РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" листопада 2017 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Шепеля К.А.,

за участю секретаря Бондар С.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування втраченого заробітку внаслідок зменшення професійної працездатності, -

у с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4 про відшкодування втраченого заробітку внаслідок зменшення професійної працездатності, мотивуючи його тим, що 21 серпня 2013 року о 08-45 год. ОСОБА_4, керуючи технічно справним автомобілем «ROVER-416», д.н.з. НОМЕР_1, на ділянці автомобільної дороги Т 02-18 Лука-Барська-Ямпіль, поблизу с. Рів, порушив п.п. 14.2-в, 14.6-г Правил дорожнього руху України, внаслідок чого допустив зіткнення із автомобілем ВАЗ-2106, д.н.з. НОМЕР_2, внаслідок чого водій автомобіля ВАЗ-2106 ОСОБА_5 та його пасажир ОСОБА_6 загинули. Вона зі своєю неповнолітньою дочкою ОСОБА_7 та своєю матір'ю ОСОБА_8 їхала в автомобілі ВАЗ-2106. Внаслідок ДТП вона та її мати ОСОБА_8 отримали тяжкі тілесні ушкодження. Її дочка ОСОБА_7 отримала середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження. За фактом ДТП було порушено кримінальну справу та вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 23 січня 2014 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки. Внаслідок ДТП її здоров'ю було заподіяно значної шкоди. Зокрема, відповідно до висновку судово-медичної експертизи №167 від 17 жовтня 2013 року їй заподіяно тілесні ушкодження у вигляді перелому лобної кістки, кісток носа, верхньої щелепи із забоєм головного мозку та контузією обох очей, перелом правого стегна, які належать до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння. За висновком медико-соціальної експертної комісії від 01 квітня 2014 року внаслідок каліцтва її визнано інвалідом 3 групи. Після повторних медичних оглядів МСЕК їй підтверджено 3 групу інвалідності та термін інвалідності встановлено до 1 червня 2018 року. У зв'язку із каліцтвом вона вимушена була звільнитися з роботи з посади вчителя української мови та літератури Будецької ЗОШ І-ІІ ступенів та перейти працювати на нижче оплачувану роботу до Жмеринської ЗОШ І-ІІІ ступенів на посаду вчителя початкових класів з 01 вересня 2015 року, оскільки їй було важко добиратися до місця роботи. У зв'язку із заподіянням їй каліцтва вона втратила заробіток внаслідок втрати професійної, а за її відсутності - загальної працездатності. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 17 липня 2017 року їй було завдано ушкодження здоров'я і втрата професійної працездатності в розмірі 60% і перебуває у причинному зв'язку з дорожньо-транспортною пригодою, яка сталася 21 серпня 2013 року. Її середньомісячний заробіток за останні три місяці до утримання каліцтва становить 3392,71 грн., що є меншим від п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати. Розмір мінімальної заробітної плати з 01 січня 2013 року становив 1147 грн., з 01 грудня 2013 року - 1218 грн., з 1 вересня 2015 року - 1378 грн., з 01 травня 2016 року - 1450 грн., з 1 грудня 2016 року 1600 грн. з 1 січня 2017 року 3200 грн. Вважає, що відшкодування втраченого нею заробітку сплаті підлягають одноразово, сума відшкодування втраченого заробітку внаслідок зменшення професійної працездатності на 60% підлягає з дня втрати працездатності, тобто з 21 серпня 2013 року і до дня звернення до суду із цим позовом - 12 грудня 2016 року, а також сплаті підлягають щомісячні платежі з дня звернення до суду із позовом на строк встановлення інвалідності - до 01 червня 2018 року. Надала розрахунки сум, що підлягають сплаті. Зокрема: за період з 21 серпня 2013 року по 31 серпня 2013 року - 10 днів. В серпні 2013 року мінімальна заробітна плата становила 1147 грн., а тому сума відшкодування становить 1110 грн. (1147х5х60%=3441 грн.; 3441:31=111х10 днів=1110 грн.). За період з 01 вересня 2013 року по 01 грудня 2013 року мінімальна заробітна плата становила 1147 грн.; сума відшкодування становить 10323 грн. (1147х5х60%х3місяці=10323 грн.). за період з 01 грудня 2013 року по 01 вересня 2015 року мінімальна заробітна плата становила 1218 грн., сума відшкодування становить 76734 грн. (1218х5х60%)21 місяць =76734 грн.). За період з01 вересня 2015 року по 01 травня 2016 року мінімальна заробітна плата становила 1378 грн., сума відшкодування становить 33072 грн. (1378х5х60%) х 8 місяців - 33072 грн.). за період з 01 травня 2016 року по 01 грудня 2016 року мінімальна заробітна плата становила 1450 грн., сума відшкодування становить 30450 грн. (1450х5х60%) х 7 місяців = 30450 грн. за період з 01 грудня 2016 року по 12 грудня 2016 року мінімальна заробітна плата становила 1600 грн., сума відшкодування становить 1848 грн. (1600х5х60%=4800 грн.; 4800грн. : 31=154грн. х 12 днів = 1848 грн. Загальна суму втраченого заробітку становить 153537 грн. Цивільна відповідальність відповідача була застрахована страховою компанією ПАТ «Страхова компанія «Універсальна», у зв'язку із чим ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» було сплачено їй за втрату стійкої працездатності частково лише у розмірі 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі в сумі 13764 грн. Отже із врахуванням вже виплаченого страховою компанією відшкодування сплаті підлягає сума в розмірі 139773 грн. Окрім того, позивачка вважає, що з дня звернення до суду із позовом і на строк встановлення інвалідності до 01 червня 2018 року з відповідача підлягають стягненню суми відшкодування щомісячними платежами та надає відповідні розрахунки, зокрема, за період з 12 грудня 2016 року по 31 грудня 2016 року - 19 днів, а тому сума відшкодування становить 2926 грн. (1600х5х60%=4800 грн. : 31=154 грн. х 19 днів = 2926 грн. З 01 січня 2017 року мінімальна заробітна плата становить 3200 грн., а тому сума відшкодування щомісячними платежами з 01 січня 20174 року по 01 червня 2018 року становить 9600 грн. (3200х5х60%). Сума щомісячних платежів за вказаний період становить 163200 грн. (9600 грн. х 17 місяців). Загальна сума щомісячних платежів становить 166126 грн. А загалом просить стягнути із відповідача розмір втраченого заробітку внаслідок зменшення професійної працездатності на 60% за період з 21 серпня 2013 року по 01 червня 2018 року в розмірі 305899 грн. (а.с. 1-3, 98-99)

Представник позивачки ОСОБА_3 - ОСОБА_1 позов підтримав з викладених у ньому підстав, просив його задовольнити. Додатково пояснив, що його довірителька ОСОБА_3 з 2002 року по 2013 рік працювала вчителем української мови та літератури в Будецькій школі. Внаслідок отриманого від ДТП каліцтва вона позбавлена можливості брати додаткове навантаження у вигляді додаткових годин, гуртків, класного керівництва. Через отримане каліцтво їй було важко добиратися до місця роботи - Будецької школи, та через що вимушена була перевестись на роботу в м. Жмеринка та працювати вчителем початкових класів. Специфіка роботи вчителя української мови та літератури не має сталої заробітної плати і все залежить від кількості додаткового навантаження. Щодо розміру мінімальної заробітної плати з 01 січня 2017 року в сумі 3200 грн., яка було взята позивачкою при розрахунках визначення суми щомісячного відшкодування, то є ряд роз'яснень, зокрема і Мінсоцполітики, що при розрахунках матеріального забезпечення та страхових виплат має застосовуватися саме розмір середньої заробітної плати в сумі 3200 грн. Просив позов ОСОБА_3 задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_2 позов не визнала, просила в його задоволенні відмовити. Підтримала раніше подані заперечення (а.с. 111-114), відповідно до яких вважає, що вимоги позивачки незаконні та необґрунтовані. Вимоги позивачки пред'явлено на підставі ч. 1 ст. 1195 ЦК України, яка передбачає, що особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності. Тобто, вказана норма застосовується виключно стосовно осіб, які на момент заподіяння шкоди працювали і внаслідок її заподіяння втратили можливість надалі працювати і були звільнені або переведені на нижче оплачувану роботу. Шкода позивачці заподіяна 21 серпня 2013 року. Відповідно до записів у трудовій книжці позивачки вона з 16 травня 2002 року по 01 вересня 2015 року працювала вчителем української мови та літератури Будецької ЗОШ І-ІІ ступенів, а з 01 вересня 2015 року по даний час без перерви працює вчителем початкових класів ЗОШ І-ІІІ ступенів №3 м. Жмеринка. Окрім того, згідно з довідкою відділу освіти Жмеринської РДА позивачка з 03 грудня 1998 року по 31 серпня 2015 року працювала виключно вчителем початкових класів Будецької ЗОШ, і відповідно, була переведена на аналогічну посаду до ЗОШ №3 м. Жмеринка. За листками непрацездатності позивачці за період з 21 серпня 2013 року по 01 квітня 2014 року виплачено допомогу по тимчасовій непрацездатності у розмірі 100% заробітної плати. Позивачкою не надано будь-яких доказів того, що вона з 01 квітня 2014 року, працюючи, не отримує заробітну плату або отримує її у меншому розмірі ніж до ушкодження здоров'я. Тобто вважає, що позивачкою не доведено шкоду у вигляді втрати чи зменшення заробітку (доходу) внаслідок втрати чи зменшення професійної працездатності. Щодо доводів позивачки про вимушене звільнення з посади вчителя української мови та літератури Будецької школи та переведення на нижче оплачувану посаду вчителя початкових класів ЗОШ №3 в м. Жмеринка, то зазначає, що позивачка з моменту ДТП протягом 2 років продовжувала працювати у Будецькій школі. Її переведення із Будецької школи до Жмеринської школи відбулося на загальних підставах, за згодою позивачки і не пов'язувалося із одержаною нею травмою. Доказів протилежного не надано. Окрім того, не надано позивачкою жодних доказів того, що посада вчителя початкових класів ЗОШ №3 м. Жмеринка є нижче оплачуваною. Надані позивачкою рішення МСЕК від 01 квітня 2014 року та довідка до акту огляду МСЕК від 03 квітня 2015 року не містять жодних застережень щодо необхідності зміни позивачкою місця роботи. Щодо методики розрахунків зазначає, що з 01 січня 2017 року набули чинності зміни, внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», де згідно Прикінцевих та перехідних положень визначено, що мінімальна заробітна плата не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до Законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600 грн. За період з 01 січня 2017 року по 01 червня 2018 року розрахунок позивачкою проведено із суми 3200 грн., що суперечить зазначеному Закону. Також в запереченнях зазначається, що після ДТП відповідачем та його сім'єю прийнято всі міри до усунення її наслідків, що підтверджується вироком суду, який ухвалою апеляційного суду залишено в силі, розпискою ОСОБА_3 та нотаріально посвідченою заявою ОСОБА_3 про повне відшкодування шкоди. Виплачені кошти позивачці та її сім'ї батьком відповідача були позичені і на даний час, у зв'язку із поступовим поверненням боргів, він не має можливості надавати відповідну допомогу. Окрім того, на утриманні відповідача перебуває малолітній син та дружина. Додатково представник відповідача в судовому засіданні зазначила, що брати до уваги роз'яснення Мінсоцполітики, на які посилається представник позивача, обґрунтовуючи підстави нарахування суми відшкодування із розміру мінімальної заробітної плати 3200 грн., не можна, оскільки дане роз'яснення не зареєстровано у Міністерстві юстиції України, тобто він є внутрішнім документом даного міністерства. Підсумовуючи зазначене, вказала, що втрата працездатності позивачки не потягла втрату її середнього заробітку, тобто позивачкою має доводитися реальна шкоди, яку вона отримала. Просить в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, що містяться у матеріалах справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 23 січня 2014 року у кримінальному провадженні 1-кп/130/14/2014 (справа №130/3901/13-к) ОСОБА_4 визнано винуватим та призначено покарання за ч. 3 ст. 286 КК України у виді 5 років позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. Відповідно до ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку терміном 3 роки не вчинить нового злочину. На ОСОБА_4 покладено обов'язки, передбачені п.п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України. Вироком суду встановлено, що 21 серпня 2013 року о 08-45 год ОСОБА_4, керуючи технічно справним автомобілем «Rover-416», д.н.з. НОМЕР_1, на ділянці автомобільної дороги Т 02-18 Лука-Барська - Ямпіль поблизу с. Рів Жмеринського району Вінницької області порушив п.п. 14.2-в, 14.2-г ПДР України, внаслідок чого допустив зіткнення керованого ним автомобіля із автомобілем ВАЗ-2106, д.н.з. НОМЕР_2. Внаслідок зіткнення водій автомобіля ВАЗ-2106, д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_5 та пасажир ОСОБА_6 загинули, а пасажир ОСОБА_3, яка в момент зіткнення знаходилась на задньому сидінні автомобіля ВАЗ-2106, згідно з висновком експерта №167, розпочатого 27 серпня 2013 року та закінченого 17 жовтня 2013 року, отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому лобної кістки, кісток носа, верхньої щелепи з забоєм головного мозку та контузією обох очей; перелом правого стегна - наслідок дії тупих твердих предметів та належать до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння. Порушення вимог п.п.14.2-в, 14-6-г ПДР України ОСОБА_4 знаходяться в причинному зв'язку із наслідками. (а.с. 5-8)

