АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22ц/790/3874/17 Головуючий 1 інстанції
Справа № 639/6447/16ц ОСОБА_1
Категорія: інші Доповідач Хорошевський О.М.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого, судді - Хорошевського О.М.

суддів: Кіся П.В.,

ОСОБА_2

за участю секретаря - Брулевича В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 18 квітня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Харківській області, Департаменту державної реєстрації, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції», ОСОБА_6 про визнання неправомірними дій, рішень субєкта владних повноважень та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2016 року представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 звернувся з позовом до ПН ХМНО ОСОБА_5, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Харківській області, Департаменту державної реєстрації, після уточнення якого просив визнати неправомірними дії ПН ХМНО ОСОБА_5, яка діє як спеціальний субєкт та здійснює функції державного реєстратора, що мали місце 20.07.2016 року при здійсненні реєстрації права власності за ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» на трикімнатну квартиру, загальною площею 65,5 кв.м, житловою площею 38,5 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, яка раніше належала ОСОБА_3; скасувати рішення ПН ХМНО ОСОБА_5 № 30555455 від 20.07.2016 року, відповідно до якого зареєстровано право власності на трикімнатну квартиру, загальною площею 65,5 кв.м, житловою площею 38,5 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 за ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції»; зобовязати ПН ХМНО ОСОБА_5, Департамент державної реєстрації, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Харківській області поновити запис про реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на трикімнатну квартиру, загальною площею 65,5 кв.м, житловою площею 38,5 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову зазначає, що 25.07.2007 року між позивачем та ВАТ «Кредобанк» укладено кредитний договір № Ф2176/11-06, відповідно до умов якого Банк надав, а позичальник отримала кредит у розмірі 237350 грн., який зобовязалася повернути у строк до 24.07.2027 року.

У якості забезпечення виконання зобовязань за укладеним кредитним договором було укладено договір іпотеки, предметом якого є нерухоме майно, а саме: трикімнатна квартира, загальною площею 65,5 кв.м, житловою площею 38,5 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, та яка належить іпотекодавцеві на праві власності на підставі договору купівлі-продажу.

До 2012 року ОСОБА_3 сплачувала кредит та відсотки за вказаним кредитним договором. Однак, приблизно у березні 2012 року позивач отримала лист від ТОВ «ФК «Приватні інвестиції», зі змісту якого позивач зрозуміла, що її кредит було продано. У відповіді на вказаний лист позивач запропонувала ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» надати їй докази переходу прав вимоги, проте таких доказів їй надано не було.

15.08.2016 року позивач, звернувшись до нотаріуса ОСОБА_7, дізналася про те, що право власності на трикімнатну квартиру загальною площею 65,5 кв.м, житловою площею 38,5 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_2, яка належала ОСОБА_3 на праві приватної власності відповідно до договору купівлі-продажу від 25.07.2007 року, було зареєстровано за ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» на підставі іпотечного договору, відповідно до рішення приватного нотаріуса ОСОБА_5, яка діяла як спеціальний субєкт та здійснювала функції державного реєстратора. В подальшому вказану квартиру продано на підставі договору купівлі-продажу ОСОБА_6.

Позивач зазначила, що ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» при вчиненні реєстраційної дії не надало документів, а нотаріус здійснив реєстрацію без наявності документів, передбачених п. 57 Постанови КМУ № 1127 від 25 грудня 2015 року «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень»; реєстратором при проведенні державної реєстрації переходу прав на нерухоме майно не був зясований факт виконання умов договору та дата його виконання. При цьому позивач посилається на те, що строк виконання основного зобовязання наступає 24 липня 2027 року та, на її думку, такі дії можна вчинити тільки після настання вказаної дати; ні старим, ані новим кредитором, за словами позивача, не надано, як їй, так і нотаріусу, доказів того, що до нього перейшли права за основним зобовязанням, а тому, позивач вважає, що має право не виконувати вимоги ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» до надання таких доказів; посилаючись на положення пунктів 5.2., 5.3. та 5.4. договору іпотеки від 25.07.2007, реєстровий номер № 1603 вважає, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя між нею та ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» відсутній, а тому нотаріус не мав права реєструвати право власності на квартиру за ТОВ «ФК «Приватні інвестиції».

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 18 квітня 2017 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції, як незаконне та необґрунтоване та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Вважає, що реєстрація права власності за ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» на АДРЕСА_3, було здійснено нотаріусом ОСОБА_5 неправомірно, посилаючись на ті ж самі доводи, що були викладені у позовній заяві.

Вказує, що нотаріусу для реєстрації права власності на спірну квартиру повинно було бути надано визначений перелік документів, на підставі яких нотаріус повинна була б здійснити реєстрацію, але ці документи не були надані у повному обсязі. Фактично реєстрація цих прав була здійснена на підставі лише договору іпотеки та договору відступлення прав за цим договором.

Також звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні докази щодо повідомлення іпотекодержателем боржника про відступлення права грошової вимоги із визначенням суми грошової вимоги за вищевказаним іпотечним договором та договором про надання кредиту, тобто відомості, що підтверджують заборгованість позивача за кредитним договором перед третьою особою.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду, доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено того факту, що нотаріусом при вчиненні реєстраційної дії було порушено норми чинного законодавства, що на її думку, є підставою для визнання незаконним рішення № 30555455 від 20 липня 2016 року ПН ХМНО ОСОБА_5 Натомість судом встановлено в судовому засіданні на підставі письмових доказів, долучених до справи та досліджених в судовому засіданні, що нотаріус при вчиненні оскаржуваного рішення вимоги законодавства не порушувала.

Судова колегія погоджується з висновками суду.

З матеріалів справи вбачається, що 25 липня 2007 року між ОСОБА_3 та ВАТ «Кредобанк» укладено кредитний договір № Ф2176/07-07 (А020149), відповідно до якого Банком видано позивачеві кредит у сумі 237350 грн. на строк до 24.07.2017 року. Кредит видано на придбання нерухомості трикімнатної квартири, загальною площею 65,5 кв.м, житловою площею 38,5 кв.м, розташованої за адресою: АДРЕСА_4 (т. 1 а.с. 16-19).

Цього ж дня, 25.07.2007 року, з метою забезпечення виконання зобовязань боржника за вищевказаним кредитним договором, між Банком та ОСОБА_3 укладено договір іпотеки, який зареєстровано в реєстрі за № 1604, та відповідно якого предметом іпотеки є нерухоме майно: трикімнатна квартира, загальною площею 65,5 кв.м, житловою площею 38,5 кв.м, розташована за адресою: АДРЕСА_4, яка належить іпотекодавцю, тобто ОСОБА_3, на підставі договору купівлі-продажу (т. 1 а.с. 20-22).

Як вбачається з повідомлення-вимоги № 240 за вих. № 10-120112 від 12.01.2012 року, адресованого ОСОБА_3, ТОВ ФК «Приватні інвестиції» повідомило позивача, що між ПАТ «Кредобанк» та ТОВ ФК «Приватні інвестиції» 29.11.2011 року укладено договір факторингу, відповідно якому відбулося відступлення права вимоги всіх грошових зобовязань за кредитним договором № А020149 від 25.07.2007 року. У звязку з тривалим строком невиконання позивачем своїх зобовязань за кредитним договором, ТОВ ФК «Приватні інвестиції», станом на 11.01.2012 року, вимагало протягом 30 календарних днів з дати одержання цього повідомлення, але не пізніше 45 календарних днів, дострокового повернення кредитної заборгованості, сплати нарахованих процентів, а також штрафні санкції у сумі 254739,28 грн. (т. 1 а.с. 100).

Цей лист позивач отримала 22.02.2012 року, про що вона зазначила у своєму листі від 17.03.2012 року, адресованому ТОВ ФК «Приватні інвестиції», в якому ОСОБА_3 просила надати їй докази відступлення ТОВ ФК «Приватні інвестиції» права грошової вимоги, а саме: витягу з договору факторингу з обовязковим позначенням дати укладення договору, сторін договору, предмета договору, терміну дії договору, прав та обовязків ТОВ ФК «Приватні інвестиції», ціни договору (т. 1 а.с. 98).

З листа ТОВ ФК «Приватні інвестиції» за вих. № 168 від 01.10.2014 року, адресованого ОСОБА_3, вбачається, що на підтвердження переходу прав вимоги за кредитним договором № А020149 (Ф2176/07-07) від 27.07.2007 року ТДВ «Інтер-ріск Україна» направило на адресу позивача копію Договору факторингу шляхом купівлі прав грошової вимоги, укладеного між ПАТ «Кредобанк» та ТОВ ФК «Приватні інвестиції» від 29.11.2011 року, копію Договору про відступлення прав за договорами іпотеки від 16.12.2011 року, відповідно яких до ТОВ ФК «Приватні інвестиції» перейшло право вимоги за кредитним договором № А020149 (Ф2176/07-07) від 27.07.2007 року. Додатково позивача повідомлено, що станом на 01.01.2014 року заборгованість ОСОБА_3 за вказаним кредитним договором без врахування штрафних санкцій складає 254739,27 грн. та попереджено позивача, що у випадку непогашення заборгованості в зазначені терміни, буде ініційоване примусове стягнення суми боргу відповідно до умов кредитного договору в судовому порядку або у спосіб, передбачений ЗУ «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки (т. 1 а.с. 110).

Однак, вказаний лист було повернуто з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (т. 1 а.с. 111).

07.06.2016 року ОСОБА_3, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення відправлення (т. 1 а.с. 97), одержала від ТОВ ФК «Приватні інвестиції» повідомлення про намір звернення стягнення на предмет іпотеки від 30.05.2016 року за вих. № б14. В повідомленні зазначено, що у зв'язку з порушенням позивачем умов кредитного договору № Ф2176/07-07 (А020149) від 25.07.2007 року ТОВ ФК «Приватні інвестиції» було прийнято рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, яке забезпечує даний кредитний договір, а саме: трикімнатну квартиру АДРЕСА_5, загальною площею 65,5 кв.м, житловою площею 38,5 кв.м, яка належить ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу, шляхом продажу іпотеки від імені кредитора будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ЗУ «Про іпотеку». Також, ТОВ ФК «Приватні інвестиції» просило позивача та осіб, що зареєстровані та проживають у встановлений Законом місячний строк з дати отримання цього листа-повідомлення звільнити вказане житлове приміщення, яке є предметом іпотеки (т. 1 а.с. 94-95).

Згідно договору купівлі-продажу квартири від 01.07.2016 року ТОВ ФК «Приватні інвестиції» передало у власність ОСОБА_6, а ОСОБА_6 прийняв квартиру АДРЕСА_6, житловою площею 65,5 кв.м, загальною площею 38,5 кв.м та сплатив за неї обговорену суму (т. 1 а.с. 61).

Відповідно до пункту 61 Постанови Кабінету міністрів України № 1127 від 25.12.2015 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

З договору іпотеки, укладеного між ОСОБА_3 та ВАТ «Кредобанк» від 25.07.2007 року, вбачається, що іпотечним договором заставна не передбачена (т. 1 а.с. 20-22). Інші документи, котрі необхідні для реєстрації права власності на предмет іпотеки в порядку, передбаченому п. 61 Постанови КМУ № 1127 від 25.12.2015, не передбачені.

Згідно частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Як було зазначено вище, ОСОБА_3 отримала лист № 10-120112 від 12.01.2012 року, котрий містить стислий зміст порушеного зобовязання, вимога про його усунення у 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки в разі ухилення від виконання цього обовязку - 22.02.2012 року, про що свідчить її лист, адресований ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» та датований 17.03.2012 року, в якому позивач зазначає, що лист № 10-120112 вона отримала 22.02.2012 року. Реєстраційна дія нотаріусом була вчинена 20 липня 2016 року, тобто з моменту отримання вимоги та до моменту звернення стягнення в порядку, передбаченому статтею 37 Закону України «Про іпотеку» сплинуло більше 30-днів, оскільки вимога іпотекодержателя була залишена позивачем без задоволення.

Виходячи з приписів частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Згідно пункту 5.4.1. Договору іпотеки від 25.07.2007, у випадку набуття права звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодавець передає у власність іпотекодержателю предмет іпотеки. Рішення про прийняття у власність предмету іпотеки приймається іпотекодержателем одноосібно. Підписанням цього договору іпотекодавець засвідчує, що він надає іпотекодержателю згоду на перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя за рішенням іпотекодержателя. Іпотекодавець засвідчує, що достатньою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки є цей договір та письмове рішення іпотекодержателя про прийняття у власність предмету іпотеки.

Суд прийшов до правильного висновку, що на момент звернення стягнення на предмет іпотеки не було необхідності укладати новий договір про задоволення вимог іпотекодержателя, оскільки це суперечить умовам домовленості сторін, котрі викладені в договорі іпотеки від 25.07.2007 року.

Стосовно посилань апеляційної скарги, щодо того, що ОСОБА_3 не виконувала свої зобовязання перед ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» оскільки ні ПАТ «Кредобанк», ні ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» не надано їй доказів переходу прав за договором позики та договором іпотеки до нового кредитора слід зазначити наступне.

Відповідно до положення частини статті 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

08.02.2016 року до ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» ОСОБА_3 направила примірник мирової угоди від 08.02.2016 року, котра була підписана зі сторони ОСОБА_3, та в якій остання визнавала заборгованість перед ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» в розмірі 254739,27 грн. станом на 08.02.2016 року. Проте, в подальшому вказана угода так і не була затверджена керівництвом ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» та не набрала чинності (т. 1 а.с. 106-109). Однак до моменту реєстрації за ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» права власності на предмет іпотеки позивач заборгованість не сплатила, хоча з дня підписання нею мирової угоди пройшло більше 6 місяців.

У лютому 2016 року позивач визнавала ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» своїм кредитором, оскільки мала намір укласти морову угоду із ним. Тому є достатні підстави вважати, що позивач знала і могла знати про зміну кредитора у зобовязанні.

Наявність заборгованості за кредитним договором представник ОСОБА_3 не заперечував.

Посилання на те, що оцінка іпотечного майна, яка була зарахована у виконання зобовязань, занижено, не підтверджується наданими сторонами доказами.

Таким чином, суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи, наявні в них докази та вислухавши пояснення сторін, прийшов до законного та обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

З огляду на викладене, та керуючись ч. 1 ст. 308 ЦПК України судова колегія вважає за необхідне відхилити апеляційну скаргу та залишити рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст.303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, 315, 317, 319 ЦПК України судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 18 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий - О.М. Хорошевський

Судді - П.В. Кісь

ОСОБА_2