АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі: головуючого: Соколової В.В.

суддів: Поліщук Н.В., Усика Г.І.

при секретарі Казанник М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Компанії ГСК Трейдмаркс Лімітед на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 01.09.2017 у справі за позовом Компанії ГСК Трейдмаркс Лімітед до ОСОБА_1, Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про дострокове припинення дії на території України знаку для товарів і послуг, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив достроково припинити дію свідоцтва України № НОМЕР_1 на знак для товарів і послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1», власником якого є ОСОБА_1 У зв'язку з цим, просив зобов'язати Міністерство економічного розвитку і торгівлі України внести відповідні зміни до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг та здійснити публікацію про це в офіційному бюлетені.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 01.09.2017 відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом Компанії ГСК Трейдмаркс Лімітед в частині вимог до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про дострокове припинення свідоцтва України на знак для товарів і послуг.

Позовну заяву Компанії ГСК Трейдмаркс Лімітед в частині вимог до ОСОБА_1 про дострокове припинення свідоцтва України на знак для товарів і послуг, повернуто позивачеві для подання до належного суду.

Справа № 757/50543/17-ц
№ апеляційного провадження:№ 22-ц/796/10705/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Козлов Р.Ю.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.
Не погодився з вищезазначеним судовим рішенням позивач, його представником подана апеляційна скарга, в якій вказується на незаконність, необґрунтованість ухвали суду, у зв'язку з порушенням судом норм процесуального права. Позивач посилається на те, що він не оскаржує дій, бездіяльності чи рішень Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, вчинених чи прийнятих на реалізацію наданих владних повноважень. Предметом позову є дострокове припинення дії свідоцтв на знак для товарів і послуг, в разі якщо товари та послуги, зазначені у свідоцтві не використовуються в Україні потягом трьох років. Тому спір між сторонами у даній справі є не публічним, є приватно-правовим, а відтак, підлягає вирішенню, з урахуванням суб'єктного складу, в порядку цивільного судочинства. У зв'язку з тим, що суд неправомірно відмовив у відкритті провадження в частині вимог позивача до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, то суд і неправомірно застосував правила п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України та повернув позовну заяву позивачу в частині вимог до відповідача ОСОБА_1 для подачі до належного суду. На підставі викладеного, просить ухвалу скасувати і направити справу до суду першої інстанції для відкриття провадження.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 - підтримала апеляційну скаргу з підстав викладених у ній, просила її задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для вирішення питання про відкриття провадження.

Представник відповідача Міністерства економічного розвитку і торгівлі України Ресенчук В.М. підтримав апеляційну скаргу та просили про її задоволення.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, повідомлявся про розгляд справи у встановленому процесуальним законом порядку. Тому, керуючись ст.ст. 301-1, 305 ЦПК України колегія суддів вважала за доцільне розглянути справу у його відсутність.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у відкриття провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що позов пред'явлений до Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, який є центральним органом виконавчої влади, а відносини щодо зобов'язання відповідача внести відповідні зміни до Державного реєстру свідоцтв на знаки для товарів і послуг є публічно-правовим, відтак вимога щодо зобов'язання відповідача суб'єкта владних повноважень підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Оскільки в частині позовних вимог пред'явлених до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України відмовлено у відкритті провадження у справі, а місце знаходження відповідача ОСОБА_1 знаходиться поза межами адміністративної території Печерського району м. Києва, то в цій частині позовна заява повернута позивачеві для подачі до належного суду.

Проте погодитись з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду не вважає за можливе з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до п.1,2 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Як роз'яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 1 Постанови Пленуму № 3 від 01.03.2013 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

У п.21 цієї Постанови вказується на те, що якщо орган державної влади та/або орган місцевого самоврядування (суб'єкт владних повноважень) бере участь у справі не на виконання своїх владних повноважень, а з інших правових підстав; не здійснює владних управлінських функцій щодо іншого учасника спору, то залежно від змісту вимог і суб'єктного складу сторін справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства відповідно до вимог статті 15 ЦПК України.

Ураховуючи положення статті 1 ЦПК України та статті 2 КАС України, не є публічно-правовим і розглядається у порядку цивільного судочинства спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування (суб'єктом владних повноважень) як суб'єктом публічного права та суб'єктом приватного права - фізичною особою, в якому управлінські дії суб'єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної особи. У такому випадку це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб'єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права.

А отже саме по собі пред'явлення позову до органу державної влади не визначає підсудність справи, не менше значення має характер правовідносин, що є предметом спору. До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Дана справа не є публічно-правовим спором і не підпадає під визначення справи адміністративної юрисдикції (адміністративна справа), оскільки вимоги позивача не стосуються захисту його прав, свобод та інтересів від порушень з боку суб'єкта владних повноважень у сфері публічно-правових відносин. Позивач не оскаржує дій, бездіяльності чи рішень Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, вчинених чи прийнятих на реалізацію наданих владних повноважень. Предметом позову є дострокове припинення дії свідоцтв на знак для товарів і послуг, на підставі ст.ст. 494-497 ЦК України, ст. 18 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг».

Такі висновки містяться і в Постанові Верховного Суду України від 16.06.2015 по справі № 21-227-15 з аналогічним предметом спору, в якій вказується, що у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про реєстрацію знака для товарів і послуг та в наступному отримання заявником Свідоцтва України на знак для товарів і послуг подальше оспорювання права власності на вказаний знак має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

Таким чином, вказані правовідносини не носять публічно-правовий характер, спір виник з приводу приватно-правовідносин, а тому висновок суду першої інстанції про те, що позовна заява в частині позовних вимог пред'явлених до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства є помилковим.

Також слід зазначити, що позивач звернувся саме до Печерського районного суду м. Києва, у відповідності до правил ч. 1 ст. 113 ЦПК України, а саме на свій вибір за місцезнаходженням відповідача - Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, місцезнаходження якого - АДРЕСА_1 у Печерському районі м. Києва. А тому і повернення позовної заяви в частині позовних вимог пред'явлених до відповідача ОСОБА_1 не можна визнати обґрунтованим.

А отже доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження, в зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно п. 3 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Отже, ухвала суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі в частині позовних та повернення позовної заяви, як така, що постановлена з порушенням порядку підлягає скасуванню, з передачею питання про відкриття провадження у справі на новий розгляд до суду першої інстанції .

Керуючись ст. ст. 303,304,307, 311-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ГСК Трейдмаркс Лімітед - задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 01.09.2017- скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: