Справа №585/3718/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1167/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

27 липня 2017 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Ткачук С. С.,

суддів - Левченко Т. А. , Семеній Л. І. ,

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 25 травня 2017 року

у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу,

в с т а н о в и л а:

Звернувшись до суду із позовом, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» (далі ПрАТ «Страхова компанія «Уніка») просило суд стягнути з ОСОБА_3 на свою користь в порядку регресу витрати в сумі 8874,32 грн. та судовий збір у розмірі 1378,00 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що 14.11.2015 року на автошляху Р-60 «Кролевець Конотоп Ромни Пирятин» відповідач, керуючи автомобілем марки ВАЗ 2107 з саморобним причепом, перед виїздом не перевірив та не забезпечив кріплення причепу, допустив його відєднання від автомобіля, причеп виїхав на смугу зустрічного руху, де зіткнувся з автомобілем марки ІЖ 2717 під керуванням ОСОБА_4, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Цивільна відповідальність відповідача була застрахована в ПАТ «Страхова компанія «Уніка», яка виплатила потерпілій стороні страхове відшкодування в сумі 8874,32 грн. і має право зворотної вимоги (регресу) до відповідача, оскільки судовим рішенням встановлено, що вказана ДТП сталася з його вини.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 25.05.2017 року, з урахуванням ухвали цього ж суду від 07.06.2017 року про виправлення описки, позов ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» задоволено та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» витрати в сумі 8874,32 грн. та судові витрати в сумі 1378,00 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неповне зясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, а також стягнути з позивача на його користь судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1515,00 грн., за проведення судової автотехнічної експертизи в розмірі 3100,00 грн. та 1500,00 грн. витрат на правову допомогу.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що суд самочинно змінив підстави заявленого ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» позову та неправомірно застосував до спірних правовідносин норми Закону України «Про страхування», в той час як вони регулюються Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Судом не надано належної оцінки його поясненням з приводу знаходження причепу в технічно справному стані перед виїздом, що підтверджує автотехнічна експертиза, а відєднання відбулося внаслідок незадовільного стану дорожнього покриття. Крім того, в постанові, якою відповідача було притягнуто до адмінвідповідальності, зазначено про порушення п. 23.1 ПДР України, в якому мова йде про буксирування, а не про несправність технічного стану обладнання транспортного засобу. Також, вказує, що ним було понесені судові витрати на правову допомогу, які підлягають стягненню з позивача.

В судовому засіданні відповідач підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити. Він підтвердив, що виїхав з дому о 9 годині, вважає, що відчеплення причепу сталося через незадовільний стан дороги.

Представник позивача в судове зсідання не зявився, але про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до норм Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат перейшло право вимоги, яке страхувальник, який отримав страхове відшкодування, мав до особи, відповідальної за завдані збитки, то до ПАТ «Страхова компанія «Уніка» перейшло право вимоги у порядку суброгації, а відтак сума виплаченого страхового відшкодування у розмірі 8874,32 грн. підлягає до стягнення з відповідача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду виходячи з наступного.

Як вбачається із цивільної справи та встановлено судом першої інстанції, що 14.11.2015 року о 09 год. 30 хв. на автошляху Р-60 «Кролевець-Конотоп-Ромни-Пирятин», 113+500 км, сталася ДТП, а саме під час керування ОСОБА_3 автомобілем ВАЗ 2107, номерний знак НОМЕР_1 з саморобним причепом, номерний знак НОМЕР_2, відбулося відєднання вказаного причепа, який виїхав на смугу зустрічного руху, де зіткнувся з автомобілем ІЖ 2717, номерний знак НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_4, який перебував у трудових правовідносинах з ПрАТ «Конотопський хлібокомбінат» та керував службовим автомобілем (а.с. 13,14,18, 21).

Постановою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 16.12.2015 року ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. Також зазначено, що водій ОСОБА_3 перед виїздом не перевірив та не забезпечив надійного кріплення причепу, допустив його відєднання від автомобіля, причеп виїхав на смугу зустрічного руху, де зіткнувся з автомобілем під керуванням ОСОБА_4, внаслідок чого автомобіль останнього та причеп отримали механічні пошкодження, чим порушив п. 23.1 ПДР України (а.с. 21).

Як зазначено у цій постанові правопорушник в судому засіданні вину визнав повністю.

Дана постанова відповідачем не оскаржена.

Згідно адміністративного матеріалу на гр. ОСОБА_3, на підставі якого було прийнято постанову про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, у своїх поясненнях відповідач зазначає обставини відчеплення причепу «внаслідок вібрації випадіння шплінту та відкручення вінту» в тягово-зчіпленому пристрою причепу. У відповіді, що сприяло порушенню ПДР вказав незадовільний стан дороги.

Доказів про технічний стан покриття ділянці автошляху, на якій відбулось ДТП, матеріали справи не містять.

