РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2017 року м.Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області в складі:

головуючого судді Андреєва В.В.,

за участю секретаря судового засідання Петрової С.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Торецьк справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів та заборгованості з них,-

ВСТАНОВИВ:

24 травня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в подальшому уточнивши позовні вимоги, просив звільнити його від сплати заборгованості, що утворилась з 01.03.2013 року по 23.05.2014 рік у розмірі 13279,00 грн., та з 24.05.2014 року по 30.06.2015 рік у розмірі 5080 грн.зі сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_3, що стягується на користь ОСОБА_2

В обґрунтування позову зазначив, що він є батьком ОСОБА_3, яка мешкає разом з матірю ОСОБА_2 Рішенням від 03.02.2012 року Калінінського районного суду міста Горлівка Донецької області по справі №2/521/458/2012, його було зобов'язано виплачувати аліменти на користь ОСОБА_4, на утримання неповнолітньої ОСОБА_3, у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку, але не менші 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.11.2011 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до 03.03.2023 року. Від сплати аліментів на користь доньки позивач не відмовлявся, проте з незалежних від нього обставин він не має змоги виплачувати аліменти. У березні 2014 року ОСОБА_1 захворів на психічне захворювання, яке згодом переросло у хронічну хворобу, пов'язану з психічними розладами. За станом здоров'я він потребує постійного медикаментозного лікування. Коштів, які позивач отримує як допомогу по інвалідності не вистачає для забезпечення власної життєдіяльності. З травня 2014 року має II групу інвалідності внаслідок загального захворювання, що виключає можливість здійснювати трудову діяльність. З урахуванням викладеного, позивач просив звільнити його від сплати заборгованості, що утворилась з 01.03.2013 року по 23.05.2014 рік у розмірі 13279,00 грн., та з 24.05.2014 року по 30.06.2015 рік у розмірі 5080 грн. зі сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_3, що стягується на користь ОСОБА_2

Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні.

Відповідач до судового засідання не зявилася, про день та час слухання справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не інформувала, заяви про розгляд у її відсутність не надавала. Справу розглянуто на підставі ст.224 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_3, що підтверджено свідоцтвом про народження (а.с.7).Рішенням від 03.02.2012 року Калінінського районного суду міста Горлівка Донецької області по справі №2/521/458/2012, його було зобов'язано виплачувати аліменти на користь ОСОБА_4, на утримання неповнолітньої ОСОБА_3, у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку, але не менші 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.11.2011 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до 03.03.2023 року (а.с.12). На підставі цього рішення було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 (а.с.8).

Згідно довідки №4405 від 07.04.2017 року, №657 від 19.01.2017 року, ОСОБА_1 знаходиться на обліку в УПФУ в м.Дзержинську Донецької області внаслідок загального захворювання інвалідам ІІ групи (а.с.9,10).

Відповідно до довідки МСЕК серії 10 ААВ №488625 ОСОБА_1 з 04.06.2015 року до 01.07.2017 року встановлена ІІ група інвалідності (а.с.15)

Відповідно до висновку №1280 від 23.12.2013 року ОСОБА_1 знаходиться на обліку у лікаря-психіатра (а.с.18), про це також свідчить довідка №1055 від 31.10.2017 року (а.с.51).

Відповідно до довідки КЛПЗ "Міський психоневрологічний диспансер м.Торецька" №158/1 від 02.11.2017 року, ОСОБА_5 є інвалідом ІІ групи з 21.05.2014 року по 06.2020 рік внаслідок хронічного психічного захворювання та втратив працездатність.

Відповідно до положень ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Відповідно до статей 11 і 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно до вимогст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати свою неповнолітню дитину.

В ст.223 ч.4 ЦПК України встановлено, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Відповідно до ч.2 ст.197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

У Постанові Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначається, що суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст.197 сімейним кодексом України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Істотною обставиною для звільнення від сплати аліментів може бути визнана тяжка хвороба платника аліментів, внаслідок якої він визнаний МСЕК інвалідом І, II чи III групи, або за висновком судової експертизи.

ОСОБА_1 має інвалідність ІІ групи строком з 21.05.2014 року по 06.2020 рік, таким чином слід його звільнити від сплати заборгованості, що утворилась з 24.05.2014 року по 30.06.2015 року в розмірі 5080,00 грн.

В частині вимог про звільнення від сплати заборгованості по аліментам за період з 01.03.2013 року по 23.05.2014 року, так як інвалідність не підтверджена, слід відмовити.

Виходячи з вищевикладеного та із загальних засад справедливості цивільного судочинства, суд враховуючи, що позивач захворів у 2014 році, потребував витрат на лікування (медичні препарати, аналізи, обстеження, тощо), не міг працевлаштуватися, що є обставиною, що має істотне значення і є підставами для часткового звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментам на користь відповідача, тобто позов слід задовольнити частково.

Керуючись ст.ст.5, 6, 10, 11, 209, 210, 212-215, 218, 224 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів та заборгованості з них, задовольнити частково.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати заборгованості, що утворилась з 24.05.2014 року по 30.06.2015 рік у розмірі 5080 грн. зі сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_3, що стягується на користь ОСОБА_2.

В решті позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, за письмовою заявою, що подається протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, на рішення може бути подана апеляція в Апеляційний суд Донецької області через суд міста Торецька протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя