Номер провадження: 22-ц/785/1860/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді Заїкіна А.П.,

- суддів: - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

за участю секретарів Гарбуз В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом приватного акціонерного товариства «АІСЕ Україна» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення грошових коштів, за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства «АІСЕ Україна» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 червня 2016 року,

встановила:

У червні 2012 р. приватне акціонерне товариство «АІСЕ Україна» (далі ПрАТ «АІСЕ Україна») звернулося до суду з вищезазначеним позовом, в якому просило стягнути солідарно з

ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ПрАТ «АІСЕ Україна»: 1) заборгованість за Угодою № 137064 від 23.07.2006 р. у розмірі 14 816,26 грн.; 2) судовий збір у сумі 214,60 грн..

ПрАТ «АІСЕ Україна» в позові посилалося на те, що 23.07.2006 р. з ОСОБА_4 було укладено Угоду № 137064 та Додатки №№ 1 та 2 до угоди про придбання автомобіля «ЗАЗ ОСОБА_3 1,3» за системою надання послуг з придбання автомобілів «Автоплан».

В забезпечення виконання вищевказаної угоди 09.06.2007 р. між ПрАТ «АІСЕ Україна» ОСОБА_5 і ОСОБА_6 було укладено договір поруки, за яким останні зобовязалися відповідати солідарно, в повному обсязі за виконання ОСОБА_4 умов угоди № 137064.

30.05.2007 р. ОСОБА_4 було надано право на отримання автомобіля. Скориставшись умовами договору ОСОБА_4 звернулася із заявою про вибір іншої моделі автомобіля та вибрала автомобіль «Daewoo Sens». 16.06.2008 р. ОСОБА_4 сплатила різницю поточної вартості між цінами вищевказаних автомобілів у сумі 8 870,00 грн.. У червні 2007 р. ОСОБА_4 отримала автомобіль «Daewoo Sens».

Протягом серпня 2006 р. вересня 2009 р. ОСОБА_4 сплачувала щомісячні платежі у повному обсязі. Протягом жовтня 2009 р вересня 2010 р. з порушенням щодо повноти та періодичності щомісячних внесків. Починаючи з жовтня 2010 р. перестала сплачувати щомісячні внески. Всього було сплачено 69 внесків з 84-х в оплату ціни автомобіля, заборгованість становить 11 318,56 грн.. Крім того, відповідачка не внесла 15 внесків в оплату витрат позивача, заборгованість становить 3 497,70 грн.. Загальний розмір боргу становить 14 816,26 грн..

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 29.06.2016 р. у задоволенні позову ПрАТ «АІСЕ Україна» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 відмовлено.

ПрАТ «АІСЕ Україна» в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Посилається на те, що рішення ухвалено судом першої інстанції при неповному зясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Представник апелянта у судовому засіданні підтримав викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги.

Відповідачі письмових заперечень на апеляційну скаргу не надали. ОСОБА_4 у судовому засіданні вважала необхідним скаргу відхилити. Рішення суду першої інстанції залишити без змін. Посилалася на те, що рішення є законним та обґрунтованим, оскільки вона повністю погасила вартість автомобіля. Надала копії квитанцій про сплату платежів.

Інші відповідачі у судове засідання з розгляду справи по суті не зявилися. Про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. Причини неявки не повідомили. Заяв та клопотань не надали.

Згідно із ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка в судове засідання сторін, або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України, колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень не неї, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Рішення суду першої інстанції вищевказаним вимогам законодавства не відповідає.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову ПрАТ «АІСЕ Україна», суд першої інстанції виходив з того, що позивач пропустив строк позовної давності, про застосування якої зробив заяву відповідач (а. с. 180 181).

Колегія суддів вважає, що погодитися з такими висновками суду першої інстанції не можна. Цих висновків суд першої інстанції дійшов при неповному зясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм матеріального (ст. ст. 11, 15, 509, 525, 526, 530, 901 ЦК України) та процесуального (ст. ст. 10, 11, 60, 179, 213 ЦПК України) права. Не обґрунтованими, такими, що відповідають обставинам справи є висновки суду щодо пропуску позивачем строку позовної давності. Доводи апелянта про порушення судом норм матеріального та процесуального права є обґрунтованими.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

23.07.2006 р. між ЗАТ «АІСЕ Україна», правонаступником якого є ПрАТ «АІСЕ Україна», та ОСОБА_4 було укладено Угоду № 137064 (далі Угода) з Додатками №№ 1 та 2 (а. с. 7 12, 44 47, 154), предметом якої є надання учаснику системи послуг, спрямованих на придбання автомобіля, зазначеного в додатку № 1 - «ОСОБА_3, 1,3», через систему «Автоплан», організовану товариством.