Частиною 4 статті 61 ЦПК України визначено, що вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Позивачкою ОСОБА_3 надано розписку, в якій вона зазначає, що не має до водія ОСОБА_4 претензій по факту ДТП, яка сталася 21 серпня 2013 року, в результаті якої загинув її дядько ОСОБА_5 Претензії майнового характеру до водія ОСОБА_4 пред'являтися не будуть, а будуть пред'являтися до страхової компанії (а.с. 121)

З нотаріально засвідченої заяви ОСОБА_3 від 22 березня 2014 року (а.с.120), адресованої апеляційному суду Вінницької області, вбачається, що ОСОБА_4, причетним до ДТП, що сталася 21 серпня 2013 року поблизу м. Жмеринка за участю автомобілів ВАЗ-2106 і Rover-416, відшкодовані їм матеріальні і моральні збитки в повному обсязі (окрім тих, які має відшкодувати страхова компанія) претензій до нього з їх боку - не має. Також повідомляє, що ОСОБА_4 та його родина надалі продовжує надавати посильну допомогу і піклується за їх долею та долею їх дітей.

Згідно з копіями виписок із медичних карт амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, вона перебувала на лікуванні з 21 серпня 2013 року по 12 грудня 2013 року, з 20 січня 2015 року по 29 січня 2015 року, з 01 липня 2015 року по 10 липня 2015 року (а.с. 10, 11, 23, 24, 25). Окрім того, 13 грудня 2013 року на позивачку ОСОБА_3 було заведено медичну карту амбулаторного хворого №8971 (а.с. 29-32), відповідно до яких вона проходила лікування внаслідок отриманих від ДТП травм.

З копій листків непрацездатності вбачається, що позивачка у періоди з 21 серпня 2013 року по 18 вересня 2013 року (а.с. 13), з 19 вересня 2013 року по 16 жовтня 2013 року, з 17 жовтня 2013 року по 06 листопада 2013 року, з 07 листопада 2013 року по 17 листопада 2013 року (а.с. 14), з 18 листопада 2013 року по 12 грудня 2013 року (а.с. 15) з 13 грудня 2013 року по 17 грудня 2013 року, 18 грудня 2013 року по 06 січня 2013 року, з 07 січня 2014 року по 26 січня 2014 року, з 27 січня 2014 року по 14 лютого 2014 року (а.с. 16), з 15 лютого 2014 року по 06 березня 2014 року, з 07 березня 2014 року по 26 березня 2014 року, з 27 березня 2014 року по 01 квітня 2014 року (а.с. 17) перебувала на лікарняному та була звільнена від роботи. Вказані періоди непрацездатності позивачці були 100% оплачені, що також видно із вказаних листків непрацездатності.

Відповідно до копії рішення МСЕК від 01 квітня 2014 року ОСОБА_3 рекомендована праця без шуму та вібрації. (а.с. 33)

З копій довідок до акта огляду медико-соціальною експертною комісією позивачці ОСОБА_3 встановлено третю групу інвалідності загального захворювання терміном до 01 травня 2016 року (а.с 34), який продовжено до 01 травня 2017 року (а.с. 35) та до 01 червня 2018 року (а.с. 101)

Відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи №43, розпочатої 14 березня 2017 року та закінченої 17 липня 2017 року (а.с. 83-88) у ОСОБА_3 мали місце тілесні ушкодження: важка відкрита черепно-мозкова травма - відкритий перелом кісток черепа (лобної та решітчастої кісток зі значним зміщенням, всіх стінок обох лобних пазух, верхньої щелепи по Ле ФОР ІІІ - латеральної стінки правої гайморової пазухи, латеральної пластини криловидного відростка зліва, великого крила клиновидної кістки зліва, носової перетинки, носових кісточок), забій головного мозку легкого ступеню, забиті рани в лобній ділянці голови, верхньої повіки правого ока, гематома в ділянці лівого ока, контузія (забій) обох очей, а також закритий внутрішньо-суглобний перелом правої стегнової кістки в нижній третині зі зміщенням. На даний час у ОСОБА_3 наявні окремі вогнищеві симптоми порушень з боку центральної нервової системи, а також порушення функцій правої нижньої кінцівки - помірне обмеження рухів (контурів) в правому колінному суглобі. Вказані залишкові явища з боку центральної нервової системи і опорно-рухової системи у ОСОБА_3 знаходиться в причинному зв'язку з перенесеною черепно-мозковою травмою та закритим внутрішньо-суглобовим переломом правої стегнової кістки в нижній третині, отриманими під час дорожньо-транспортної пригоди 21 серпня 2013 року і становить в сукупності 40% стійкої втрати загальної працездатності (з застосуванням ст. 3 «в», 147 «а» «Таблицы процентов утраты общей трудоспособности в результате различных травм» Инструкции Министерства Финансов СССР «О порядке организации и проведения врачебно-страховой экспертизы» №2 от 08.01.1986 г.). Професійна працездатність у ОСОБА_3, як вчителя, втрачена на 60%, оскільки вона може продовжувати роботу за своєю професією, але при деяких змінах умов праці, або за іншою професією, але з більшою напругою (із застосуванням п. 10.5 «Додатку» до «правил проведення комісійних судово-медичних експертиз в бюро судово-медичних експертиз», затверджених наказом МОЗ України №6 від 17 січня 1995 року. З приводу зазначених залишкових явищ порушень центральної нервової і опорно-рухової систем ОСОБА_3 комісією МСЕК її було визнано інвалідом ІІІ групи з 01 квітня 2014 року. Враховуючи відсутність відображення у медичних документах позитивної динаміки стану здоров'я, судово-медична експертна комісія вважає, що зазначений розмір втрати загальної і професійної працездатності у ОСОБА_3 мав місце з моменту встановлення інвалідності до теперішнього часу. Враховуючи викладене, ОСОБА_3 підлягає наступному обстеженню експертною комісією не раніше, ніж через три роки.

