У Х В А Л А

08 серпня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі

головуючий суддя: Хилевич С.В.

судді: Шимків С.С., Григоренко М.П.

секретар судового засідання: Шептицька С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "Київ" на ухвалу Рівненського міського суду від 8 червня 2017 року про забезпечення позову ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "Київ", Національного банку України про визнання протиправними дій та відшкодування матеріальної шкоди,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Рівненського міського суду від 8 червня 2017 року заяву ОСОБА_2 задоволено частково:

Забезпечено його позов шляхом накладення арешту на грошові рахунки Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "Київ" (далі - Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "АКБ "Київ") в межах ціни позову в розмірі 1 601 162 (один мільйон шістсот одна тисяча сто шістдесят два) гривень 97 копійок.

Виконання ухвали доручено Відділу державної виконавчої служби м. Київ за підсудністю та для відома учасникам процесу.

У поданій на рішення апеляційній скарзі Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "АКБ "Київ" покликалася на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

На її обґрунтування зазначалося про те, що обраний спосіб забезпечення позову суперечить вимогам закону. Так, п. 7 ч. 2 ст. 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачає втрату чинності публічних обтяжень чи обмежень на розпорядження (у т.ч. арешти) будь-яким майном (коштами) банку з дня початку процедури ліквідації банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається.

Така само заборона встановлена і ч. 4 ст. 152 ЦПК України щодо неможливості забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти неплатоспроможного банку, а також на майно або грошові кошти Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Оскільки забезпечення позову судом мотивовано уникненням закінчення процедури ліквідації банку, тоді як сенс арешту полягає у створенні перешкоди для цього, тому норми ч. 6 ст. 152 ЦПК України додатково забороняють зупинення ліквідації банку.

З наведених міркувань просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову - про відмову позивачу в забезпеченні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи відповідача, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

Як установлено матеріалами справи, на вирішенні Рівненського міського суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "АКБ "Київ" і Національного банку України про визнання дій (бездіяльності) протиправними та відшкодування матеріальної шкоди. Предметом спору є матеріальна шкода, яку завдано позивачу ПАТ "АКБ "Київ" в особі Фонду фінансування будівництва виду по залученню коштів на будівництво багатоквартирного житлового будинку по вулиці Соборна, 283, в м. Рівне в житловому комплексі "Золота підкова" через невиконання останнім договірних зобов'язань (а.с 1-6).

Згідно з ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

З роз'яснень, даних Пленумом Верховного Суду України у п. 3 своєї постанови від 22.12.2006 року №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", вбачається, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України (1618-15) позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Між тим, ч.ч. 4 і 6 ст. 152 ЦПК України забороняють забезпечення позову у спосіб арешту майна або грошових коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Ця вимога не поширюється на позови про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи, про відшкодування збитків, завданих злочином.

Не допускається забезпечення позову шляхом зупинення тимчасової адміністрації або ліквідації банку, заборони або встановлення обов'язку вчиняти певні дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб при здійсненні тимчасової адміністрації чи ліквідації банку.

Окрім того, норма п. 7 ч. 2 ст. 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачає втрату чинності публічних обтяжень чи обмежень на розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) банку з дня початку процедури ліквідації банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень на майно не допускається.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції, з'ясувавши, що між позивачем і Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "АКБ "Київ" дійсно виник та існує цивільно-правовий спір з приводу наявності можливої шкоди, виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду. Тому з цією метою наклав арешт на грошові рахунки відповідача в межах 1 601 162, 97 гривень.

В частині забезпечення позову до Національного банку України суд залишив заяву ОСОБА_3 без задоволення, що особами, які беруть участь у справі, не оскаржувалося.

Щодо доводів апеляційної скарги про недодержання судом вимог закону при забезпеченні позову, то колегія суддів їх ураховує як такі, що судом не перевірялися і їм не було дано відповідної правової оцінки. Тобто процесуальне питання вирішувалося неповно і поверхнево.

Підставою для скасування оскаржуваної ухвали відповідно до п. 3 ст. 312 ЦПК України є порушення судом першої інстанції порядку, встановленого для вирішення питання про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313-315, 324-325 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "Київ" задовольнити частково.

Ухвалу Рівненського міського суду від 8 червня 2017 року скасувати, а питання про забезпечення позову передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: