АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 676/3991/16-ц
Провадження № 22-ц/792/1811/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі головуючого судді Корніюк А.П.,

суддів Пєнти І.В., Талалай О.І.

секретар Медведчук Н. Д.

за участю представників сторін

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Камянець-Подільського міськрайонного суду від 13 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Колибаївської сільської обєднаної територіальної громади Камянець-Подільського району, ОСОБА_2, Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, Камянець Подільської районної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування рішення, скасування реєстрації права власності на земельну ділянку, скасування реєстрації земельної ділянки.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_1 вказував, що рішенням сесії Ходоровецької сільської ради XXI скликання від 17.10.1991 року № 6 йому виділено з вільного присадибного фонду 0,25 га землі для будівництва нового житлового будинку, на якій він, отримавши необхідні дозволи та окремий погосподарський номер, розпочав будівництво будинку. У 2000 році стан його здоровя погіршився, у звязку з чим не міг самостійно завершити будівництво та обробляти землю і станом на 2002 рік на земельній ділянці був зведений лише фундамент. Вирішивши у 2015 році оформити своє право власності на виділену йому землю, він дізнався, що рішенням 11 сесії Ходоровецької сільської ради XXIV скликання №20 від 24.04.2002 року вказана земельна ділянка за його заявою була вилучена, переведена до земель запасу сільської ради та передана ОСОБА_2 Позивач вважає вказане рішення незаконним та просить його скасувати з огляду на те, що в силу своєї хвороби він не міг самостійно звернутись до сільської ради з заявою, крім того, вилучаючи у нього земельну ділянку, сільською радою було порушено порядок здійснення добровільної відмови від права постійного користування земельною ділянкою, визначений ст. 142 ЗК України. А тому ОСОБА_1 просив суд визнати незаконним та скасувати рішення 11 сесії 14 скликання Ходоровецької сільської ради Кам'янець - Подільського району «Про розгляд заяв громадян» № 20 від 24.04.2002 року.

Під час розгляду справи позивач неодноразово збільшував свої позовні вимоги, в останній редакції яких посилаючись на те, що рішенням Колибаївської сільської ради Камянець-Подільського району №13.9 від 05.10.2016 року спірна земельна ділянка надана ОСОБА_2 у власність, остання провела її державну реєстрацію та ділянці присвоєно кадастровий номер :02:001:0221, позивач просив суд скасувати рішення Колибаївської сільської ради №13.9 від 05.10.2016 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для надання у власність ОСОБА_2Г.»; зобовязати Кам'янець Подільську РДА внести зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкту нерухомого майна шляхом скасування права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,2455 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) кадастровий номер :02:001:0221, номер запису про право власності 224; зобовязати Відділ Держземагенства в Камянець-Подільському районі внести зміни до Державного земельного кадастру про земельну ділянку площею 0,2455 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а також скасувати у Державному земельному кадастрі запис про земельну ділянку кадастровий номер :02:001:0221 на земельну ділянку площею 0,2455 га. для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Протокольною ухвалою Камянець-Подільського міськрайонного суду від 24 січня 2017 року до участі у справі в якості співвідповідачів залучено Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області та Камянець Подільську РДА.

Ухвалою Камянець-Подільського міськрайонного суду від 13 липня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 про зобовязання Відділу Держземагенства в Камянець-Подільському районі внести зміни до державного земельного кадастру про земельну ділянку шляхом скасування кадастрового номеру :02:001:0221 на земельну ділянку площею 0,2455 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) залишено без розгляду.

Рішенням Камянець-Подільського міськрайонного суду від 13 липня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку та зазначає, що суд внаслідок неправильного застосування норм матеріального і процесуального права помилково прийшов до висновку про те, що позивач мав намір відчужити дану земельну ділянку та фундамент ОСОБА_2, а тому сільська рада правомірно вилучила спірну земельну ділянку у позивача та передала відповідачці. При цьому судом безпідставно не взято до уваги положення п. 1 ст. 27 ЗК України, яка не могла бути підставою для вилучення у позивача земельної ділянки, оскільки передбачала збереження його права на землю.

Апелянт вказує, що судом не враховано ту обставину, що добровільна відмова від права постійного користування земельною ділянкою на час виникнення спірних правовідносин здійснювалась відповідно до вимог ст. 142 ЗК України і передбачала певний порядок, зокрема прийняття власником земельної ділянки рішення про припинення права користування земельною ділянкою.

Також на думку апелянта, судом не взято до уваги, що вилучення сільською радою земельної ділянки могло бути проведено лише на підставі ст. 149 ЗК України, якою передбачена згода землекористувача на вилучення землі для суспільних чи інших потреб.

Враховуючи те, що під час розгляду справи судом не повно зясовані обставини справи, апелянт просить скасувати рішення Камянець-Подільського міськрайонного суду та ухвалити нове, яким його позовні вимоги задоволити в повному обсязі.

Представник апелянта апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі та просить її задовольнити.

Представники ОСОБА_2, Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області апеляційну скаргу не визнали та просять її відхилити, залишивши рішення суду першої інстанції без змін.

Апелянт, представники Колибаївської сільської обєднаної територіальної громади Камянець-Подільського району, Камянець Подільської РДА та ОСОБА_2 до суду не зявилися про причини неявки суд не повідомили, хоча про день і час розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно зясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що рішенням Ходоровецької сільської ради за № 6 від 17.10.1991 року було виділено ОСОБА_1 0,25 га. землі з вільного присадибного фонду для будівництва нового житлового будинку. Позивач оформив документи на забудову земельної ділянки, однак збудував тільки фундамент на даній земельній ділянці.