Відповідно до копії трудової книжки позивачки ОСОБА_3 (а.с. 18-19, 131-132) вона з 03 грудня 1998 року по 16 травня 2002 року працювала вчителем початкових класів Будецької ЗОШ І-ІІ ступенів, з 16 травня 2002 року по 31 серпня 2015 року працювала вчителем української мови та літератури цієї ж школи; 31 серпня 2015 року звільнена у порядку переводу на посаду вчителя початкових класів ЗОШ І-ІІІ ступенів м. Жмеринка та з 01 вересня 2015 року до теперішнього часу працює вчителем початкових класів ЗОШ І-ІІІ ступенів №3 м. Жмеринка. Ці відомості також підтверджуються довідками відділу освіти Жмеринської районної державної адміністрації №545 від 07 червня 2016 року (а.с. 20) та ЗОШ І-ІІІ ступенів №3 від 26 жовтня 2017 року №192 (а.с. 110).

ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище ОСОБА_3.) у 1996 році отримала диплом молодшого спеціаліста за спеціальністю «Початкове навчання» (а.с. 108), о у 2002 році отримала диплом спеціаліста за спеціальністю «Педагогика і методика середньої освіти. Українська мова та література». (а.с. 107)

11 листопада 2010 року ОСОБА_3 зареєструвала шлюб із ОСОБА_11 та змінила прізвище на «ОСОБА_3» (а.с. 109

Відповідно до наказу №19 від 16 травня 2002 року (а.с. 133) ОСОБА_3, вчителя початкових класів Будецької СЗШ І-ІІ ступенів, на підставі її заяви (а.с. 134), переведено на посаду вчителя української мови та літератури цієї ж школи 16 травня 2002 року.

27 серпня 2015 року ОСОБА_3 подала до відділу освіти Жмеринської РДА письмову заяву (а.с. 140) в якій просила звільнити її з роботи 31 серпня 2015 року в порядку переведення на посаду вчителя початкових класів у ЗОШ №3 м. Жмеринка.

Управління освіти Жмеринської міської ради надало лист №822 від 25 серпня 2015 року (а.с. 141) начальнику відділу освіти Жмеринської РДА Цимбал І.В. про не заперечення щодо прийняття на роботу в порядку переведення вчителя української мови та літератури Будецької ЗОШ І-ІІ ступенів ОСОБА_3 на посаду вчителя початкових класів ЗОШ І-ІІІ ступенів №3 м. Жмеринки.

Наказом відділу освіти Жмеринської РДА №182-к від 27 серпня 2015 року (а.с. 139) ОСОБА_3, вчителя української мови та літератури Будецької ЗОШ І-ІІ ступенів, звільнено з роботи 31 серпня 2015 року у порядку переведення на посаду вчителя початкових класів ЗОШ І-ІІІ ступенів №3 м. Жмеринка, п. 5 ст. 36 КЗпП України.

З копії наказу №57-к/тр ЗОШ І-ІІІ ступенів №3 м. Жмеринка від 31 серпня 2015 року ОСОБА_3 прийнято з 01 вересня 2015 року вчителем початкових класів ЗОШ І-ІІІ ступенів №3 в порядку переведення з Будецької ЗОШ І-ІІ ступенів. (а.с. 130)

Відповідно до довідок відділу освіти Жмеринської РДА №№ 530, 531, 532 від 31 жовтня 2017 року (а.с. 142, 143, 144) ОСОБА_3 за жовтень-грудень 2013 року на посаді вчителя отримала дохід в розмірі 9548,22 грн., за період з січня 2014 року по грудень 2017 року на посаді вчителя отримала дохід в розмірі 38458,98 грн., за період з січня 2015 року по серпень 2015 року на посаді вчителя отримала дохід в розмірі 27900,69 грн.

Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДФС України про суми виплачених доходів від 01 листопада 2017 року (а.с. 127) наданих Жмеринською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Вінницькій області, дохід ОСОБА_3 у вигляді заробітної плати у 4 кварталі 2013 року склав 11303,94 грн., у 1 кварталі 2014 року склав 6365,48 грн., у 2 кварталі 2014 року склав 14791,14 грн., у 3 кварталі 2014 року склав 9432,14 грн., у 4 кварталі 2014 року склав 9750,93 грн. та 4439,43 грн., у 1 кварталі 2015 року склав 2004,65 грн. та 9524,18 грн., у 2 кварталі 2015 року склав 4273,47 грн. та 17254,54 грн., у 3 кварталі 2015 року склав 364,54 грн., 3312,56 грн. та 1121,97 грн., у 4 кварталі 2015 року склав 11356,00 грн., у 1 кварталі 2016 року склав 4042,50 грн. та 7456,70 грн., у 2 кварталі 2016 року склав 19078,35 грн., у 3 кварталі 2016 року склав 4145,55 грн. та 3861,87 грн., у 4 кварталі 2016 року склав 8405,44 грн. та 4671,33 грн., у 1 кварталі 2017 року склав 12748,10 грн. та 5526,74 грн., у 2 кварталі 2017 року склав 9995,83 грн. та 24163,69 грн.

