справа № 361/1176/17
провадження № 2/361/1350/17
05 липня 2017 року м. Бровари
Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_1,
за участю секретаря ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку Правекс-Банк до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
28 грудня 2009 року між сторонами укладено договір про внесення змін і доповнень до вказаного вище кредитного договору, згідно із яким вони домовились про те, що станом на дату укладання цього договору прострочена заборгованість за кредитним договором відсутня та визначили розмір процентів, який сплачується у різні періоди дії кредитного договору.
Банк свої зобовязання за зазначеним кредитним договором виконав повністю, надав відповідачу ОСОБА_3 кредит у визначеній договором сумі.
У порушення умов укладеного договору та вимог закону Позичальник своїх зобовязань за цим договором належним чином не виконує, у встановлений договором строк до 10 числа кожного місяця погашення кредиту ОСОБА_3 не здійснює, проценти за користування кредитними коштами не сплачує, внаслідок чого виникла заборгованість.
Представник позивача ОСОБА_4 у судове засідання не зявився, подав до суду заяву, у якій просив суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_3 повторно у судове засідання не зявилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином за зареєстрованим місцем її проживання, про причини неявки суд вона не повідомила, заява про розгляд справи за її відсутності до суду теж не надходила.
Відповідно до ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Провівши заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.
12 вересня 2007 року між АКБ Правекс-Банк, правонаступником усіх прав і обовязків якого є позивач ПАТ КБ Правекс-Банк, і відповідачем ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 876-005/07Р.
Відповідно до умов п. п. 4.1, 4.2, 6.1.1, 6.1.2, 6.1.3 кредитного договору Позичальник зобовязувалася використати кредит на передбачені у договорі цілі, забезпечити своєчасне повернення кредиту та сплату нарахованих процентів, погашати до 10 числа кожного місяця заборгованість за кредитом рівними частинами в сумі по 303 євро, а також сплачувати проценти за користування кредитом.
Згідно із п. 9.1 кредитного договору за порушення строків погашення заборгованості за кредитом або сплату процентів за користування грошовими коштами Позичальник сплачує Банку пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної процентної ставки, зазначеної у п. 1.2 даного договору, що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за весь період прострочення.
28 грудня 2009 року між Банком і Позичальником був укладений договір про внесення змін і доповнень до вказаного кредитного договору, згідно із яким вони домовились про те, що станом на дату укладання цього договору прострочена заборгованість за кредитним договором відсутня, сторони досягли згоди про зміну умов погашення заборгованості по кредиту шляхом внесення до нього таких змін: кредит Позичальникові надається строком з 12 вересня 2007 року до 12 вересня 2021 року, зі сплатою процентів у розмірі 10,99 % річних у період з 12 вересня до 10 грудня 2007 року, 11,99 % річних з 11 грудня 2007 року до 10 січня 2008 року, 12,99 % річних з 11 січня до 21 липня 2008 року, 11,99 % річних з 22 липня 2008 року до 31 жовтня 2009 року та 10,99 % річних з 01 листопада 2009 року до 12 вересня 2021 року.
За змістом ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
У ст. 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч. 1 ст. 192, ч. 1 ст. 524, ч. 1 ст. 533 ЦК України законним платіжним засобом на всій території України є грошова одиниця України гривня. Грошове зобовязання має бути виражене та виконане у грошовій одиниці України гривні.
За змістом ч. 2 ст. 192, ч. 3 ст. 533 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.
У ч. 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 12 постанови № 5 від 30 березня 2012 року Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин розяснив, що у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 533 ЦК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.
За змістом ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
У ч. 1 ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (п. 3).
Вимог про стягнення з ОСОБА_3 пені за несвоєчасне погашення кредиту та несплату процентів у загальному розмірі 840,90 євро ПАТ КБ Правекс-Банк не заявлено.
На підставі викладеного вище, керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 88, 169, 209, 212 215, 224, 226 ЦПК України, суд
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивачем апеляційна скарга на заочне рішення може бути подана до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.
Суддя Дутчак І. М.