Справа №2-766/11
Провадження № 4-с/716/5/2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.07.2017 року м.Заставна

Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді Стрільця Я.С.

з участю: секретаря Климус Г.В.

скаржника ОСОБА_1

представника заінтересованої особи ОСОБА_2

представника заінтересованої особи ОСОБА_3

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_1, заінтересовані особи - Заставнівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, державний виконавець Заставнівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_4, ОСОБА_5, на постанову державного виконавця Заставнівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_4 про закінчення виконавчого провадження від 20.02.2017 року №52514685, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на постанову державного виконавця Заставнівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_4 про закінчення виконавчого провадження від 20.02.2017 року №52514685. Заява мотивована тим, що рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 05.03.2012 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 встановлено ОСОБА_1 дні побачення з неповнолітнім сином ОСОБА_6, дозволивши батьку забирати дитину за місцем свого проживання та зобовязавши матір передавати дитину. На підставі вказаного рішення видано виконавчий лист №2-766/11 від 05.03.2012 року та в подальшому відкрито виконавче провадження. Постановою державного виконавця Кремньової А.В. від 20.02.2017 року закінчено виконавче провадження на підставі того, що боржник виконує рішення суду та написала заяву, що і в подальшому виконуватиме його. Вважає дану постанову такою, що суперечить нормам закону та такою, що підлягає скасуванню. Посилається на ту обставину, що дане рішення суду має триваючий характер, воно має виконуватися до повноліття дитини, хоча дитина народилася 06.11.2006 року. Також зазначає, що ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає чіткий перелік підстав для закінчення виконавчого провадження, однак відсутня така підстава як письмове зобовязання боржника надалі виконувати рішення суду.

Під час розгляду скарги ОСОБА_1, до останнього було судом застосовано заходи процесуального примусу згідно вимог ст.92 ЦПК України у формі попередження, а в подальшому він був видалений із залу судового засідання, саме тому судовий розгляд скарги проводився за відсутності заявника.

Крім того, судовий розгляд скарги проведено за відсутності державного виконавця Кремньової А.В., яка повідомлялась про день, час та місце розгляду скарги належним чином, однак в судове засідання не зявилася з причин перебування на лікарняному. У відповідності до вимог ст.386 ч.2 ЦПК України та з метою дотримання процесуальних строків передбачених ч.1 вказаної статті справа розглянута за відсутності особи, рішення якої оскаржується.

В судовому засіданні представник заінтересованої особи начальник Заставнівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_2 просив відмовити в задоволенні скарги з підстав викладених в запереченні на скаргу. Додатково пояснив, що постанова державного виконавця від 22.02.2017 року про закінчення виконавчого провадження є законною, оскільки винесена з дотриманням норм чинного законодавства. Також вказав, що на виконання рішення суду від 05.03.2012 року дійсно у них в відділі перебував виконавчий лист. Боржник ОСОБА_5 зобовязана була передавати дитину батькові ОСОБА_1 В цій частині рішення суду повністю виконано, оскільки матір дитини в передбачені в рішенні суду дні готувала сина для побачень із батьком. Разом з тим, дитина відмовлялась проводити час з стягувачем ОСОБА_1 Даний факт неодноразово був зафіксований відповідними актами.

Представник заінтересованої особи боржника ОСОБА_5, в судовому засіданні вимоги скарги не визнала та пояснила, що на виконання рішення суду від 05.03.2012 року її довірителька у встановлені дні постійно готувала дитину ОСОБА_6 для передачі його батькові ОСОБА_1 Після спілкування зі своїм батьком дитина постійно поверталась додому роздратованою та з порушенням психоемоційного стану. Таким чином її довірителька боржник ОСОБА_5 зі свого боку вимоги рішення суду про зобовязання передавати дитину у встановлені дні виконала, що підтверджено відповідними актами. На даний час рішення суду не виконується у звязку з небажанням дитини бачитись та спілкуватися з своїм батьком. Вважає, що винесена постанова від 22.02.2017 року є законною, а тому просила відмовити в задоволенні скарги.

Вислухавши думку представників заінтересованих осіб, дослідивши матеріали скарги, матеріали виконавчого провадження, суд вважає, що в задоволенні скарги слід відмовити, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 383 ЦПК України учасники виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця під час виконання судового рішення, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст. 387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

На виконання вказаних вимог закону судом встановлено, що рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 05.03.2012 року частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_5, третя особа орган опіки та піклування Заставнівської РДА в справі за позовом про усунення перешкод у вихованні дитини. Встановлено ОСОБА_1 дні побачень із неповнолітнім сином ОСОБА_6 в період першої, третьої неділі місяця із 11-00 години до 18-00 години та другої, четвертої суботи місяця із 10-00 години до 17-00 години, дозволивши батьку забирати дитину за місцем свого проживання та зобовязавши матір передавати дитину.

21.03.2012 року Заставнівським районним судом Чернівецької області видано виконавчий лист в справі №2-766/11 та відкрито виконавче провадження №52514685.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження постановам державних виконавців від 07.08.2015 року та 07.10.2016 року виконавче провадження відкривалось та боржнику пропонувалось добровільно виконати рішення суду.

15.11.2016 року постановою державного виконавця на боржника ОСОБА_5 накладено штраф в розмірі 170 гривень за невиконання виконавчого листа. Разом з тим, ухвалою суду від 10.02.2017 року дії державного виконавця щодо винесення зазначеної постанови визнано неправомірними та відповідно скасовано постанову про накладення штрафу від 15.11.2016 року. Як вбачається з тексту зазначеного рішення суду, то під час виконання рішення суду державним виконавцем не було виявлено будь-яких проявів з боку матері дитини боржника у виконавчому провадженні ОСОБА_5 вчинення дій, які б перешкоджали передачі сина батькові, а навпаки в акті державного виконавця від 12.11.2016 зазначено, що ОСОБА_5 виконує свої зобовязання. Доказів, підтверджуючих не виконання рішення суду боржником ОСОБА_5 без поважних причин в судовому засіданні не встановлено.

В матеріалах виконавчого провадження є в наявності акти державного виконавця Кремньової А.В. від 16.10.2016 року, 22.10.2016 року, 12.11.2016 року, 18.12.2016 року, 21.01.2017 року, 11.02.2017 року з тексту яких вбачається, що боржник ОСОБА_5 виконує свої зобовязання щодо передачі дитини стягувачу ОСОБА_1, однак дитина син ОСОБА_6 відмовляється йти на побачення з батьком.

20.02.2017 року державним виконавцем Кремньовою А.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-766 виданого 21.03.2012 року на підставі ст.39 ч.1 п.9 Закону України «Про виконавче провадження» - у звязку з тим, що ОСОБА_5 виконує свої зобовязання щодо передачі дитини батькові.

В силу ст.124 Конституції України, ч. ст.14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції від 02.06.2016 №1404 -VIII, що діяв на час виникнення правовідносин) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 02.06.2016 №1404 -VIII, що діяв на час виникнення правовідносин) підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 02.06.2016 №1404 -VIII) виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначених у ст.3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до розділу ІХ ОСОБА_7 з організації примусового виконання рішень регламентовано виконання рішень немайнового характеру. Згідно п.1, виконання рішень, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, здійснюється в порядку, визначеному статтею 63 Закону. ОСОБА_7 не регламентує порядок передачі дитини в ході виконання рішення суду щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною, разом з тим п.5 зазначеного розділу передбачає, що при виконанні рішення про відібрання дитини не допускається застосовувати до дитини заходи фізичного впливу.

Приписами ст.63 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено порядок виконання рішень, за якими боржник зобовязаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Відповідно до ч.ч.1,4 ст.63 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 02.06.2016 №1404 -VIII, що діяв на час виникнення правовідносин), за рішеннями, за якими боржник зобовязаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. Виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Згідно ст.39 ч.1 п.9 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом

З аналізу рішення суду від 05.03.2012 року вбачається, що воно носить по відношенню до боржника ОСОБА_5 зобовязальний характер, оскільки зобовязує її передавати дитину ОСОБА_6 його батькові ОСОБА_1 в визначені рішенням дні. Протягом тривалого часу боржник ОСОБА_5 беззаперечно виконує рішення суду та передає дитину батькові. Однак рішення суду не виконується в повній мірі у звязку з субєктивним небажанням дитини ОСОБА_6 спілкуватися з своїм батьком. Даний факт підтверджується дослідженими в судовому засіданні актами державного виконавця Кремньової А.В. про виконання рішення суду боржником. В примусовому порядку із застосуванням фізичної сили забороняється виконання рішення суду по відношенню до дитини. З цих підстав боржником ОСОБА_5 з свого боку вчинено всі дії в рамках примусового виконання рішення суду, а отже у державного виконавця були всі необхідні та достатні підстави передбачені законодавством для закінчення виконавчого провадження. Саме тому суд вважає, що оскаржувана постанова від 22.02.2017 року є законною та обґрунтованою, а в задоволенні скарги необхідно відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 14, 383, 386, 387 ЦПК України, ст.ст. 1, 3, 26, 39, 63 Закону України «Про виконавче провадження», суд,

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1, заінтересовані особи - Заставнівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, державний виконавець Заставнівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_4, ОСОБА_5, на постанову державного виконавця Заставнівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_4 про закінчення виконавчого провадження від 20.02.2017 року №52514685.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до апеляційного суду Чернівецької області через Заставнівський районний суд протягом пяти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Стрілець Я.С.