Статтею 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Згідно із частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до статті 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Ця норма збігається із правилом частини третьої статті 22 ЦК України, яка також передбачає, що збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

З аналізу вищенаведених цивільно-правових норм можна зробити висновок, що особа, якій заподіяно шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, має право вимагати від фізичної або юридичної особи, яка завдала такої шкоди, відшкодування заробітку (доходу), втраченого ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності.

Особливістю шкоди, яка завдана здоров'ю є те, що вона не може бути відшкодована у натурі та оцінена в грошовому еквіваленті. І тому об'єктом відшкодування є не зазначена шкода, а лише майнові втрати, що зазнала фізична особа внаслідок завдання такої шкоди.

Шкода, яка підлягає відшкодуванню за правилами статті 1195 ЦК України, поділяється на дві складові: 1) заробіток (дохід), втрачений потерпілим внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності. Шкода у вигляді втраченого заробітку (доходу) визначається з урахуванням двох факторів, а саме: а) середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого до каліцтва або іншого ушкодження здоров'я; б) ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності; 2) додаткові витрати, пов'язані із завданням шкоди здоров'ю. Тобто, слід доводити наявність причинно-наслідкового зв'язку не тільки між протиправним діянням та каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, а й причинно-наслідковий зв'язок між даними ушкодженнями здоров'я та зазначеними майновими втратами.

Відповідно до ч.ч. 3 і 4 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі

Таким чином в судовому засіданні встановлено, що позивачка ОСОБА_3 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 21 серпня 2013 року отримала тілесні ушкодження, внаслідок яких їй було встановлено третю групу інвалідності. Разом із тим, судом встановлено, що позивачка після події ДТП і до 2015 року продовжувала працювати вчителем української мови та літератури у Будецькій ЗОШ І-ІІ ступенів, і лише у 2015 році за її заявою її було переведено на роботу на посаду вчителя початкових класів ЗОШ І-ІІІ ступенів №3 м. Жмеринка. При цьому причини такого переведення були зазначені як загальні, а не через її стан здоров'я. Ні позивачкою, ні її представником не надано суду доказів на підтвердження того, що через каліцтво позивачки вона вимушена була менше працювати, що в свою чергу вплинуло на її заробіток (дохід), як і не надано доказів того, що дохід позивачки зменшився внаслідок її каліцтва порівняно із тим доходом, який вона отримувала до такого каліцтва. Також стороною позивача не доведено факту, що посада вчителя початкових класів є нижче оплачуваною від посади вчителя української мови та літератури.

На підставі викладеного суд прийшов до висновку, що позивачкою не доведено наявності причинно-наслідкового зв'язку між ушкодженням її здоров'я і зменшенням професійної працездатності, та втрати заробітку (доходу). А тому суд не приймає до уваги викладені нею у позовній заяві та озвучені у судовому засіданні її представником підстави позову, в задоволенні якого слід відмовити.

Відповідно до ч. 4 ст. 88 ЦПК України судові витратити в розмірі 3059 грн слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 22, 1166, 1195 ЦПК України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57, 58, 60, 79, 85 ч.1, 88, 212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

В позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування втраченого заробітку внаслідок зменшення професійної працездатності - відмовити.

Судові витрати в розмірі 3059 грн віднести на рахунок держави.

На рішення може бути подана апеляція до Апеляційного суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд на протязі десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий К.Шепель