Справа № 161/5144/17 Головуючий у 1 інстанції: Плахтій І.Б.
Провадження № 22-ц/773/1079/17 Категорія: 30 Доповідач: Грушицький А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Грушицького А.І.,

суддів Киці С.І., Шевчук Л.Я.,

з участю секретаря Черняк О.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Вакуліча В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до приватного акціонерного товариства «Спільне українсько-словацьке підприємство «Теріхем-Луцьк» про відшкодування шкоди, завданої трудовим каліцтвом за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_3 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 червня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 червня 2017 року позов задоволено частково.

Постановлено стягнути з ПрАТ «Українсько-Словацьке Підприємство «Теріхем-Луцьк» в користь ОСОБА_3 20000 грн. у відшкодування моральної шкоди, а також в дохід держави 1600 грн. судового збору.

Не погоджуючись з даним рішенням позивач ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 червня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав з підстав в ній зазначених.

Представник відповідача Вакуліч В.В. апеляційну скаргу не визнав.

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду даної справи.

Заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Задовольняючи частково позов суд першої інстанції виходив з того, що позивач під час виконання трудових обов'язків отримав ушкодження здоров'я, внаслідок чого йому було заподіяну моральну шкоду, що підлягає до відшкодування відповідачем грошовими коштами в сумі 20000 грн.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим в судовому засіданні обставинам справи, нормам матеріального та процесуального права.

Судом встановлено, що 4 лютого 2011 року позивач прийнятий на ПрАТ «Спільне українсько-словацьке підприємство «Теріхем-Луцьк» машиністом екструдера 4 розряду у виробництво пакувальних поліпропіленових плівок (а.с. 9).

18 серпня 2011 року о 23 год. 00 хв. позивач приступив до виконання трудових обов'язків. Приблизно о 23 год. 20 хв. стався черговий обрив. При заправці плівки, ОСОБА_3 витягнув плівку, зрізану ОСОБА_4, перехопив у нього полотно та при спробі провести його через приймальні валки не побачив, що прижимний валок не був відведений, внаслідок чого між валки затягнуло його ліву руку. Почувши крик, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 нажали кнопку аварійної зупинки та звільнили руку потерпілого, піднявши валок. Після цього надали першу медичну допомогу та подзвонили начальнику виробництва ОСОБА_6, який доставив потерпілого в травмпункт Луцької міської лікарні, про що було складено акт № 14 за формою Н-1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом від 25 серпня 2011 року. Як вказано у п. 7 даного акту, основною причиною нещасного випадку є порушення вимог інструкції з охорони праці, супутньою - порушення машиністом екструдера ОСОБА_4, який заміщав майстра зміни, вимог посадової інструкції майстра виробництва пакувальних плівок (а.с. 5, 6).

В п. 4 акту за формою Н-5 розслідування нещасного випадку, що стався 18 серпня 2011 року о 23 год. 20 хв. на ПрАТ СП «Теріхем-Луцьк» від 25 серпня 2011 року зазначено, що технічні та психофізичні причини нещасного випадку відсутні. Організаційною причиною нещасного випадку стало: основна - порушення вимог інструкції з охорони праці № 21-Т, а саме п. 3.10: «Не дозволяється виконувати заправку плівки, чищення, миття валків, ремонтні роботи, якщо при працюючому обладнанні не відведені прижимні валки»; супутня - порушення машиністом екструдера ОСОБА_4, який заміщав майстра зміни, вимог посадової інструкції майстра виробництва пакувальних плівок, а саме п. 2.21: «Забезпечувати безпечне ведення технологічного процесу, експлуатацію обладнання (механізмів), а також безпечну підготовку і завдання обладнання в ремонт» (а.с. 7, 8).

Висновком Луцької МСЕК від 29 березня 2012 року при первинному огляді позивачу встановлено ступінь втрати працездатності у розмірі 40 % втрати працездатності та ІІІ групу інвалідності (а.с. 19).

28 березня 2013 року висновком Луцької МСЕК при повторному огляді позивачу встановлено ступінь втрати працездатності у розмірі 30 % втрати працездатності та ІІІ групу інвалідності (а.с. 20).

30 березня 2014 року висновком Луцької МСЕК при повторно-очному огляді позивачу встановлено ступінь втрати працездатності у розмірі 30 % втрати працездатності та ІІІ групу інвалідності (а.с. 21).

12 квітня 2016 року висновком профпатологічної спеціалізованої МСЕК при повторному огляді позивачу встановлено ступінь втрати працездатності у розмірі 30 % втрати працездатності та ІІІ групу інвалідності у зв'язку з трудовим каліцтвом (а.с. 22).

15 вересня 2011 року ОСОБА_3 взятий на облік у відділенні Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Луцьку (а.с. 23).

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці.

Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників.

Ст. 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи вищезазначені норми матеріального права, встановивши обставини заподіяння позивачеві ушкодження здоров'я при виконанні ним трудових обов'язків, суд першої інстанції зробив правильний висновок про заподіяння позивачеві моральної шкоди.

Такий висновок сторони по справі не оспорюють, позивач не згідний лише з розміром відшкодування.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що визначений судом першої інстанції розмір моральної шкоди занижений та не відповідає моральним і фізичним стражданням, які він переніс внаслідок отриманого трудового каліцтва.

Визначаючи розмір компенсації, що підлягає стягненню на користь позивача у відшкодування моральної шкоди, суд прийняв до уваги ступінь тяжкості травмування, характер та глибину пов'язаних з цим моральних і фізичних страждань, порушення нормального укладу його життя та необхідність докладання для його організації додаткових зусиль.

Враховуючи вимоги розумності та справедливості, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивача 20000 грн. у відшкодування моральної шкоди є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування чи зміни не вбачається.

Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували заподіяння йому моральної шкоди на суму 300000 грн.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 червня 2017 року в даній цивільній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді