Справа № 346/6488/16-ц
Провадження № 22-ц/779/908/2017
Головуючий у 1 інстанції Калинюк О. П.
Суддя-доповідач Василишин
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Василишин Л.В.

суддів: Максюти І.О.,Томин О.О.

секретаря Бойчук Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до органу опіки та піклування Коломийської районної державної адміністрації про поновлення батьківських прав, за апеляційною скаргою органу опіки та піклування Коломийської районної державної адміністрації на рішення Коломийського міськрайонного суду від 12 квітня 2017 року,-

в с т а н о в и л а :

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вищевказаним позовом.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що вона є матір'ю двох дітей - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 Реєстрація народження дітей проводилась відповідно до правил ч.1 ст.135 СК України,тобто відомості про бітька дітей зазначено за вказівкою матері.

Заочним рішенням Коломийського міськрайонного суду від 23.01.2013 року за позовом Коломийської районної державної адміністрації позивачку було позбавлено батьківських прав відносно обох дітей, у зв'язку з ухиленням від виконання батьківських обов'язків по вихованню дітей та зловживання спиртними напоями.

Крім того, судом вирішено стягувати з ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей.

Діти перебувають на первинному обліку служби у справах дітей Коломийської РДА, влаштовані у прийомну сім'ю.

Позивачка зазначила, що на даний час вона змінила свою поведінку, більше не вживає спиртні напої, створила сім'ю, з якою проживає в АДРЕСА_1, позитивно характеризується. Під час тимчасового перебування дітей у міжрайонному центрі соціально-психологічної реабілітації дітей в с.Мединів відвідувала їх. Діти виявляли до неї прихильність та бажання проживати з нею.

Коломийська районна служба у справах дітей влаштувала дітей позивачки у прийомну сім'ю, відтак зв'язок з ними було втрачено, оскільки місце проживання дітей позивачці невідоме, а служба у справах дітей таку інформацію відмовляється надавати.

Посилаючись на вищевказані обставини, а також на приписи статті 169 СК України, ОСОБА_1 просила поновити її батьківські права відностно дітей - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 12 квітня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Поновлено батьківські права ОСОБА_1, відносно її малолітніх дітей: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Орган опіки та піклування Коломийської районної державної адміністрації на рішення суду подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Апелянт не погоджується з висновком суду про те, що позивач після позбавлення її батьківсьх прав істотно змінила свою поведінку та веде нормальний спосіб життя, оскільки жодного підтвердження такого немає. За період з 2013 року позивачка не цікавилася своїми дітьми, їх долею та життям, фізичним, духовним та моральним розвитком та їх матеріальним забезпеченням. Жодного звернення про періодичні побачення з дітьми в службу у справах дітей Коломийської РДА чи до суду не поступало.

Крім того, позивачка так і не працевлаштувалася, на що суд не звернув уваги.

До матеріалів справи були долучені фотокартки, які свідчать про факт розпивання ОСОБА_1 спиртних напоїв в центральній частині міста, однак такі докази судом не взято до уваги.

Також апелянт посилається на те, що позивачка не має власного житла, а проживає із співмешканцем без реєтрації шлюбу у будинку його матері.

31.03.2017 року органом опіки і піклування надано висновок №156 про недоцільність поновлення батьківських прав ОСОБА_1, з яким суд не погодився.

Апелянт вважає необгрунтованою таку позицію суду та зазначає, що орган опіки і піклування тричі переносив розгляд питання про поновлення батьківських прав у зв'язку з тим, що ОСОБА_1 злісно ухилялася надати перелік документів.

Судом також не взято до уваги шкільні характеристики дітей, згідно яких на час прибуття в навчальний заклад станом на 01.09.2016 року ОСОБА_2 поводив себе неспокійно, неврівноважено, був замкнутим, не міг знайти спільну мову з однокласниками, перебував у стані тривоги. В подальшому за час перебування у прийомній сім'ї емоційний стан дитини покращився. ОСОБА_2 позитивно ставиться до членів прийомної сім'ї, на малюнках дитини було виявлено ознаки психологічного добробуту. Аналогічно ОСОБА_3 добре і комфортно почувається у прийомній сім'ї, прийомну матір називає «мамою».

В цілому, апелянт вважає, що вирішуючи спір, суд неналежно оцінив у який спосіб змінилася поведінка ОСОБА_1 та не у повній мірі врахував інтереси дітей.

Відтак апелянт просив скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

У судовому засіданні апеляційного суду представник апелянта вимоги скарги підтримала в повному обсязі

Позивач скаргу заперечила, вважає, що така не може бути задоволена.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Матеріалами справи встановлено, що заочним рішенням Коломийського міськрайонного суду від 23.01.2013 року ОСОБА_1 позбавлено батьківських прав відносно її неповнолітніх дітей - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (цивільна справа №0909/6508/2012).

Вирішено стягувати з ОСОБА_1 аліменти на користь її дітей у розмірі по 250 грн. щомісячно на кожну дитину, які зараховувати на особистий рахунок цих дітей у Державному Ощадному банку України з індексацією відповідно до закону. Стягнення аліментів розпочато з 17.12.2012 року до досягненя дітьми повноліття (а.с.4-8).

03.02.2013 року заочне рішення Коломийського міськрайонного суду від 23.01.2013 року вступило в законну силу.

Згідно листа Служби у справах дітей Коломийської РДА від 05.09.2016 року №350/01-39/36, діти - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебувають на первинному обліку служби, влаштовані у прийомну сім'ю (а.с.3).

Згідно відповіді Служби у справах дітей Коломийської РДА від 28.11.2016 року на запит адвоката Ахмадуліної Т.О., діти ОСОБА_3 та ОСОБА_2 влаштовані під сімейні форми виховання. Відповідно до ч.3 ст.10 Закону України «Про захист персональних даних» від 01.06.2010 року, інформація щодо вищевказаних дітей є конфіденційною та розголошенню не підлягає (а.с.11-12).

31.01.2017 року ОСОБА_1 звернулась до Служби у справах дітей Коломийської РДА із заявою про надання їй висновку щодо доцільності поновлення її у батьківських правах (а.с.39).

Згідно Висновку №156/01-047/151 від 31.03.2017 року, 31.01.2017 року ОСОБА_1 звернулся із заявою до Комісії з питань захисту прав дитини Коломийської РДА щодо доцільності поновлення її у батьківських правах відностно вищевказаних дітей, проте жодного із документів, перелічених службою у справах дітей, які є необхідними для підготовки та винесення вищевказаного питання для розгляду на Комісію з питань захисту прав дитини - не подала, на засідання Комісії двічі не з»явилася, хоча була повідомлена про них належним чином.

Посилаючись на влаштування дітей у прийомну сім'ю, внаслідок чого моральний, емоційний та психологічний стан дітей покращився, а також на відсутність достатніх і виняткових підстав для поновлення ОСОБА_1 батьківських прав, Коломийської РДА надано висновок про недоцільність поновлення у батьківських правах ОСОБА_1 (а.с.44-46).

Вирішуючи спір, у мотивувальній частині рішення суд першої інстанції зазначив, що висновок органу опіки та піклування, грунтується лише на фактах неявок позивача на засідання комісії з прав дитини та ненаданні нею документів, підтверджуючих зміну поведінки та її виправлення. Суд, керуючись правилами ч.6 ст.19 СК України, не погодився з висновком, оскільки такий, на думку суду, є недостатньо обгрунтованим, з огляду на передбачені законом підстави для поновлення батьківських прав.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що ОСОБА_1 після позбавлення її батьківських прав істотно змінила свою поведінку, веде нормальний спосіб життя, що свідчить про значне виправлення її поведінки порівняно з тією, яка була підставою для позбавлення її батьківських прав. При цьому суд зіслався на те, що позивач створила нову сім'ю, постійно зявляється у судові засідання, надає чіткі пояснення, позитивно характеризується за місцем проживання.

Відповідно до ч.1 ст.303, ч.ч.2,3 ст.213 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Наведеним вимогам оскаржуване рішення суду не відповідає з наступних мотивів.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст. 12 вказаного Закону, виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Положеннями норм СК України встановлено, що кожний із батьків зобов'язаний піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов'язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.ст. 150, 151, 152, 155 СК України).

У статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Раду Української РСР від 27 лютого 1991 року № 789-XII, закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до ст. ст. 6, 27 названої Конвенції держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини; визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Положеннями ст.169 СК України передбачено, що мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини.

Таким чином, при розгляді спору про поновлення батьківських прав, суд зобов'язаний з'ясувати чи на момент звернення особи до суду з позовом відпали обставини, які слугували підставою для позбавлення її батьківських прав, які позитивні зміни відбулись у житті та поведінці особи і як такі зміни можуть вплинути на подальше життя дітей. Крім того, оцінюючи такі обставини в їх сукупності, суд повинен в першу чергу керуватися інтересами дітей.

Переглядаючи спір в апеляційному порядку, зважаючи на доводи апеляційної скарги та виходячи з обставин встановлених судом в оскаржуваному рішенні, колегія суддів вважає доводи скарги обґрунтованими та такими, що підлягають врахуванню.

Як вбачається з мотивувальної частини рішенням Коломийського міськрайонного суду від 23.01.2013 року, яким ОСОБА_1 позбавлено батьківських прав відносно її неповнолітніх дітей - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (цивільна справа №0909/6508/2012), в ході розгляду справи встановлені наступні обставини, які слугували підставою для позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав.

Так, з 27.09.2012 року ОСОБА_1 не бачиться зі своєю малолітньою дочкою, остання з того часу проживає без матері в сім'ї брата відповідачки в с.Калинівка Одеської області. Син ОСОБА_2 проживає в АДРЕСА_2, де зареєстрована ОСОБА_1, також там проживає бабуся - ОСОБА_9 ОСОБА_1 систематично і часто зникає з дому, не повідомляючи куди прямує, а свого сина ОСОБА_2 на час своєї відсутності залишає з бабусею ОСОБА_9

Ні ОСОБА_1, ні батько дітей не надають матеріальної допомоги на їх утримання, а також не займаються їх вихованням.

Згідно характеристики від 04.12.2012 року №321 Жукотинської сільської ради Коломийського району, відповідачка за час проживання в с.Жукотин проявила себе з негативної сторони.

Згідно наказів Служби у справах дітей Коломийської РДА від 12.04.2012 року №7 від 17.05.2012 року діти ОСОБА_1 перебували на обліку у службі з 12.04.2012 року по 17.05.2012 року як такі, що опинилися у складних життєвих обставинах.

Враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 з 27.09.2012 року повністю ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню своєї дочки ОСОБА_3, не цікавиться її духовним та фізичним розвитком, не піклується дитиною, не проявляє про неї щонайменшої материнської турботи.

Також судом було встановлено, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання нею своїх обов'язків щодо виховання сина ОСОБА_2, якого вона часто залишає вдома, зникаючи періодично з дому у невідомому напрямку, не дбає про його духовний та фізичний розвиток.

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 зазначила, що вона змінила свою поведінку, більше не вживає спитні напої, створила сім'ю, з якою проживає в АДРЕСА_1, позитивно характеризується. Під час тимчасового перебування дітей у міжрайонному центрі соціально-психологічної реабілітації дітей в с.Мединів відвідувала їх. Діти виявляли до неї прихильність та бажання проживати з нею.

Відповідно до ст.ст.10,59,60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У підтвердження вищенаведених обставин позивач надала суду довідку Гарасимівської сільської ради від 01.09.2016 року №305, за даними якої ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, тимчасово проживає в АДРЕСА_3 в житловому будинку ОСОБА_11 (а.с.10).

Як вбачається з характеристики ОСОБА_1, виданої 01.09.2016 року Гарасимівською сільською радою, ОСОБА_1 тимчасово проживає в с.Гарасимів, серед жителів села характеризується позитивно, з боку виконкому Гарасимівської сільської ради претензій немає (а.с.9).

Окрім того, позивач надала довідку про доходи свого співмешканця ОСОБА_12 (а.с.41).

Однак, колегією суддів встановлено, що позивач не працевлаштована, будь-якого іншого доходу не має, не має у власності будь-якого житла чи його частини, відсутні ідокази щодо соціально прийнятного способу життя.

Крім того, як пояснила позивач, з 2013 року тільки один раз бачилася з дітьми , із заявами про побачення не зверталася, обставини їхнього життя їй не відомі.

Натоміть, як вбачається з інформаційної довідки Служби у справах дітей Коломийської РДА від 21.06.2017 року, наданої на вимогу апеляційного суду, у зв'язку із припиненням опіки над дітьми, у серпні 2016 року діти приїхали із села Калинівка Одеської області, у м.Коломия для подальшого їх влаштування. Про час і місце прибуття дітей біологічна мати ОСОБА_1 була повідомлена, проте на автобусну станцію до дітей не з'явилася. Завідувачем сектору з питань усиновлення, опіки, піклування та сімейних форм виховання дітей служби у справах дітей Коломийської РДА ОСОБА_13 було проведена розмова з дітьми. В ході розмови діти на запитання про біологічну матір назитвали її по імені «Іванка», та розповідали про те, що вона «кричала на них» та нецензурно лаялася «матюкалася». Зі слів ОСОБА_2, ОСОБА_1, він пам'ятає як таку, що часто зникала з дому на декілька днів і покидала його на хвору бабуся, та часто випивала. Спогади про минуле для дітей були неприємними.

Під сімейні форми виховання, а саме в прийомну сім'ю, діти влаштовані 26.08.2016 року. За період перебування дітей у прийомній сім'ї покращилися навчальні досягнення ОСОБА_2, його дисципліна. За результатами роботи, проведеної шкільним психологом, ОСОБА_2 став більш стриманий, уважний, вихований, активний, цілеспрямований. ОСОБА_3 з повагою ставиться до прийомної матері. Діти називають прийомну матір «мамою». Дітям затишно і комфортно в прийомній сім'ї. Дівчинка спокійна і врівноважена. Умови утримання і виховання дітей по місцю проживання задовільні. Прийомними батьками дітям створені всі належні умови, окремо облаштовані спальні місця, місця для навчання і відпочинку (а.с.109-110,113).

Наведені обставини підтверджуються також висновком психологічного обстеження ОСОБА_2 від 16.06.2017 року, з якого крім того вбачається, що ОСОБА_2 позитивно сприймає наявну сімейну ситуацію (у прийомній сім'ї), а процес адаптації проходить успішно (а.с.111).

Згідно висновку психологічного обстеження ОСОБА_3 від 16.06.2017 року, у дитини простежуються особливо тісні емоційні зв'язки з братом ОСОБА_2 і мамою ОСОБА_16 (як називає прийомну матір дівчинка). Катя акцентує увагу на тому, що у прийомній сім'ї «всі живуть дружньо і не сваряться». Процес адаптації дитини проходить успішно (а.с.112)

Матеріали справи також містять характеристики обох дітей, надані за місцем їх навчання класними керівниками, практичним психологом та директором школи, згідно яких ОСОБА_3 відвідувала підготовчу групу в 1 клас. Дівчинка завжди охайна, доглянута, що свідчить про відповідальне ставлення до дитини в сім'ї. ОСОБА_3 завжди з повагою і любов'ю розповідає про свою прийомну маму і про її допомогу в навчанні. Дівчинка спокійна і врівноважена. В прийомній сім'ї панує злагода, розуміння і любов (а.с.114).

ОСОБА_2 прибув на навчання 01.09.2016 року у перший клас. Протягом навчального року в ОСОБА_2 покращилась дисципліна і він досяг середнього рівня навчання. Хлопець приязно відгукується про своїх батьків-опікунів. Наголошує, що в дома ніколи не буває сварки, а батько цікавиться його шкільним життям. На запитання про свою біологічну маму дитина реагує досить спокійно, при цьому називаючи її лише на ім'я. Спогади якими ділилася дитина, були досить непрємні для нього (згадувалося вживання алкоголю, завдання фізичного болю), (а.с.115).

Оцінюючи обставини справи у їх сукупності, колегія суддів вважає, що позивач не надала суду достатніх доказів, які б свідчили про зміну її життєвих обставин і поведінки, які були підставою для позбавлення батьківських прав. Матеріали справи не містять достатніх даних про позитивну зміну як самої позивачки так і її особистих обставин, існування яких може бути підставою для поновлення прав, тоді як наявними є докази про те, що діти тільки адаптувалися до нового середовища та комфортно почувають себе в ньому. Тому враховуючи фактичні обставини, доказову базу та інтереси дітей, колегія суддів приходить до висновку про передчасність рішення суду щодо задоволення позову.

Посилання ОСОБА_1 на заробітки свого співмешканця та проживання з ним однією сім'єю у будинку його матері не заслуговують на увагу, оскільки такі не є достатніми для поновлення батьківських прав в розумінні ст.169 СК України.

З наведених підстав рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313,314,316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу органу опіки та піклування Коломийської районної державної адміністрації задоволити.

Рішення Коломийського міськрайонного суду від 12 квітня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В позові ОСОБА_1 до Органу опіки та піклування Коломийської районної державної адміністрації про поновлення батьківських прав щодо ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_2 відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили.

Головуюча: Василишин Л.В.

Судді: Максюти І.О.

Томин О.О.