Справа № 489/5915/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2017 р. Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого - судді Губницького Д.Г., при секретарі Наумкіній І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «Науково-виробничий комплекс» газотурбобудування «Зоря» - «Машпроект» про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 р. ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом який обґрунтував тим, що його звільнено наказом № 2322-08-к від 31 жовтня 2016 р. з посади техніка з митних операцій відділу імпортної логістики у звязку зі скороченням штату працівників незаконно.

Вважає, що скорочення штату працівників не може бути підставою для звільнення, оскільки в переліку штатних одиниць згідно додатку 2 наказу № 225 від 22 липня 2016р., які підлягають скороченню 31 жовтня 2016р., не містять штатної одиниці техніка з митних операцій.

Відтак, просив поновити його на роботі на посаді техніка з митних операцій відділу імпортної логістики, а також уточнивши вимоги просив стягнути на свою користь заробітну плату за час вимушеного прогулу 4692,82 грн., заробітну плату за час вимушеного прогулу з 01 листопада 2016 р. і по день поновлення на роботі, стягнути компенсацію моральної шкоди, 5000 грн., допустити негайне виконання рішення про поновлення на роботі.

Крім того, в поясненнях від 12 квітня 2017 р. зауважував на незаконність надання переваги ОСОБА_2 при зворотному прийнятті на роботу до відділу логістики на посаду економіста зі збуту після скорочення з огляду на відсутність відповідної освіти.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача просив позов залишити без задоволення.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.

Позивач перебував у трудових відносинах із державним підприємством «Науково-виробничий комплекс» газотурбобудування «Зоря» -«Машпроект», обіймав з вересня 2013 р. посаду техніка з митних операцій відділу імпортної логістики.

Наказом генерального директора від 22 липня 2016 р. «Про оптимізацію структури управління служби директора по закупкам» № 225, з метою оптимізації структури управління ДП НВКГ «Зоря» - «Машпроект», керуючись статтею 64 Господарського кодексу України, пунктом 6, відповідачем прийнято рішення про скорочення штатних одиниць в службі директора із закупівель відповідно до додатку № 2 (а.с.79-84).

Наказом №227 від 26 липня 2017 р. додаток №2 до наказу №225 було викладений в редакції із зазначенням посади позивача (а.с. 85-87).

Оригінали наказів №225, 227 були надані представником відповідача суду для огляду.

05 серпня 2016 р. позивач ОСОБА_1, був попереджений про скорочення штатної одиниці техніка по митним операціям, яка підлягала скороченню 31 жовтня 2016р., про що свідчить його підпис з датою ознайомлення 05 серпня 2016 р. Даним попередженням зазначено, що на підставі ч. 1 ст. 49-2 КЗпП України, у разі неможливості перевести працівника (ОСОБА_1Є.) на іншу роботу, трудовий договір з ним буде розірвано на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України в звязку зі скороченням штату не раніше ніж через два місяці з моменту ознайомлення працівника з даним попередженням, на підставі ч. 2 ст. 492 КЗпП України, запропоновано перехід на іншу роботу, виходячи з наявних вакансій (згідно додатку) (а.с.89-103).

Згоду на звільнення позивача надав 28 жовтня 2016 р. цеховий профспілковий комітет (а.с.105)

Рішенням, оформленим протоколом № 76 від 03 серпня 2016 р., комісія з розглядання переважного права залишення на роботі визначила,що оскільки скорочується лише одна посада то питання про переважне право не розглядається (а.с.88).

Наказом № 2322-08-к від 31 жовтня 2016р. ОСОБА_1Є, звільнено з посади техніка з митних операцій відділу імпортної логістики 31 жовтня 2016 р. у звязку з скороченням штату працівників (п. 1 ст. 40 КЗпП України).

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», розглядаючи трудові спори, повязані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП, суди зобовязані зясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в реорганізації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо зміни в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноваженим ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне звільнення.

У відповідності до ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

Зі змісту наказів №225, 227 з додатками випливає, що масове, а не індивідуальне щодо позивача, скорочення штату, у звязку з чим позивача було звільнено, відбулося з метою оптимізації структури управління підприємства. Наслідком оптимізації було як скорочення штатних одиниць в відділі імпортної логістики, так і укрупнення відділу логістики за рахунок переміщення частини працівників.

Посилання в судовому засіданні позивача на співробітників ОСОБА_3, ОСОБА_2, (перший переведений до новоствореного відділу логістики економістом зі збуту, друга після звільнення через скорочення одразу прийнята на роботу в новоутворений відділ) при тому що він міг виконувати таку роботу за фахом освіти «економіст», суд не приймає, оскільки усні пояснення не є уточнення підстав позовів.

Крім того, при проведенні звільнення власник або уповноважений ним орган вправі в межах однорідних професій і посад провести перестановку (перегрупування) працівників і перевести більш кваліфікованого працівника, посада якого скорочується, з його згоди на іншу посаду, звільнивши з неї з цих підстав менш кваліфікованого працівника (абз. 4 п. 19 тієї постанови Пленуму Верховного Суду України).

З наданих суду документів вбачається, що ОСОБА_3 має більший досвід роботи після набуття відповідної освіти, його посадові обовязки не є тотожними посадовим обовязкам, що виконував позивач. Так, представник відповідача зауважила, що до посадових обовязків відповідача входило в основному проведення простих операцій з митного імпортного оформлення, а посада яку займає ОСОБА_3 присвячена експортній діяльності.

Твердження позивача про його право за освітою зайняти одиницю економіста зі збуту в відділі логістики замість ОСОБА_2 суд відхиляє, оскільки, власник на власний розсуд приймає на роботу працівників виходячи з рівня їх кваліфікації, а позивач не довів наявність кваліфікації яку потрібно мати обіймаючи посаду аналогічній тій, що обіймає економіст ОСОБА_2 (а.с.140-147, 148-156).

З огляду на наведене, підстави зазначені позивачем не підтвердилися посада, яку він займав, дійсно підлягала скороченню, при його звільнення дотримані вимоги законодавства, в частині попередження не менше ніж за два місяці до запланованого звільнення, та виконано вимоги щодо пропонування працівникові іншої роботи, а також надання дозволу цехового комітету профспілки цеху щодо його звільнення.

За таких обставин позов в частині поновлення на роботі, а також в решти частин, які є похідними, задоволенню не підлягає..

Керуючись ст. 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - в тому ж порядку і в той самий строк, який обраховується з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.Г. Губницький