АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/3/17 Номер провадження 22-ц/786/2005/17Головуючий у 1-й інстанції Кононенко С. Д. Доповідач ап. інст. Хіль Л. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Хіль Л.М.,

суддів: Абрамова П.С., Лобова О.А.,

за участю секретаря: Колодюк О.П.,

за участю: представника заявника - адвоката Рєзніка В.В.,

представника заінтересованої особи - Барабаш Ю.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 - адвоката Рєзніка Вадима Вікторовича на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 31 травня 2017 року по справі за заявою ОСОБА_4, заінтересована особа: Полтавське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області, про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні,-

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2017 року ОСОБА_4 звернулась до суду, визначивши заінтересованою особою Управління Пенсійного фонду України Ленінського району в м. Полтаві, прохаючи встановити факт перебування її на утриманні її чоловіка ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Хрустальний (Красний Луч) смт. Софіївський Луганської області.

В обґрунтування заяви зазначила, що вона знаходилась у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Впродовж подружнього життя вона перебувала на утриманні чоловіка, що підтверджується відповідною довідкою. Вказала, що чоловік отримував спочатку зарплату, а потім пенсію у розмірах, що значно перевищував її заробіток, а потім пенсію. В останні роки розмір його пенсії складав 4030,64 грн., яку повністю віддавав їй на оплату комунальних послуг, придбання одягу, продуктів харчування, так як її пенсія становила лише 1384,99 грн. Зазначена допомога від чоловіка була для неї постійним і основним джерелом до існування.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її чоловік ОСОБА_5 Після смерті чоловіка вона звернулась до Управління пенсійного фонду України Ленінського району в м. Полтаві Полтавської області з проханням надати інформацію щодо переліку документів, що необхідні для призначення їй пенсії у зв`язку із втратою годувальника, після чого стало відомо, що для призначення пенсії у зв`язку втратою годувальника їй необхідно встановити факт перебування на утриманні у її чоловіка ОСОБА_5 Надалі, вона звернулась до Громадського квартального комітету № 15 за місцем її реєстрації м. Красний Луч, сел. Софіївка, де їй надали необхідні довідки, які підтверджують факт спільного проживання її з чоловіком ОСОБА_5 та факт перебування її на його повному утриманні.

Надавши до УПФУ вказані довідки, їй пояснили, що орган, який видав довідку знаходиться на непідконтрольній території України і порекомендували звернутися до суду з заявою про встановлення факту перебування на утриманні.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 21 лютого 2017 року змінено у справі заінтересовану особу з Управління Пенсійного фонду України Ленінського району в м. Полтаві на Полтавське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області (а.с. 36).

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 31 травня 2017 року в задоволенні заяви ОСОБА_4 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що довідки про перебування заявниці на утриманні її чоловіка видані на непідконтрольній Україні території, а отже, є недійсними і не можуть бути враховані судом для встановлення факту. Також підставою для відмови у задоволенні заяви суд першої інстанції вказав, що встановлення такого факту у даному випадку не матиме жодного правового наслідку, оскільки не потягне за собою переведення ОСОБА_4 на пенсію по втраті годувальника, адже виплата пенсії ОСОБА_4 припинена у зв`язку з надходженням до управління 06.04.2017 року рішення Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 31.03.2017 року № 7.

Також, відмовляючи у задоволенні заяви суд першої інстанції виходив й з того, що ОСОБА_4 не доведено, що пенсія отримувана її чоловіком, була постійним і основним джерелом її засобів до існування.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив представник ОСОБА_4 - адвокат Рєзнік В.В., посилаючись на порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, прохав його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення заяви ОСОБА_4

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що у відповідності до норми ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_4 має право на отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника і припинення їй виплати пенсії, як особі, яка внутрішньо переміщена ніяким чином не впливає на її право на отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Посилаючись на практику Міжнародного суду ООН, а саме сформульовані так звані «намібійські винятки», апелянт вказав що документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Вважає, що довідки, які видані Громадським квартальним комітетом № 15, за місцем реєстрації м. Красний Луч, сел.. Софіївка можуть слугувати доказами для підтвердження факту перебування ОСОБА_4 на утриманні у покійного ОСОБА_5

Також апелянт зазначив, що у рамках даної справи представником заінтересованої особи було подано заперечення, з яких чітко вбачається спір про право, суд першої інстанції у відповідності до ст. 207 ЦПК України повинен був винести ухвалу про залишення заяви ОСОБА_4 без розгляду у відповідності до норми ч. 6 ст. 235 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга є частково обґрунтованою, рішення суду першої інстанції підлягає до скасування з постановленням ухвали про залишення позовної заяви без розгляду на підставі ч. 6 ст. 235 ЦПК України.

У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції представник заявниці наголосив на тому, що у даній справі вбачається спір про право між заявницею та заінтерисованою особою. Представник заінтересованої особи із даним твердженням погодився.

Відповідно до норми ч. 1 ст. 234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до норми ч. 4 ст. 256 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Згідно з нормою ч. 6 ст. 235 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 і ст. 256 ЦПК України та роз'яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Звертаючись з заявою до суду, ОСОБА_4 вказала, що встановлення факту перебування її на утриманні її чоловіка ОСОБА_5, який помер 11.07.2016 року, необхідно для оформлення пенсії в зв`язку із втратою годувальника.

Відповідно до норми п. 4 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про скасування рішення суду першої інстанції і закриття провадження у справі або залишення заяви без розгляду.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується із доводами апелянта про те, що рішення суду про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_4 є передчасним, так як у ході розгляду справи було з`ясовано, що між заявником та заінтересованою особою з приводу вказаних у заяві обставин наявний спір про право, що має розглядатись у загальному порядку у позовному провадженні, а заява про встановлення факту, що має юридичне значення має бути залишена без розгляду з врахуванням норми ч. 4 ст. 256 ЦПК України та на підставі ч. 6 ст. 235 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 235 ч.6, ст. 256 ч. 4, 303, 304, ст. 307 ч. 1 п.4, 313, 314, 5, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - адвоката Рєзніка Вадима Вікторовича - задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 31 травня 2017 року скасувати.

Заяву ОСОБА_4, заінтересована особа: Полтавське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області, про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні залишити без розгляду.

Роз`яснити ОСОБА_4 право звернутись до суду з позовом на загальних підставах.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Л.М. Хіль

Судді: П.С. Абрамов

О.А. Лобов

З оригіналом згідно: Л.М. Хіль