Справа № 576/1357/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2017 року м. Глухів

Глухівський міськрайонний суд Сумської області у складі:

Головуючого - судді Мазура С.А.,

за участі:

секретаря Пугач В.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Глухів цивільну справу за поданням відділу державної виконавчої служби Глухівського міськрайонного управління юстиції про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України,-

В С Т А Н О В И В:

До Глухівського міськрайонного суду Сумської області надійшло подання старшого державного виконавця Моренець І.А., погоджене в.о. начальника відділу державної виконавчої служби Глухівського міськрайонного управління юстиції про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобовязань, покладених на нього рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 10.05.2016 № 2/576/263/16 та виконавчого листа № 2/576,251 від 19.06.2014 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів у розмірі 500 гривень щомісячно та ? частини доходу на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ІНФОРМАЦІЯ_1.

Подання мотивоване тим, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Глухівського міськрайонного управління юстиції знаходиться виконавчий лист Глухівського міськрайонного суду від 10.05.2016 та в/л №1/576/251 від 19.06.2014 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів у розмірі 500 гривень щомісячно та ? частини доходу на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ІНФОРМАЦІЯ_1.

В поданні зазначає, що 06.04.2009 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, про що повідомлено боржника у визначеному законодавством порядку. На виконання зазначеного у поданні рішення суду вчинялись заходи примусового виконання: виклик боржника до відділу державної виконавчої служби, направлені запити про наявність майна боржника на яке може бути звернено стягнення. За боржником існує заборгованість по несплаті аліментів у розмірі 16 076,73 грн., тому просить суд тимчасово обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобовязань, покладених на нього рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 10.05.2016 № 2/576/263/16 та виконавчого листа № 2/576,251 від 19.06.2014 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів у розмірі 500 гривень щомісячно та ? частини доходу на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судове засідання представник відділу державної виконавчої служби Глухівського міськрайонного управління юстиції не зявився, надав клопотання про розгляд подання без його участі.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі статтею другою Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ.

Положеннями статті шостої цього Закону встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) - до виконання зобов'язань (п. 5).

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Примусове виконання рішень судів в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені у Законі України «Про виконавче провадження».

Пунктом 19 частини третьої статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» закріплене право державного виконавця у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням суду.

З матеріалів справи вбачається наступне.

На виконанні у відділі державної виконавчої служби Глухівського міськрайонного управління юстиції знаходиться виконавчий лист Глухівського міськрайонного суду від 10.05.2016 та в/л №1/576/251 від 19.06.2014 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів у розмірі 500 гривень щомісячно та ? частини доходу на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до частин першої та четвертої статті 313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування і може бути обмежена у здійсненні такого права лише у випадках, встановлених законом.

Згідно статті 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Положення статті 377-1 ЦПК України є спеціальною нормою, яка застосовується на стадії виконання судових рішень, ухвалених незалежно від виду судочинства та рішень інших органів (посадових осіб).

Відповідно до положення частини другої статті 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Згідно зі статтею другою Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб. Права, викладені в пункті 1, також можуть у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що суд має право встановити щодо боржника/ керівника боржника - юридичної особи тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України за поданням державного виконавця за умови доведення та документального підтвердження факту ухилення боржника/керівника боржника - юридичної особи від виконання зобов'язань, покладених рішенням суду чи іншого органу (посадової особи). Таке обмеження може бути встановлено лише строком до виконання боржником своїх зобов'язань.

Під поняттям «ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Окрім того, застосування таких обмежень може мати місце тільки у виключних випадках і повинно використовуватися лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення, оскільки стосується гарантованого статтею 33 Конституції України та статтею 313 ЦК України особистого немайнового права особи вільно залишати територію України та права на свободу пересування, передчасне і безпідставне обмеження яких є неприпустимим.

Однак, подання державного виконавця не містить обґрунтування, якими саме доказами підтверджено факт ухилення боржника від виконання зобовязань.

Саме по собі посилання на заборгованість за виконавчими документами, за відсутності відповідних доказів, не свідчить про цілеспрямоване ухилення боржника від виконання зобовязання.

Державним виконавцем не надано доказів, що боржнику відомо про винесення постанови про відкриття провадження щодо нього, а також немає даних про те, що він перешкоджав державному виконавцю вчиняти дії, повязані з виконанням судового рішення будь-яким іншим чином ухилявся від виконання рішення суду, що він взагалі має намір виїхати за межі України.

Також державним виконавцем не надано доказів того, що ним було вичерпано весь передбачений перелік заходів щодо примусового виконання рішення або всі вони виявилися безрезультатними. До подання лише додано постанови про відкриття виконавчого провадження та копії виконавчих листів із розрахунком суми заборгованості.

З огляду на зазначене, суд вважає, що подання державного виконавця про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до повного виконання зобовязань за рішенням суду є необґрунтованим та передчасним, а тому не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.33 Конституції України, ст.ст.11, 31, 52, 68 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.1, 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», ст.ст.10, 377-1 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання відділу державної виконавчої служби Глухівського міськрайонного управління юстиції про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області через Глухівський міськрайонний суд в 5-денний строк з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя С.А. Мазур