Земельній ділянці, на забудову якої отримав дозвіл позивач, юридичну адресу присвоєно не було в звязку з тим, що будівництво жилого будинку завершено не було і тому про використання позивачем даної земельної ділянки було записано в погосподарській книзі на домоволодіння, власником якого була мати позивача і в якому по постійному місцю проживання зареєстрованим був позивач .

11.05.1993 року районним архітектором Камянець-Подільського району був затверджений Акт про відведення земельної ділянки в натурі для забудови садиби ОСОБА_1

Відповідно до ст. 1 Земельного Кодексу України (далі - ЗК України) земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, право власності на яку гарантується і використання власності на землю не може завдавати шкоди правам і свободам громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Згідно зі ст. 2 ЗК України земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 17 ЗК України (в редакції 1990 року) надання земельних ділянок у володіння або користування здійснюється в порядку відведення. Відведення земельних ділянок провадиться на підставі рішення відповідної Ради народних депутатів. У рішеннях про надання земельних ділянок у володіння або користування зазначається мета, для якої вони відводяться.

Згідно ч. 1 ст. 18 цього ж кодексу сільські, селищні Ради народних депутатів надають земельні ділянки для всіх потреб із земель сіл, селищ, а також за їх межами

для будівництва шкіл, лікарень, підприємств торгівлі та інших об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням населення, сільськогосподарського використання, ведення особистого підсобного господарства, індивідуального житлового, дачного і гаражного будівництва, індивідуального і колективного садівництва, городництва і традиційних народних промислів.

Право володіння або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. (ч. 2 ст. 22 ЗК України (редакція 1990 р.)

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи.

Так, рішенням 11 сесії 14 скликання Ходоровецької сільської ради Кам'янець - Подільського району Хмельницької області № 20 від 24 квітня 2002 року «Про розгляд заяв громадян» (т.1 а.с. 161) було вилучено з присадибної земельної ділянки ОСОБА_1 0,25 га землі та переведено її в землі запасу. Крім того цим же рішенням вказана земельна ділянка була виділена ОСОБА_2

Відповідно до пункту «а» ч. 1 ст. 90 ЗК України (в редакції станом на 01.01.2002 рік) власники земельних ділянок мають право продавати або іншим шляхом відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, заставу, спадщину.

В силу положень пункту «а» ч.1 ст. 140 ЗК України (в редакції станом на 01.01.2002 рік) підставами припинення права власності на земельну ділянку є добровільна відмова власника від права на земельну ділянку.

А підставами припинення права користування земельною ділянкою є добровільна відмова від права користування земельною ділянкою. ( пункт «а» ч.1 ст. 141 ЗК України (редакція 01.01.2002 р.)).

Згідно ч. 1 ст. 142 ЗК України (в редакції станом на 01.01.2002 рік) припинення права власності на земельну ділянку у разі добровільної відмови власника землі на користь держави або територіальної громади здійснюється за його заявою до відповідного органу.

В силу положень ст. 116 ЗК України ( в редакції станом на жовтень 2016 року) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, передбачених цим Кодексом.

Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відсутність будь-яких порушень при передачі відповідачці земельної ділянки у власність, реєстрації земельної ділянки, присвоєнні земельній ділянці кадастрового номеру, реєстрації права власності за відповідачкою на спірну земельну ділянку.

Дійшовши такого висновку, суд обґрунтовано посилався на відповідні норми матеріального та процесуального права.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції не враховано, що рішенням Ходоровецької сільської ради Камянець-Подільського району №20 від 24.04.2002 року у ОСОБА_1 була вилучена земельна ділянка саме на підставі п. 1 ст. 27 ЗК України (в редакції 1990 року), хоча стаття 27 ЗК України в редакції 25.10.2001 року не регулює процедуру вилучення земель не можуть буди підставою для скасування рішення суду. Так, згідно ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЗК України (в редакції від 25.10.2001 року) земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади та органів місцевого самоврядування. Вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень КМУ, Ради міністрів АРК, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень. Колегія суддів вважає, що розглядаючи заяву ОСОБА_1 про вилучення у нього присадибної земельної ділянки розміром 0,25га. і переведення її в землі запасу, сесія Ходоровецької сільської ради діяла в межах своїх повноважень, а посилання в рішенні сесії №20 від 24.04.2002 року на п. 1 ст. 27 ЗК України є помилковим.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про те, що підставою для вилучення землі повинна бути лише згода землекористувача, а не його заява про вилучення земельної ділянки, колегія суддів вважає їх такими, що не заслуговують на увагу, адже заява ОСОБА_1 про вилучення земельної ділянки розцінювалася сесією сільської ради саме як згода землекористувача на вилучення землі.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не дослідив вимоги земельного законодавства 2002 року, а тому не надав правової оцінки законності рішення сесії Ходоровецької сільської ради № 20 від 24.04.2002 року є такими, що не заслуговують на увагу, адже суд надав правову оцінку зазначеному вище рішенню на предмет його відповідності вимогам земельного законодавства, що діяло на час його прийняття, а не зазначення у мотивувальній частині рішення суду норм матеріального права не є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду.

Колегія суддів вважає, що посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції не повинен був брати до уваги пояснення ОСОБА_1 про його намір відчужити земельну ділянку та фундамент ОСОБА_2 є такими, що не заслуговують на увагу, адже судом у відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України дано оцінку усім доказам, що надавалися учасниками процесу і ці доводи апеляції зводяться до незгоди апелянта з їх оцінкою.

Порушень процесуального закону, які б були підставою для скасування рішення, судом першої інстанції не допущено.

Підстав в межах доводів апеляційної скарги для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Камянець-Подільського міськрайонного суду від 13 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий (підпис) А.П. Корніюк

Судді (підпис) І.В. Пєнта

(підпис) ОСОБА_3

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду А.П. Корніюк

______________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_4 Справа № 22ц/792/1811/17

Доповідач Корніюк А.П. Категорія № 47