В забезпечення виконання вищевказаної угоди 09.06.2007 р. (а. с. 25) між ПрАТ «АІСЕ Україна» ОСОБА_5 і ОСОБА_6 було укладено договір поруки, за яким кожен із поручителів зобовязався відповідати солідарно, в повному обсязі перед Кредитором за виконання ОСОБА_4 умов угоди № 137064 (п. п. 1.1, 1.2).

Опис діяльності системи «Автоплан» відображено у Правилах діяльності «Автоплану» (додаток № 2 до угоди). Додатки № 1 та № 2 є невідємними складовими частинами вищеназваної угоди, що передбачено ст. 8 цієї Угоди.

Система «Автоплан» це система придбання товарів, що базується на створенні груп покупців (учасників системи), метою яких є придбання автомобілів у порядку і на умовах, передбачених угодою та додатками до неї.

Відповідно до додатку № 1, предметом указаної угоди є система послуг, спрямованих на придбання автомобіля марки «ЗАЗ ОСОБА_3 1.3» за ціною 30 326,00 грн., у ціну якого закладено суму сумарних повних внесків, які у свою чергу включають в себе чисті внески, адміністративні витрати та страхові внески. Тобто, ціна автомобіля складає по суті ціну Угоди.

Відповідно до ст. 5 Угоди та додатку № 2 до неї ОСОБА_4 зобовязалася з початку графіка внесків та до наступного місяця після одержання права на отримання автомобіля, сплачувати щомісячно цілий чистий внесок або його половину за власним вибором, а також щомісячний внесок в оплату послуг ПрАТ «АІСЕ Україна» і щомісячний внесок в оплату страхового платежу.

Повний внесок це щомісячний платіж, який складається з суми чистого внеску, щомісячного внеску в оплату послуг та щомісячного внеску в оплату страхового платежу, і підлягає сплаті учасником системи в порядку та у строки, визначені правилами функціонування Автоплану. Чистий внесок може бути цілим та половинним.

Половинний чистий внесок це половина цілого чистого внеску, а цілий чистий внесок це встановлений відсоток від поточної ціни автомобіля, що визначає суму, яку учасник системи сплачує кожного місяця з метою придбання автомобіля.

Щомісячний внесок в оплату послуг АІСЕ та щомісячний внесок в оплату страхового платежу визначені в додатку № 1 до Угоди.

Відповідно до положень п. 10.1 ст. 10 додатку № 2 до Угоди, якщо протягом строку дії Угоди виробник та/або імпортер та/або дистрибютор здійснить заміну або припинить імпортувати або виробляти, або продавати модель автомобіля, зазначену у додатку № 1 до угоди, ПрАТ «АІСЕ» зобовязується замінити її, відповідно новою моделлю або іншим автомобілем. Ціна нової моделі або автомобіля буде дійсною для розрахунку повного внеску для сплати.

Згідно з додатком № 3 до Угоди №137064 від 30.05.2007 року (а. с. 154) загальна сума зобовязань по сплаті учасника системи на момент підписання цього Додатку за вказаною Угодою становить 26 832,89 грн.. При цьому, сторонами було узгоджено, що сума заборгованості може бути змінена у разі зміни ціни автомобіля.

30.05.2007 р. ОСОБА_4 було надано право на отримання автомобіля.

23.07.2008 року (а. с. 19) Запорізьке відділення філії «АвтоЗАЗ-сервіс» повідомило позивача про припинення виробництва автомобіля «Славута». На підставі вказаного ПрАТ «АІСЕ Україна» з урахуванням положень пунктів 11.1 і 11.3 ст. 11 Додатку № 2 до Угоди для проведення розрахунку розміру щомісячних платежів здійснило заміну автомобіля «Славута» на автомобіль «ВАЗ 2107». Скориставшись умовами договору, ОСОБА_4 04.06.2007 р. (а. с. 23) звернулася із заявою про вибір іншої моделі автомобіля та вибрала автомобіль «Daewoo Sens». У червні 2007 р. ОСОБА_4 отримала автомобіль «Daewoo Sens» та зареєструвала його в органах ДАІ (а. с. 24). 16.06.2008 р. ОСОБА_4 сплатила різницю поточної вартості між цінами вищевказаних автомобілів у сумі 8 870,00 грн. (а. с. 255).

Отже, після здійснення процедури заміни автомобіля для розрахунку щомісячних внесків для ОСОБА_4 ПрАТ «АІСЕ Україна» застосовувало ціну автомобіля «Славута», яка змінювалася у процентному співвідношенні у звязку із зміною ціни обраного ОСОБА_4 автомобіля.

Як вбачається з розрахунку платежів (а. с. 17 18) за період з серпня 2006 року по вересень 2010 року ОСОБА_4 сплачено 69 щомісячних повних та адміністративних внесків, що складає - 79,6132 % від ціни автомобіля. Заборгованість становить 20,3868%. Враховуючи вартість автомобіля, яка станом на червень 2011 року складала 55 519,08 грн., заборгованість зі сплати чистих внесків становить - 11 318,56 грн. = 55 519,08 грн. х 20,3868%, а зі сплати адміністративних внесків 3 497,70 грн. = 55 519,08 грн. х 0,35%. Загальний розмір заборгованості, який підлягає стягненню з відповідачки становить 14 816,26 грн. = 11 318,56 грн. + 3 497,70 грн..

Між сторонами виникли правовідносини з договору про надання послуг.

За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори.

За правилами, передбаченими ст. ст. 509, 525, 526, 530 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Колегія суддів дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності, приходить до висновку, що право позивача порушено, а тому підлягає захисту, оскільки встановлено, що ПрАТ «АІСЕ Україна» надало ОСОБА_4 передбачені Угодою послуги, внаслідок чого остання після сплати відповідних внесків отримала у власність автомобіль марки «Daewoo Sens», але не сплатила у повному обсязі передбачені Угодою платежі.

Щодо заяви ОСОБА_4 про застосування строку позовної давності (а. с.159 161) колегія суддів зазначає наступне. Відповідачка зазначила, що строк позовної давності необхідно відраховувати з 28.06.2011 р.. З позовом ПрАТ «АІСЕ Україна» звернулося 11.06.2012 р. (а. с. 28).

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Таким чином, строк позовної давності не пропущено. Висновок суду першої інстанції щодо пропуску строку позовної давності не відповідає обставинам справи.

Доводи апелянта про те, що суд не встановив дійсних обставин щодо пропуску строку позовної давності, строк позовної давності не пропущено, є обґрунтованими. Апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. Підставою для скасування рішення суду і ухвалення нового рішення по суті позовних вимог є неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Оскільки неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права призвело до неправильного вирішення справи, рішення суду першої інстанції необхідно скасувати. Ухвалити нове рішення, яким позов ПрАТ «АІСЕ Україна» задовольнити. Стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за договором поруки від 29 червня 2007 року, солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 за договором поруки від 29 червня 2007 року на користь ПрАТ «АІСЕ Україна» заборгованість за Угодою № 137064 від 23.07.2006 року в загальному розмірі 14 816,26 грн..

Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України, у звязку з відсутністю доказів щодо звільнення відповідачів від сплати судового збору, необхідно стягнути у рівних частках з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ПрАТ «АІСЕ Україна» судовий збір у сумі 517,76 грн. = 214,60 грн. (перша інстанція а. с. 6) + 303,16 грн. (друга інстанція а. с. 201), тобто з кожного по 172,59 грн..

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «АІСЕ Україна» задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 червня 2016 року скасувати. Ухвалити нове рішення.

Позов приватного акціонерного товариства «АІСЕ Україна» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення грошових коштів задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, номер картки фізичної особи-платника податків НОМЕР_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, номер картки фізичної особи-платника податків - НОМЕР_2, за договором поруки від 29 червня 2007 року, солідарно з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, номер картки фізичної особи-платника податків НОМЕР_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, номер картки фізичної особи-платника податків НОМЕР_3, за договором поруки від 29 червня 2007 року, на користь приватного акціонерного товариства «АІСЕ Україна» заборгованість за Угодою № 137064 від 23 липня 2006 року в загальному розмірі 14 816 (чотирнадцять тисяч вісімсот шістнадцять) грн. 26 коп..

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене до касаційного суду протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: А. А. Калараш

ОСОБА_3