Справа №: 343/1090/17
Провадження №: 2/0343/518/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 серпня 2017 року м. Долина
Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:
головуючого судді - Андрусіва І. М.,
з участю: секретаря судових засідань - Височанської О.З.,
адвоката - Андрійовича Я.Ф.,
розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,-
Свої вимоги мотивує тим, що відповідач наніс йому тілесні ушкодження у вигляді: забійної поверхневої рани в тімяній ділянці зліва; в ділянці обличчя садна, крововиливу під слизову оболонку верхньої губи з травматичним набряком м»яких тканин; забійної поверхневої рани в ділянці лівого ліктьового суглоба; садна в ділянках грудної клітки по задній поверхні та передньої черевної стінки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, та перелому кісток носа без зміщення і без порушення функції носового дихання, що відносяться до легких ушкоджень, що викликали короткочасний розлад здоров»я. За вчинення зазначеного вище злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, вироком Долинського районного суду Івано-Франківської області від 23 січня 2017 року у справі № 343/2052/16-к відповідача визнано винним та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 гривень.
Своїми неправомірними суспільно-небезпечними діями відповідачем завдано йому матеріальну і моральну шкоду. Матеріальна шкода полягає у спричиненні відповідачем тілесних ушкоджень, в результаті чого він з 26 травня 2016 року до 17 червня 2016 року знаходився на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні Долинської центральної районної лікарні. За час лікування поніс витрат на суму 3263,80 гривень. Крім цього, витратив значні кошти на придбання медикаментів, а також на проходження комп'ютерної томографії, всього на загальну суму 2332,10 гривень. Таким чином, на своє лікування потратив 5595,90 гривень. Під час лікування був змушений їздити на консультації та на комп'ютерну томографію в м.Івано-Франківськ, а також дотримуватись покращеного харчування для реабілітації, зміцнення організму, відновлення сил та відповідного одужання, у зв»язку із чим також потратив значні кошти. Знаходячись на стаціонарному лікуванні, не мав можливості працювати на роботі та належним чином утримувати домашнє селянське господарство. В результаті чого, сім"я була позбавлена фінансового та матеріального забезпечення з його боку.
Завдану йому матеріальну і моральну шкоду, відповідачем не відшкодовано, участі у його одужанні він не брав, що стало причиною звернення до суду з даним позовом.
Представник позивача - адвокат Андрійович Я.Ф. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та додатково просив стягнути на користь позивача 2620 гривень витрат за надання правової допомоги в кримінальному провадженні.
Відповідач в судове засідання на повторний виклик не з'явився, хоч про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно, у встановленому законом порядку, про що свідчать повідомлення про вручення та оголошення в газеті "Галичина" від 25.07.2017 року №52(5302).
Дослідивши та оцінивши всі здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що дану справу можна розглянути в порядку заочного провадження, а позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Суд встановив, що вироком Долинського районного суду Івано-Франківської області від 23 січня 2017 року, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 Кримінального кодексу України, та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в грошовому виразі становить 850 грн. (а.с. 8).
Відповідно до ч.1, 4 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно до п.2 постанови Пленуму ВСУ "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27.03.1992 р. № 6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи.
Таким чином, оскільки вироком суду встановлено, що злочинними діями відповідача, позивачу заподіяно матеріальну та моральну шкоду, ця обставина є обов»язковою для суду при розгляді даної справи.
Статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
З даних копії з історії хвороби стаціонарного хворого №3246, виданого Долинською ЦРЛ, вбачається, що ОСОБА_3 знаходився на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні з 26 травня по 17 червня 2016 року з діагнозом: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забій носа (а.с. 9).
У відповідності до довідки №50 від 12.07.2016 року, виданоної лікуючим лікарем Долинської ЦРЛ, встановлено, що ОСОБА_3, знаходячись на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні з 26 травня по 17 червня 2016 року, отримав лікування за власні кошти (а.с.10).
Відповідно до наявних в матеріалах справи доказів позивач на придбання ліків та проїзд до лікарні в м. Івано-Франківськ поніс 5659,90 гривень матеріальних витрат (а.с.9-18), які підлягають стягненню з відповідача, а відтак позовні вимоги в цій частині слід задовольнити.
З приводу відшкодування моральної шкоди суд вважає за необхідне вказати наступне.
Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, що полягає у душевних стражданнях яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в іншій спосіб, незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно із ч. 1 ст.ст. 1167, 1168 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.
Пунктами 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках,час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, тощо.
Моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати у повному обсязі, оскільки не має (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь- яка компенсація моральної шкоди не є (і не може бути) адекватною дійсним стражданням, тому будь - який її розмір може мати суто умовний вираз.
При вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обов»язковому з»ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв»язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з»ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому моральну шкоду та чим він при цьому керувався, а також інші обставини, які мають значення для вирішення спору.
Аналізуючи викладене, суд вважає встановленим заподіяння позивачу моральної шкоди, через ушкодження його здоров'я відповідачем, зміну нормального перебігу його життя та перенесені вказані вище психологічні переживання, відповідальність за які суд покладає на відповідача і з урахуванням розумності та справедливості визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з останнього в сумі 25 000,00 грн. Факту доведеності заподіяння моральної шкоди позивачеві на суму 40 000,00 грн. суд не встановив, а тому позовна вимога в цій частині підлягає до часткового задоволення
Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Таким чином, з відповідача на користь ОСОБА_3 слід стягнути 2500,00 гривень витрат на правову допомогу адвоката згідно квитанції,однак не підлягає до задоволення сума 2620 гривень,оскільки дані кошти були оплачені позивачем адвокату за надання правової допомоги в кримінальному провадженні та 650,00 грн. сплаченого судового збору та 180,00 грн. витрат за оголошення в газеті про розгляд справи.
На підставі наведенного та керуючись ст.ст. 22, 23, 1166-1168, 1195 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 60, 61, 88, 212-215, 218, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Позов задовольнити частково.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка має бути подана не пізніше 10 (десяти) днів з дня отримання ним копії заочного рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подачі апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Долинський районний суд.

Суддя:

Повне рішення суду виготовлено: 08.08.2017 року