Єдиний унікальний номер 725/882/17
Номер провадження 2/725/188/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.2017 року. Першотравневий районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючого судді Піхало Н.В.

при секретарі Верешко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Чернівці цивільну справу за позовом ТДВ «Страхова компанія «Гарант і Я» до ОСОБА_1, третя особа: КЖРЕП №9, про стягнення матеріального відшкодування,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2017 року ТДВ «Страхова компанія «Гарант і Я» звернулося до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого вказувало, що на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту від 30.03.2016 року №03-169-12-16-203, укладеного між товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гарант і Я» та товариством з обмеженою відповідальністю «Траст 0016», автомобіль НОМЕР_1 був застрахований у страховій компанії. 07.10.2016 року близько 15 год. 00 хв. стався страховий випадок, а саме на вищевказаний автомобіль НОМЕР_2, з балкону квартири АДРЕСА_1, впав квітник з камінням, в результаті чого автомобіль отримав пошкодження.

В подальшому, ТДВ «СК «Гарант і Я», оскільки подія на підставі страхового акту від 12.12.2016 року №317-16-03-12 була визнана страховим випадком, виплачено власнику автомобіля НОМЕР_2 страхове відшкодування в розмірі вартості відновлювального ремонту в сумі 46 633 грн. 66 коп.

Посилаючись на те, що за результатами проведеної перевірки працівниками поліції встановлено, що саме з балкону квартири № 6, що у будинку № 3 по вул. Пауля Целана в м.Чернівці, де проживає гр. ОСОБА_1, впав квітник з камінням на автомобіль Renault Fluence д.р.н. СЕ4883ВН, припаркований біля вищевказаного будинку, саме відповідач є винною особою у завданні шкоди власнику транспортного засобу, а тому ураховуючи те, що виплативши відповідне страхове відшкодування, страхова компанія набула право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, просило стягнути з ОСОБА_1 на користь ТДВ «Страхова компанія «Гарант і Я» матеріальне відшкодування в сумі 46 633,66 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600 грн.

В судовому засіданні представники позивача позов підтримали та підтвердили викладені у ньому обставини. Просили суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, вказавши на те, що позивачем не доведено факт того, що саме з вини відповідача була завдана шкода. Крім того, вказала, що належних доказів на підтвердження того, що автомобіль був пошкоджений саме внаслідок падіння квітника позивачем суду не надано. При цьому зазначила, що дійсно 7 жовтня 2016 року мало місце падіння квітника, однак воно було спровоковане внаслідок руйнування зовнішнього карнизу з балкону, розташованого поверхом вище та саме руйнування балкону та як наслідок падіння каміння, цегли та штукатурки спричинило пошкодження припаркованого біля будинку транспортного засобу.

Представник ЖРЕП № 9 в судовому засіданні позов страхової компанії підтримав та просив про його задоволення. Кім того, суду вказав, що будь-яка вини ЖРЕП № 9 у завданні шкоди транспортному засобу відсутня, оскільки матеріалами перевірки повністю підтверджено факт того, що саме квітник пошкодив автомобіль. Також звернув увагу суду на те, що мешканці будинку № 3 по вул. П. Целана у м. Чернівці протягом 2016 року жодного разу не зверталися до ЖРЕП № 9 із заявами щодо необхідності здійснення ремонтних робіт зовнішнього фасаду будинку та балконів.

Будучи допитаним в ході розгляду даної справи свідок ОСОБА_2, працівник патрульної поліції, суду пояснила, що 7 жовтня 2016 року вона в складі екіпажу патрульної поліції приїхала за викликом на вул. П.Целана, 3, де ними було виявлено пошкодження автомобіля, який був припаркований біля будинку. Також біля автомобіля, на відстані 1 метра від нього, а саме на тротуарі ближче до будинку лежав квітник та як на тротуарі, так і біля автомобіля, а також на самому автомобілі було багато уламків штукатурки, цементу та різної величини каміння. Крім того, ними було здійснено огляд однієї з квартир, в якій вийшовши на балкон, вони побачили багато посипаного каміння, яке як вона вважає посипалося із балкону, поверхом вище та саме падіння цього каміння спровокувало пошкодження квітника, який в подальшому впав. Обстежити балкон у квартирі поверхом вище їм не вдалося, оскільки власники не відчинили двері.

