Справа № 214/2416/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24 липня 2017 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Прасолова В.Н.

при секретарі Євтушенко В.С.

за участю позивачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, в якому просить: визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири, яка розташована за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Співдружності, 36/76, укладений на Придніпровській товарній біржі між ОСОБА_4, ОСОБА_2, яка діяла від свого імені та від імені неповнолітнього ОСОБА_3 (як продавцем) та ОСОБА_1 (як покупцем).

В обґрунтування позову навела наступне. 2 вересня 1997 року між членами біржі ОСОБА_1 (далі позивач) та ОСОБА_5, ОСОБА_2, неповнолітнім ОСОБА_3, від імені якого діяла ОСОБА_2 (далі - відповідачі) було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: 3-кімнатної квартири загальною площею 61,60 кв.м., житловою площею 44,50 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1, який було зареєстровано на Криворізькій філії Придніпровської товарної біржі, реєстраційний номер 407-Н/97.

Вказаний договір не був нотаріально оформлений з посиланням на ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року (в редакції, чинній на момент укладення договору). 04 вересня 1997 року право власності за позивачем було зареєстровано в Криворізькому бюро технічної інвентаризації, записано в реєстровій книзі №34 п сторінка №198, запис №198.

Позивач сплатила відповідачам грошові кошти за придбану квартиру, а відповідачі передали їй квартиру у власність. Таким чином, сторони виконали всі істотні умови договору купівлі-продажу.

У квітні 2017 року позивач вирішила продати належну їй квартиру, для чого звернулася до нотаріальної контори, але у посвідченні відповідного правочину нотаріусом їй було відмовлено у звязку з тим, що вказаний договір купівлі продажу квартири не посвідчений нотаріально.

Прибувши за місцем проживання відповідачів з метою вирішення питання щодо нотаріального посвідчення вказаного договору купівлі-продажу квартири, дізналася, що один із продавців квартири - ОСОБА_4 померла, а її спадкоємці - відповідачі по справі на теперішній час працюють за кордоном і займатися нотаріальним посвідченням зазначеного договору не мають можливості та не бажають.

Під час же укладення вказаної договору, відповідачі не посвідчили його нотаріально, вважаючи достатньою реєстрацію договору в Криворізькому бюро технічної інвентаризації.

Таким чином, у зв'язку з тим, що відповідачі фактично ухиляються від здійснення дій щодо нотаріального посвідчення оспорюваного договору, у позивача відсутня можливість визнати дійсним зазначений договір інакше, ніж у судовому порядку.

На момент укладення оспорюваного договору діяли норми Цивільного кодексу УРСР 1963 року та Закону України «Про товарну біржу».

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, які укладаються та посвідчуються на біржі, не потребують нотаріального посвідчення.

За змістом ст. ст. 128, 153 ЦК УРСР (в редакції, чинній на момент укладення оспорюваного договору), право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в повній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст.224 ЦК УРСР за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 227 ЦК УРСР, договір купівлі-продажу жилого будинку (квартири) повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу).

Відповідно до ст. 47 ЦК УРСР нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч.2 ст.48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі, за вимогою сторони, яка уклала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

В п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28 квітня 1978 року №3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними" роз'яснено, що з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, зокрема договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу (у тому числі при придбанні на біржових торгах). Щоб не допустити неправильного визнання дійсними угод на підставі ч. 2 ст.47 ЦК, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов.

Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому випадку нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Враховуючи викладене, а також те, що між сторонами відбулося повне виконання договору, всі його істотні умови погоджені, загальних договірних засад та прав і свобод сторін договору не порушують, договір купівлі-продажу фактично відбувся, а сторони всі свої зобовязання за договором виконали, право власності на нерухоме майно належним чином зареєстроване за позивачем, тому можливо визнати його дійсним.

У судовому засіданні позивачка позов підтримала повністю, підтвердивши зміст позовної заяви.

Відповідачі у судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки в судове засідання заяв не надавали, від яких не надійшло заяв про розгляд справи за їх відсутності, у зв'язку з чим, на підставі ст. 224 ЦПК України, за згодою позивачки, судом проведено заочний розгляд справи.

Представник третьої особи Придніпровської товарної біржі у судове засідання не зявився, подав заяву, згідно якої просить розглянути справу за його відсутності.

У судовому засіданні досліджені наступні письмові докази: договір (а.с.5), технічний паспорт (а.с.6), технічна характеристика (а.с.7), реєстраційне посвідчення (а.с.8).

Суд, оцінюючі, відповідно до ст. 212 ЦПК України, всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо досліджені наявні у справі докази, вважає, що у судовому засіданні на підставі належних, допустимих, достовірних, взаємоповязаних між собою у сукупності доказів, встановлені наступні факти та обставини.

2 вересня 1997 року на Придніпровській товарній біржі між ОСОБА_4, ОСОБА_2, яка діяла від свого імені та від імені неповнолітнього ОСОБА_3 (як продавцем) та ОСОБА_1 (як покупцем) був укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2. Вказана квартира 4 вересня 1997 року зареєстрована у КП «Криворізьке БТІ» на праві приватної власності за ОСОБА_1

Вказаний договір нотаріально не посвідчений.

ОСОБА_4 померла, її спадкоємцями є відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Вказані факти та обставини підтверджуються поясненнями позивачки, письмовими доказами: договором (а.с.5), технічним паспортом (а.с.6), реєстраційним посвідченням (а.с.8).

Встановленим у судовому засіданні фактам та обставинам відповідають правовідносини, які регулюються нормами ЦК України (1963 року).

У відповідності до ст. 227 ЦК України (1963 року), договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянином.

У відповідності до ч. 2 ст. 47 ЦК України, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною.

У судовому засіданні встановлено, що сторони повністю виконали угоду договір купівлі-продажу нерухомого майна від 2 вересня 1997 року, який не був нотаріально посвідчений. Сторона договору ОСОБА_4 померла, у звязку з чим нотаріально посвідчити вказаний договір на даний час неможливо. Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що маються законні підстави для задоволення позову.

На підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів в рівних частках на користь позивачки витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн. 00 коп.

Керуючись ст. ст. 47, 227 ЦК України (1963 року), ст. ст. 8, 10, 11, 208, 212, 214, 215, 224, 88 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 - задовольнити повністю.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири, яка розташована за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Співдружності, 36/76, укладений 2 вересня 1997 року на Придніпровській товарній біржі між ОСОБА_4, ОСОБА_2, яка діяла від свого імені та від імені неповнолітнього ОСОБА_3 (як продавцем) та ОСОБА_1 (як покупцем).

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 в рівних частках на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя: В.М. Прасолов