АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа № 752/254/17 головуючий у 1-й інстанції: Мирошниченко О.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

7 листопада 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Головачова Я.В.

суддів: Поливач Л.Д., Шахової О.В.

при секретарі Горак Ю.М.

розглянувши в судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державних виконавців відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, заінтересована особа: публічне акціонерне товариство "Банк Столиця", за апеляційною скаргою департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 10 серпня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державних виконавців відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, посилаючись на те, що у відділі примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України знаходилось виконавче провадження про стягнення з нього заборгованості на користь ПАТ "Банк Столиця" у розмірі 26 632 424 грн. 44 коп. (відкрите на підставі виконавчого листа від 18 жовтня 2011 року).

15 травня 2012 року, в рамках виконавчого провадження, державним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 2 663 424 грн. 44 коп. 29 листопада 2016 року постановою старшого державного виконавця накладено арешт на майно боржника та оголошено заборони на його відчуження. 30 листопада 2016 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Вважав такі дії державних виконавців неправомірними, оскільки на момент відкриття виконавчого провадження він тримався під вартою у Київському СІЗО, де знаходився до 15 квітня 2013 року та відповідно не знав про існування виконавчого провадження відносно нього.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просив суд визнати неправомірними та скасувати постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору з боржника від 15 травня 2012 року; про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження від 29 листопада 2016 року; про повернення виконавчого документа стягувачу від 30 листопада 2016 року.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 10 серпня 2017 року скаргу було задоволено. Визнано неправомірною та скасувано постанову про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору від 15 травня 2012 року у виконавчому провадженні № 29940603, яка винесена старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Гречухом О.Я.; визнано неправомірною та скасувано постанову від 29 листопада 2016 року про накладення арешту на майно боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 29940603, яка винесена старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністрества юстиції України Кошкером І.А.; визнано неправомірною та скасувано постанову від 30 листопада 2016 року про поверненян виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні № 29940603, яка винесена старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністрерства юстиції України Кошкером І.А.

У поданій апеляційній скарзі департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції і постановити нову про відмову в задоволенні скарги. Скаржник зазначає, що ОСОБА_1 пропущено процесуальний строк на подання зазначеної скарги; постанови державних виконавців винесені відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження".

Представник департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - Васіна І.О. в суді апеляційної інстанції підтримала апеляційну скаргу з наведених в ній підстав.

Інші особи, які беруть участь у справі, в суд апеляційної інстанції не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином. З урахуванням положень ч. 2 ст. 305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом установлено, що ОСОБА_1 тримався під вартою у Київському СІЗО у період з 2011 року по 15 квітня 2013 року.

21 листопада 2011 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Маєвською Д.В. відкрито виконавче провадження ВП № 29940603 щодо виконання виконавчого листа Голосіївського районного суду м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Банк Столиця" кредитної заборгованості в сумі 26 634 244 грн. 44 коп.

15 травня 2012 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 21 листопада 2011 року винесено постанову про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 2 663 424 грн. 44 коп.

9 серпня 2012 року державним виконавцем Гречухом О.Я. описано майно боржника.

8 листопада 2013 року та 29 листопада 2016 року головним держаним виконавцем відділу примусового виконання рішень виконавчої служби України Гречухом О.Я. накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника ОСОБА_1

30 листопада 2016 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кошнером І.М. виконавчий документ повернуто стягувачу.

Зазначених постанов державних виконавців ОСОБА_1 не отримував.

Постановляючи ухвалу про задоволення скарги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив із того, що боржник не був обізнаний про наявність виконавчого провадження відносно нього, оскільки на момент вчинення виконавчих дій перебував у Київському СІЗО, а тому винесені постанови державних виконавців є такими, що порушують його права та позбавили можливості добровільно виконати рішення суду.

З таким висновком суду погодитися неможливо.

Згідно зі ст. 385 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Як роз`яснено в п. 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 7 лютого 2014 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах", відповідно до ст. 385 ЦПК скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій - у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Також суди повинні враховувати, що коли в законі встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду (наприклад, ст. 26 - оскарження постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, ст. 58 - оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування звіту про оцінку майна (Закону про виконавче провадження), їх перебіг має визначатися за цими нормами, а не за нормами ст. 385 ЦПК.

Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання.

Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз'яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеною скаргою 30 грудня 2016 року, зазначаючи, що дізнався про наявність виконавчого провадження відносно нього з листа Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 7 грудня 2016 року, який він отримав 22 грудня 2016 року.

При постановленні ухвали про задоволення скарги ОСОБА_1, суд першої інстанції не встановив дату з якої слід відраховувати строк на оскарження постанов державних виконавців.

В той же час, копії матеріалів виконавчого провадження № 133/17 від 21 листопада 2011 року містять відомості, що представник ОСОБА_1 - ОСОБА_8 5 листопада 2013 року ознайомлювався з матеріалами виконавчого провадження. (а.с.71)

Крім того, в ході виконавчого провадження було зроблено опис і накладено арешт на належну ОСОБА_1 земельну ділянку, площею 4,6998 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: м. Ірпінь, Київська область.

На підставі постанови державного виконавця про призначення експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 14 вересня 2012 року зроблено висновок про експертну грошову оцінку земельної ділянки боржника від 3 вересня 2013 року. Зазначений висновок був направлений сторонам виконавчого провадження. (а.с.93)

8 жовтня 2013 року ОСОБА_1 особисто отримав вказаний лист з висновком про експертну грошову оцінку земельної ділянки боржника від 3 вересня 2013 року, що підтверджується копією зворотного повідомлення. (а.с.94)

Таким чином, судом першої інстанції належним чином не перевірено зазначені обставини та не надано їм оцінки, а тому колегія суддів приходить до висновку про те, що суд дійшов передчасного висновку про подачу скарги ОСОБА_1 в межах строків встановлених законом.

При цьому, ні подана до суду скарга, ні додатки до неї, також не містять клопотання скаржника про поновлення строку для подання скарги.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 32 ЗУ "Про виконавче провадження" за наявності обставин, що перешкоджають проведенню виконавчих дій (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), або з інших підстав, внаслідок виникнення яких сторони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, виконавець може відкласти проведення виконавчих дій з власної ініціативи або за заявою стягувача чи боржника на строк до 10 робочих днів.

Отже, ОСОБА_1 не був позбавлений можливості звернутися до відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України з заявою про надання йому строку на добровільне виконання рішення суду.

Таким чином, погодитись з постановленою ухвалою неможливо, вона підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України задовольнити частково.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 10 серпня 2017 року скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий Я.В. Головачов

Судді: Л.Д. Поливач

О.В. Шахова