Свідок ОСОБА_3, будучи допитаним в суді, пояснив, що у складі патрульного екіпажу прибули на місце пошкодження автомобіля, за викликом його власника. Прибувши на місце пригоди побачили пошкоджений автомобіль, який стояв біля будинку та навколо нього багато різної величини каміння, а також на відстані більше 1 метра від автомобіля, ближче до будинку лежав квітник. Вважає, що пошкодження автомобіля відбулося саме внаслідок осипу частини фасаду будинку. Також вказав, що ними оглядався балкон, де був розташований квітник та на підлозі цього балкону було багато уламків фасаду будинку, який обвалився з балкону поверхом вище. Оглянути балкон поверхом вище їм не вдалося, оскільки двері власники квартири не відчинили. При цьому зазначив, що пошкодження на автомобілі були не значні по розміру, це були в більшості подряпини та такі пошкодження на його думку не могли бути спричинені падінням з третього поверху металевого квітника вагою 20 кг, вони були завдані саме осипом частини фасаду будинку.

Свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що вона проживає у будинку АДРЕСА_2, а саме на четвертому поверсі. 7 жовтня 2016 року вона перебувала вдома та почула гуркіт. Виглянула у вікно та побачила як біля автомобіля, що стояв біля будинку, збираються люди. Також зазначила, що до неї у квартиру працівники поліції не заходили. Крім того, вказала на те, що на балкон своєї квартири вона не виходить, він весь час зачинений та ним вона не користується. За своїм технічним станом він не пошкоджений, однак із зовнішньої сторони нижньої частини балкону дійсно відпадає штукатурка. Також вказала, що чула як люди казали, що саме камінням було пошкоджено автомобіль та біля автомобіля був осип штукатурки, однак незначних розмірів. Будь-яких значних пошкоджень та деформацій на її балконі не було.

Свідок ОСОБА_5, будучи допитаним в суді пояснив, що проживає у будинку по вул. П. Целана, 3 . 7 жовтня 2016 року повертався до дому з роботи і побачив біля свого будинку багато людей, які стояли біля автомобіля, який був припаркований навпроти його вікон. Підійшовши до автомобіля, побачив на ньому незначні пошкодження, у вигляді подряпин, був трохи помятий капот, заднє крило та інші незначні потертості. Також бачив на тротуарі на відстані приблизно 2 метрів від автомобіля квітник, однак від автомобіля він був розташований досить на далекій відстані та багато уламків штукатурки від фасаду будинку. Вважає, що пошкодження на автомобілі виникли саме внаслідок падіння частин фасаду балкону четвертого поверху будинку, оскільки на пошкодженнях були сліди штукатурки й відповідно падіння квітника було також спровоковане саме осипом частин фасаду будинку. Ті пошкодження, які він бачив на автомобілі не могли бути завдані падінням квітника, оскільки він металевий та його вага приблизно 20 кг., якби він впав на автомобіль, то прогнув би йому дах.

Заслухавши пояснення сторін, а також свідків, дослідивши та проаналізувавши письмові докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому Цивільно-процесуальним кодексом звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваний прав, свобод чи інтересів.

Згідно вимог ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

При цьому, положеннями ст. 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Крім того, відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

При цьому, положеннями ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що 07.10.2016 року, по вул. Пауля Целана, 3 в м. Чернівці мала місце подія, в результаті якої пошкоджено транспортний засіб марки «Renault Fluence» д.н.з. НОМЕР_3, який належить на праві власності ТОВ «Транс 0016».

Дана подія була зафіксована працівниками Чернівецького відділу поліції ГУНП України в Чернівецькій області, що підтверджено відповідними матеріалами перевірки за заявою про пошкодження автомобіля "Renault Fluence" д.р.н. СЕ 4883 ВН, яка зареєстрована працівниками поліції в журналі єдиного обліку заяв та повідомлень про вчинення кримінальних правопорушень за № 12187 від 07.10.2016 року (а.с 65).

Крім того, як убачається з даних матеріалів, за результатами проведеної перевірки працівниками поліції виїздом на місце події встановлено, що 07.10.2016 року близько 15.00 год. було пошкоджено автомобіль НОМЕР_2, припаркований біля будинку № 3, що по вул. Целана в м. Чернівці, чим було завдано матеріальної шкоди.

Також в ході перевірки по даному факту встановлено, що з балкону квартири № 6, що у будинку № 3 по вул. Пауля Целана в м. Чернівці, де проживає гр. ОСОБА_1, впав квітник з камінням на автомобіль «Renault Fluence» д.р.н. СЕ4883ВН, припаркований біля вищевказаного будинку. При опитуванні гр. ОСОБА_1 підтвердила вищевказаний факт цілком (а.с. 66).

При цьому, як убачається з матеріалі справи, пошкоджений 7 жовтня 2016 року автомобіль, на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту від 30.03.2016 року №03-169-12-16-203, укладеного між товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гарант і Я» та товариством з обмеженою відповідальністю «Траст 0016», був застрахований у страховій компанії позивача, що підтверджується копією договору (а.с. 26-31).

В подальшому, у звязку із пошкодження автомобіля, її власник звернувся до страхової компанії із заявою, в якій повідомив про настання страхової події (а.с. 56).

Зокрема, зі змісту повідомлення про подію, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу від 11 жовтня 2016 року, ОСОБА_6 вказував, що о 14 годині 7 жовтня 2016 року по вул. П. Целана, 3 у м. Чернівці було пошкоджено його транспортний засіб та зазначаючи про опис подій вказував, що обвалом балкона будинку було спричинено пошкодження кузова автомобіля та розбиття лобового скла (а.с. 56-57).

Відповіднодо звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «Renault Fluence» д.н.з. НОМЕР_3 від 07.10.2016 року № 42-1076, вартість збитку становить 47 206,25 гривень (а.с. 32-50).

Згідно рахунку СТО ТОВ «Автоподіум» № 00001117 від 08.11.2016 року вартість відновлювального ремонту автомобіля Renault Fluence д.р.н. СЕ4883ВН становить 46 633,66 гривень (а.с. 55).

Також судом встановлено, що на підставі даного повідомлення, позивачем відповідно до вимог укладеного між сторонами договору страхування, було складено акт огляду транспортного засобу від 25 жовтня 2016 року та описано отримані пошкодження застрахованого транспортного засобу (а.с. 35-54).

Крім того, страховою компанією за наслідками розслідування події, що мала місце 07.10.2016 року, внаслідок якої пошкоджено автомобіль НОМЕР_1, вищевказану подію визнано страховим випадком на підставі страхового акту від 12.12.2016 року №317-16-03-12, а в подальшому, на підставі заяви про виплату страхового відшкодування від 9 грудня 2016 року (а.с. 58), ТДВ «СК «Гарант і Я» проведено виплату страхового відшкодування на рахунок СТО в розмірі 46 633,66 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 29.12.2016 року № 1198.

Так, звертаючись до суду із вказаним позовом, позивач зазначаючи про те, що здійснивши виплату страхового відшкодування ТОВ «Траст 0016», ТДВ «СК «Гарант і Я» набуло права вимоги свого страхувальника, в межах здійсненої виплати, тобто в сумі 46 633,66 гривень, яку має відшкодувати винна у пошкодженні автомобіля особа, а саме ОСОБА_1, з балкону якої впав квітник, який і пошкодив автомобіль.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи відповідальної за завдані збитки.

Згідно ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Крім того, ч. 1 ст.1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Разом з тим, відповідач ОСОБА_1, заперечуючи проти заявленого позову вказувала на те, що завдана застрахованому автомобілю шкода спричинена не падінням квітника з її балкону, а осипом фасаду з балкону, який розташований поверхом вище і руйнуванням частини карнизу вказаного балкону. Крім того, позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження того, що саме унаслідок падіння квітника завдана шкода застрахованому автомобілю.

Так, за правилами ч. 1 ст. 1166 ЦК України, що регламентує загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 ст. 1166 ЦК України встановлено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, з системного аналізу норм чинного цивільного законодавства України вбачається, що цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу у правовідносинах, які виникли між сторонами, саме на відповідачів покладено обов'язок доведення відсутності їхньої вини в завданні шкоди позивачу.

При цьому, відсутність своєї вини відповідно до вимог ч.2 ст.1166 ЦК України має доводити саме заподіював шкоди, а не позивач має доводити наявність вини відповідачів, хоча він не позбавлений цього права.

Крім того, згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" № 6 від 27.03.1992р., розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Таким чином, в даному випадку, для настання цивільно-правової відповідальності необхідна наявність наступних елементів: винність дій особи, яка завдала шкоди, наявність шкоди, причинно-наслідковий звязок між винними діями та наслідками, що настали.

При цьому, на підтвердження саме вини відповідача у завданні застрахованому автомобілю шкоди, позивачем посилається на матеріали перевірки обставин події складені працівниками Чернівецького ВП ГУНП України в Чернівецькій області, а також складений за результатами перевірки висновок від 08.10.2016 року.

Зокрема, з вищевказаного висновку про результати розгляду звернення ОСОБА_6 з приводу пошкодження автомобіля, убачається факт пошкодження автомобіля марки «Рено», номерний знак НОМЕР_4, який був припаркований біля будинку № 3 по вул. П. Целана у м.Чернівці 7 жовтня 2016 року. Крім того, згідно даного висновку, також в ході перевірки встановлено, що з балкону загального користування квартири АДРЕСА_3, де проживає ОСОБА_1 впав квітник з камінням на автомобіль марки «Рено», чим завдав шкоди власнику автомобіля. (а.с. 66 -67, 133- 139).

Разом з тим, суд даний висновок не приймає до уваги як належний та допустимий доказ на підтвердження вини ОСОБА_1 у пошкодженні автомобіля ОСОБА_6, оскільки спростовується поясненнями допитаних в суді свідків, у тому числі працівників поліції, які перебували на місці події та які, зокрема як у своїх рапортах, так і в суді вказували на те, що окрім квітника, який впав з балкону квартири відповідача, на місці пригоди перебувала велика кількість осипу зовнішньої частини фасаду будинку (цегла, каміння, штукатурка), який утворився внаслідок руйнування частини зовнішнього карнизу балкону четвертого поверху будинку. До того ж безпосередньо ОСОБА_6 у поданих заявах вказував про те, що його автомобіль пошкоджено внаслідок падіння частини зовнішнього карнизу балкону четвертого поверху будинку, а не квітником.

Крім того, наявні у даному висновку дані, зокрема щодо вини відповідача, не є такими, що в розумінні положень ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню, оскільки даний висновок згідно до вимог ч. 4 ст. 61 ЦПК України не є відповідним вироком чи постановою суду, які є обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Також судом за клопотанням відповідача проведено виїзне судове засідання з метою огляду доказів на місці, а саме стану балкону четвертого поверху будинку № 3 по вул. П. Целана у м. Чернівці та квітника, в ході якого у присутності усіх учасників процесу виявлено факт наявності руйнування досить великої частини зовнішнього карнизу балкону квартири АДРЕСА_4 та наявність осипу нижньої зовнішньої частини фасаду даного балкону. Оглядався також і металевий квітник, який має пошкодження в частині кріплення.

Так, згідно вимог ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Зокрема, з метою можливості призначення в ході розгляду даної справи відповідної судово-технічної експертизи, на вирішення б якої було поставлено питання щодо вставленні дійсної причини пошкодження транспортного засобу та чи могли б існуючі на автомобілі пошкодження бути завдані падінням металевого квітника, чи внаслідок осипу частини зовнішнього карнизу балкону будинку, за клопотанням представника відповідача в суді було допитано спеціалістів автотехніків Чернівецького НДЕКЦ МВС України у Чернівецькій області ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які вказали на те, що для проведення експертизи необхідно оглянути безпосередньо пошкодження на транспортному засобі або ж мати фотознімки цих пошкоджень, які б були зроблені відповідно до експертної методики. При цьому, ті фотознімки пошкоджень, які наявні у звіті про визначення вартості матеріального збитку ТЗ не містять в собі інформації щодо характеру пошкоджень, їх локалізації, форми, структури тощо, яка є необхідною для проведення такого виду експертизи, а сам ТЗ на даний час вже відремонтовано, тому можливість проведення авто технічної експертизи з подальшим визначенням причин, які призвели до пошкодження ТЗ на даний час відсутня.

При цьому, як убачається зі змісту звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «Renault Fluence» д.н.з. НОМЕР_3 від 07.10.2016 року № 42-1076, то даним дослідженням визначалась виключно вартість завданого збитку, а не причини його нанесення.

За таких обставин, суд виходячи з того, що матеріали справи не містять відповідно до вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України належних та допустимих доказів на підтвердження наявності вини в діях відповідача, які призвели до пошкодження транспортного засобу, а саме доказів, які б безперечно підтверджували факт того, що саме внаслідок падіння металевого квітника з балкону відповідача завдано шкоду транспортному засобу та наявні у ТЗ пошкодження були спричинені саме квітником, а не будь-якими іншими зовнішніми факторами чи предметами, підстави для стягнення з ОСОБА_1 завданої пошкодженням автомобіля шкоди в порядку регресу відсутні.

Керуючись ст.ст.3, 10, 11, 57- 61, 209, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 993, 1166, 1191 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування», суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гарант і Я» до ОСОБА_1, третя особа: КЖРЕП №9, про стягнення матеріального відшкодування відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Н. В. Піхало