з них 202 880 доларів США на споживчі потреби, а 45 504,19 доларів США на сплату страхових платежів, зі сплатою 12,9 відсотків річних, з терміном погашення до 04 серпня 2028 року включно та передачі в іпотеку нежитлових приміщень 1-го поверху № 2-1-2-8 в житловому будинку літ. «А-6» загальною площею 85,1 кв.м по вул. Фрунзе, 11 в м. Харкові.

Того ж дня, 05 серпня 2008 року, з метою виконання умов кредитного договору, між ПАТ «Морський транспортний Банк» та ОСОБА_1 укладено договір поруки № 00194-СКН, відповідно до умов якого поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов'язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи оплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків.

Пунктами 1.3, 1.4 договору поруки визначено, що ОСОБА_1, як поручитель, до підписання договору ознайомлена з умовами кредитного договору і погодилась, що вони їй зрозумілі, а також, що у випадку невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Згідно з умовами, викладеними у пунктах 2.3.1, 2.3.2 кредитного договору, з якими ознайомлена та погодилася ОСОБА_1, як поручитель, банк має право в односторонньому порядку збільшити розмір процентної ставки за користуванням кредитом при зміні кон'юнктури ринку грошових ресурсів в Україні. При цьому, банк направляє позичальнику письмове повідомлення про зміну процентної ставки. За згодою банка і позичальника, або у інших випадках, передбачених діючим законодавством розмір процентної ставки може бути зменшений до рівня, встановленого законодавством. Банк надсилає позичальнику письмове повідомлення з наведеним зменшенням розміру процентної ставки й дати, з якої вона встановлюється, що є зміною умов цього договору, або укладається додаткова угода.

28 травня 2009 року між банком та ОСОБА_3, зі згоди дружини ОСОБА_1, укладена додаткова угода № 1 до кредитного договору, відповідно до якої повернення кредиту повинно здійснюватись боржником з 01 травня 2009 року по 31 жовтня 2009 року у розмірі 10% річних за фактичний період користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, тобто зі зменшенням процентів за користування, ніж передбачено кредитним договором, з 01 листопада 2009 року по 31 жовтня 2010 року у розмірі 14,35%, а з 01 листопада 2010 року по 04 серпня 2028 року включно у розмірі 12,9% річних, як встановлено кредитним договором (том 1 а.с. 12-18 ).

Того ж дня між банком та ОСОБА_1, зі згоди чоловіка ОСОБА_3, укладена додаткова угода № 1 до Договору поруки № 00194-СКН від 05 серпня 2008 року (том 1 а.с.45-47).

16 листопада 2009 року між сторонами укладена додаткова угода № 2 до кредитного договору, за умовами якої ОСОБА_3 повинен здійснювати повернення кредиту з 05 серпня 2008 року по 30 квітня 2009 року у тому ж розмірі, як і встановлено кредитним договором - 12,9%, з 01 травня 2009 року по 24 жовтня 2009 року зі зниженим до 10% річних, з 25 жовтня 2009 року по 19 квітня 2010 року, тобто на 6 місяців - 15,8% річних, а потім з 20 квітня 2010 року до закінчення строку дії кредитного договору - 12,9% річних за фактичний період користування кредитом на суму залишку заборгованості.

Того ж дня між банком та ОСОБА_1, зі згоди чоловіка ОСОБА_3, укладена додаткова угода № 2 до Договору поруки № 00194-СКН від 05 серпня 2008 року (том 1 а.с.48-50).

Заборгованість ОСОБА_3 за кредитним договором №00025/FKH від 05 серпня 2008 року станом на 08 вересня 2014 року становила за курсом НБУ - 12 822 100 грн.

Оригінали зазначених вище додаткових угод підписані банком, ОСОБА_3 та ОСОБА_1, яка надала свою згоду на укладання додаткових угод чоловіком ОСОБА_3 на зазначених у цих угодах умовах. ОСОБА_3 отримав особисто екземпляр додаткових угод разом з графіком погашення кредиту та розрахунком сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки та інших фінансових зобов'язань позичальника.

Відповідно до висновку судово-почеркознавчої експертизи № 11374/11516 від 30 листопада 2016 року підписи від імені ОСОБА_1 у додатковій угоді № 1 від 28.05.2009 року до Договору поруки № 00194-СКН від 05 серпня 2008 року та у додатковій угоді № 2 від 16.11.2009 року до Договору поруки № 00194-СКН від 05 серпня 2008 року в рядку «Поручитель» кожної з трьох сторінок, в графі «Поручитель» та рядку «Підпис» виконані рукописним способом без попередньої технічної підготовки та використання технічних засобів ОСОБА_1 (том 1 а.с.183-203).

Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

У статті 559 ЦК України передбачені спеціальні підстави та умови припинення поруки.

Так, відповідно до частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Аналіз змісту цієї норми дає підстави вважати, що вона не встановлює ні змісту та обсягу такого збільшення відповідальності поручителя, ні реальності чи невідворотності його настання.

Таке збільшення відповідальності може відбутися внаслідок змін забезпеченого порукою зобов'язання, які безпосередньо спрямовані на підвищення суми кредиту, процентної ставки за користування кредитом, пені тощо або на включення опосередковано обтяжливих умов відповідальності поручителя, зокрема, шляхом скорочення термінів повернення кредитів.

Таким чином, аналіз норми частини першої статті 559 ЦК України свідчить про те, що порука припиняється за наявності факту зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Апеляційний суд вважає встановленим той факт, що зміна забезпеченого порукою зобов'язання відбулося за згодою позивача, у зв'язку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання договору поруки припиненим є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 313, п.1 ч.1 ст. 314, 315, 317, 319, ЦПК України, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 14 квітня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу апеляційного суду може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий О.А. Кружиліна

Судді П.В. Кісь

О.М. Хорошевський