У протоколі про адміністративне правопорушення, складеного 23.11.2015р. о 14 годині працівником Роменського ВП ГУНП в Сумській області, зазначено, що водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_4, перед виїздом не перевірив та не забезпечив надійного кріплення причепу, допустив відєднання причепу, який виїхав на зустрічну смугу, де зіткнувся з автомобілем ІЖ 2717, р.н.ВМ 6768 АВ під керуванням ОСОБА_4, чим порушив п.23.1 ПДР. Даний протокол підписаний відповідачем без зауважень.

Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України постанова про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань, чи мали ці дії та чи вчинені вони цією особою.

У п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009р. №14 «Про судове рішення у цивільній справі» визначено, що відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено ви¬ рок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обовязкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішу¬ вати питання лише про розмір відшкодування. Інші прийняті в рамках кримінальної справи чи справи про адміністративне правопорушення по¬ станови оцінюються судом згідно з положеннями статті 212 ЦПК. На підтвердження висновку суду щодо розміру відшкодування збитків у рішенні, крім посилання на вирок у кримінальній справі чи постанову у справі про адміністративне пра¬вопорушення, необхідно також зазначати докази, подані сторонами при розгляді цивільної справи (наприклад, врахування матеріального станови¬ ща відповідача або вини потерпілого). Оскільки обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адмі¬ністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ лише в тому разі, коли в них беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, чи їх правонаступники (частина третя статті 61 ЦПК), то в інших випадках ці обставини вста¬новлюються на загальних підставах.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3, як власника саморобного причепу, номерний знак НОМЕР_2, була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» відповідно до полісу №АЕ/4630726, термін дії якого було встановлено з 17.09.2015 року до 16.09.2016 року (а.с.23).

18.03.2016 року ПрАТ «Конотопський хлібокомбінат» звернулося до ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» із заявою про виплату матеріального збитку завданого пошкодженням автомобіля ІЖ 2717, номерний знак НОМЕР_3, внаслідок ДТП, на підставі якої було складено страховий акт №00180651 від 29.03.2016 року та розраховано суму страхового відшкодування у розмірі 8874,32 грн., яку було виплачено ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» потерпілій стороні 05.04.2016 року (а.с. 9, 20, 31).

07.06.2016 року на адресу ОСОБА_3 було направлено претензію з вимогою компенсувати у місячний термін суму страхового відшкодування в розмірі 8874,32 грн., виплачену ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» (а.с. 29 30), яка не була задоволена відповідачем.

По справі проведена судова автотехнічна експертиза з метою виявлення несправностей в тягово-зчіпному пристрої причепу, за результатами якої після проведення дослідження експертом 28.02.2017р. на період проведення експертного огляду тягово-зчіплений пристрій знаходився у працездатному стані, при якому в ньому технічних несправностей, які могли впливати на його працездатність, в т.ч. призвели до аварійного його розєднання, при відповідному його зчеплені, методами, що зазначені у дослідній частині даного питання, не виявлено.

За приписами пункту 23.1 Правил дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. N 1306 із змінами, недотримання якого покладено в основу для притягнення відповідача до адміністративної відповідальності, передбачено, що буксирування повинно виконуватися механічним транспортним засобом без причепа і з технічно справними зчіпними пристроями як у буксированого транспортного засобу, так і у транспортного засобу, що буксирує.

Окрім того, пунктами 2.3. цих Правил передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний: перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу.

Відповідно до ст.38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» п.38.1.1 г страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регрес ний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу, існуючим Правилам дорожнього руху.

Вирішуючи спір суд першої інстанції правильно виходив з того, що власник транспортного засобу, здійснюючи буксування та експлуатацію транспортного засобу не забезпечив технічно справний зчіпний пристрій на причепі, який буксував, що свідчать про невідповідність технічного стану причіпного обладнання причепу в момент його експлуатації відповідачем, та дає підстави страховику для регресної вимоги до нього, як винної особи у дорожньо-транспортній пригоді внаслідок невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим Правилам дорожнього руху. Суд обґрунтовано не прийняв до уваги висновки проведеної судової автотехнічної експертизи, оскільки ці висновки не спростовують обставин за яких відбулось відчеплення причепу, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Щодо заперечень відповідача по причинам відчеплення причепу через випадіння шплінту та відкручення вінту в причіпному пристрої внаслідок незадовільного стану покриття автошляху під час його руху, колегія суддів визнає такими, що не знайшло свого підтвердження в судому засіданні, оскільки останнім не було надано відповідно д ст.ст.10,60 ЦПК України належних доказів в підтвердження своїх заперечень на позов.

Висновки суду першої інстанції стосовно кваліфікації заявленої вимоги як вимоги, заявленої у порядку суброгації є помилковими, але це не вплинуло на правильність вирішення спору по суті і тому доводи апеляційної скарги з цього приводу не заслуговують уваги.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ураховуючи викладене, колегія суддів визнає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування чи зміни ухваленого рішення. Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 25 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: