АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/6419/16-ц Головуючий в І інстанції
Провадження 22-ц/774/520/К/17 Ваврушак Н.М.
Категорія - 59 (І) Доповідач Бондар Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

04 травня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Бондар Я.М.

суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.,

при секретарі: Борщ А.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку ст. 197 ч. 2 ЦПК України за наявними у справі матеріалами, за відсутності осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату судового засідання, та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу цивільну справу за апеляційною скаргою Криворізького коледжу економіки та управління Державного вищого навчального закладу "Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана" на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 02 грудня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_4, в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_5 до Криворізького коледжу економіки та управління Державного вищого навчального закладу "Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана" про стягнення заборгованості з виплати соціальної стипендії,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2016 року ОСОБА_5, як законний представник, від імені позивача ОСОБА_4, звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача Криворізького коледжу економіки та управління державного вищого навчального закладу «Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана» (надалі - Коледж КНЕУ), в обґрунтування якого зазначив, що у серпні 2016 року ОСОБА_4 була зарахована на І курс Коледжу КНЕУ за спеціальністю «Бухгалтерський облік», поза конкурсом, як пільгова категорія, відповідно до ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» як особа, батько якої має трудовий стаж підземної роботи більше 15 років.

Факт наявності підземного стажу у батька ОСОБА_4 - ОСОБА_5, надав останній право на отримання за період навчання соціальної стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Однак, відповідачем за період навчання за вересень та жовтень 2016 року не була виплачена соціальна стипендія на загальну суму 1656,00 гривень, яку Коледж КНЕУ не виплатив до теперішнього часу. Відповідачем була виплачена позивачу ОСОБА_4 тількиакадемічна стипендія за успішне навчання, розмір якої значно менший за прожитковий мінімум, встановлений для працездатних осіб.

У зв'язку з цим, законний представник позивача просив суд стягнути з відповідача на користь позивача ОСОБА_4 1656 грн. не нарахованої та не виплаченої соціальної стипендії за вересень та жовтень 2016 року, а також сплачений судовий збір за подання позовної заяви. Також законний представник позивача просив суд зобов'язати Коледж КНЕУ виплачувати ОСОБА_4 стипендію в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, з 01 листопада 2016 року до закінчення навчання, за наявності передбачених законодавством підстав для нарахування такої стипендії.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 02 грудня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_4задоволено у повному обсязі. Стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_4суму не нарахованої і не виплаченої стипендії за стипендії за вересень та жовтень 2016 року в розмірі 1656 грн. та судові витрати в сумі 1102,40 грн. Зобов'язано відповідача виплачувати ОСОБА_4 стипендію в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, з 01 листопада 2016 року до закінчення навчання, за наявності передбачених законодавством підстав для нарахування такої стипендії.

В апеляційній скарзі відповідач Коледж КНЕУ, вважає рішення першої інстанції незаконним, таким що не відповідає обставинам справи та прийнятим з порушенням норм матеріального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову. Так, на думку представника відповідача, суд першої інстанції вирішуючи спір по суті, не врахував приписи п. 6 Порядку призначення і виплати стипендії, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2004 року № 882, у якій наведений виключний перелік осіб, що мають право на отримання соціальної стипендії. Позивач, навчаючись за спеціальністю «Бухгалтерський облік», у відповідності до наведеного Порядку, не потрапляє у категорію передбачених державою осіб, яким надане право нараховувати та сплачувати соціальну стипендію. Також посилається на те, що фінансування витрат соціальної стипендії дітям шахтарів, студентам коледжу, які не навчаються на гірничих спеціальностях не забезпечувалось коштами державного бюджету, що в свою чергу підтверджується листами розпорядника бюджетних коштів вищого рівня.

Крім того, суд не взяв до уваги, що навчальний заклад є бюджетною установою, яка відповідно до п.п.12 п.1 ст.2 Бюджетного кодексу України є організацією, створеною у встановленому порядку, що повністю утримується за рахунок відповідного державного чи місцевого бюджету і є неприбутковою, при цьому, цивільно-правові відносини між позивачем та коледжем, щодо призначення та виплати державної соціальної стипендії, як дитині шахтаря, знаходиться в безпосередній залежності від бюджетно-правових (кошторисно-правових) відносин щодо державного фінансування видатків на здійснення такої виплати позивачу і будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного державного призначення, якщо інше не передбачено Законом України «Про державний бюджет України».

Також при винесені судового рішення, про зобов'язання Коледжа КНЕУ виплачувати соціальну стипендію позивачу починаючи з 01.11.2016 р. по закінченню останньою навчання, суд не врахував що відповідно до п. 8 Порядку призначення і виплати стипендії, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2004 року № 882 «Питання стипендіального забезпечення», передбачено, що для вирішення питань з призначення та позбавлення академічної або соціальної стипендії (у тому числі спірних), надання матеріальної допомоги учням, студентам, курсантам вищого навчального закладу, заохочення кращих з них за успіхи у навчанні, участь у громадській, спортивній та науковій діяльності, навчальні заклади утворюють стипендіальні комісії. Враховуючи, що питання щодо призначення соціальної стипендії позивачу не розглядалося стипендіальною комісією коледжу, вбачається неможливість виплачувати стипендію ОСОБА_4 через відсутність обов'язкових дій, які передбачені діючим законодавством. Крім того, відповідач не має можливості прийняти рішення, яке стосується минулого періоду та призначити соціальну стипендію за попередній час.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що у серпні 2016 року ОСОБА_4зарахована на І курс Коледжу КНЕУ за спеціальністю «Бухгалтерський облік», поза конкурсом, за денною формою навчання як пільгова категорія, відповідно до ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» як особа, батько якої має трудовий стаж підземної роботи більше 15 років.

Матеріалами справи підтверджено та не заперечується сторонами, що батьком позивача ОСОБА_4є ОСОБА_5, який станом на 23.11.2015 року має загальний стаж роботи на підземних роботах - 15 років 01 місяць 11 днів (а.с. 9).

У серпні 2016 року ОСОБА_4 була зарахована на І курс Коледжу КНЕУ за спеціальністю «Бухгалтерський облік», поза конкурсом, як пільгова категорія, відповідно до ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» як особа, батько якої має трудовий стаж підземної роботи більше 15 років. За період навчання позивачу ОСОБА_4 нараховано та виплачено лише академічну стипендію за успішне навчання, загальний розмір якої за вересень та жовтень 2016 року склав 1244 грн. (у вересні - 622 грн., у жовтні 622 грн.) (а.с. 40).

Звертаючись до суду з позовом, законний представник позивача посилався на те, що оскільки стаж його роботи, як батька позивача, у підземних умовах праці складає більш ніж 15 років, позивач має право на нарахування та отримання соціальної стипендії за період навчання в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб відповідно до ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці». Всупереч вимогам законодавства, відповідач, у вересні та жовтні 2016 року виплатив позивачу ОСОБА_4 лише академічну стипендію за успішне навчання, значно меншу за прожитковий мінімум, встановлений для працездатних осіб.

19 вересня 2016 року, позивач ОСОБА_4 звернулась до директора Коледж КНЕУ з письмовою заявою, в який зазначила, що до відбіркової комісії надавала довідку про наявність пільги, яка, у відповідності до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», надає право на отримання соціальної стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та просила призначити стипендію саме в такому розмірі (а.с. 11).

Відповідно до листа відповідача від 18.10.2016 року вих. № 10-0689, відмовив позивачу в призначенні стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб (а.с. 12).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості заявленого позову, та того, що ОСОБА_4, як донька шахтаря зі стажем роботи під землею більше 15 років, має право на отримання гарантованої законом виплати стипендії у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб за вересень та жовтень 2016 року.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно п. 8 ч. 3 ст. 3 Закону України «Про вищу освіту», формування і реалізація державної політики у сфері вищої освіти забезпечуються шляхом надання особам, які навчаються у вищих навчальних закладах, пільг та соціальних гарантій у порядку, встановленому законодавством.

Частиною 2 ст. 62 даного Закону передбачено, що особи, які навчаються у вищих навчальних закладах за денною формою навчання за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів, мають право на отримання стипендій у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» (в редакції чинної на час виникнення спірних правовідносин) шахтарі, що мають стаж підземної роботи не менш як три роки, діти, батьки яких мають стаж підземної роботи не менш як 15 років, діти шахтарів, які загинули внаслідок нещасного випадку виробництві, шахтарів-інвалідів І та II групи зараховуються поза конкурсом за особистим вибором спеціальності до державних і комунальних вищих та професійно-технічних навчальних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів з наданням місць у гуртожитках на час навчання та гарантованою виплатою за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Як убачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_4 є донькою особи, яка має стаж підземної роботи більше 15 років, тому їй повинна бути призначена і виплачуватися в період навчання в Коледжі КНЕУ стипендія в розмірі встановленого прожиткового мінімуму для працездатних осіб, як це визначено вищенаведеною нормою закону.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на відповідний рік встановлюється Законом. Так ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» передбачено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2016 р. становить 1378,00 гривень, з 1 травня 2016 р. - 1450 гривень.

Отже, встановивши, що відповідач за спірний період, тобто з 01 вересня по 31 жовтня 2016 року безпідставно не призначав та не виплачував на користь позивача соціальну стипендію, на призначення та отримання якої позивач має право у відповідності до приписів ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», суд першої інстанції дійшов вірного висновку про обов'язок відповідача здійснити сплату такої стипендії в розмірі, визначеному вказаною нормою закону.

Доводи апеляційної скарги відповідача про відсутність підстав для призначення та виплати позивачу ОСОБА_4 соціальної стипендії з тих підстав, що вона не належить до категорії осіб, які мають на це право, що передбачено Порядком призначення і виплати стипендій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2004 року № 882, колегія суддів вважає такими, що не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Так, згідно ч. 3 ст. 10 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», Закони України та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, до приведення їх у відповідність із цим Законом діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Положення, визначені в Порядку призначення і виплати стипендій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2004 року № 882, щодо категорії осіб, які мають право на отримання стипендії, не можуть бути застосовані до розглядуваного випадку, оскільки пізніше прийнятим Законом України «Про підвищення престижності шахтарської праці», який має вищу юридичну силу по відношенню до зазначеної постанови, в ст. 5 вказаного Закону встановлено гарантований розмір стипендій для категорії студентів з числа дітей шахтарів. Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», дія статті 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» не призупинялась та зміни в цю статтю не вносились.

Також безпідставними вважає колегія суддів й доводи апеляційної скарги відповідача про те, що підвищена стипендія передбачена тільки для студентів з числа дітей шахтарів, що навчаються на гірничих спеціальностях, оскільки Законом такі обмеження не встановлені.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги відповідача з приводу відсутності бюджетних асигнувань на виплату стипендії, оскільки це не є підставою для відмови навчальним закладом у її виплаті в розмірі прожиткового мінімуму згідно ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», оскільки таке твердження суперечать практиці Європейського суду з прав людини, викладеній у рішенні в справі «Кечко проти України», згідно з якою реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена в залежність від бюджетних асигнувань, а згідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Колегія суддів погоджується з наданим позивачем розрахунком суми заборгованості з виплати соціальної стипендії за період з 01 вересня 2016 року по 31 жовтня 2016 року в розмірі 1656 грн., яку визначено позивачем, виходячи з розміру, визначеного законом прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Вказаний розрахунок в порядку ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України відповідачем не спростовано.

З урахуванням того, що за зазначений період сплачено позивачу відповідачем стипендію в розмірі 1244 грн., заборгованість з її оплати перед позивачем становить 1656 грн. (2900 грн. - 1244 грн.)

Враховуючи вищевикладене, а також пред'явлення позовних вимог про стягнення заборгованості стипендії в розмірі 1656 грн., на задоволенні яких наполягав законний представник позивача, суд першої інстанції, вирішуючи спір в межах пред'явлених позовних вимог, стягнув вказаний розмір з відповідача на користь позивача.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач ігнорує ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», а тому необхідно зобов'язати відповідача виплачувати позивачу, стипендію в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, з 01 листопада 2016 року до закінчення нею навчання.

Принцип верховенства права зобов'язує державу поважати і застосовувати запроваджені нею закони, створюючи правові й практичні умови для втілення їх в життя (справа «Броньовський проти Польщі», заява № 31443/96, рішення Європейського Суду с прав людини від 22.06.2004 р., п. 184).

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд України в постановах по цивільним справам № 6-2981цс15 від 13 квітня 2016 року, № 6-929цс16 від 1 червня 2016 року, № 6-1044цс16 від 1 червня 2016 року, і в силу ст.214, 360-7 ЦПК Україну він має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при виборі та застосуванні правової норми до спірних правовідносин. Вказана правова позиція узгоджується р рішенням Європейського суду з прав людини від 22.06.2004 р.,. 184 у справі справа «Броньовський проти Польщі».

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду на підставі ст. 308 ЦПК України - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Криворізького коледжу економіки та управління Державного вищого навчального закладу "Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана" - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 02 грудня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Я.М. Бондар

Судді: А.П. Барильська

В.П. Зубакова