Справа №639/7239/16-ц
Провадження №2/639/301/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2017 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Труханович В.В.,

за участю секретаря - Кричевської В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, виділ частки в натурі,

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів та просив ухвалити рішення, на підставі якого визнати за ним право власності на 11/100 частин домоволодіння по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 та виділити позивачу в натурі на його ідеальну частку в праві власності на вказане домоволодіння в житловому будинку А-1 приміщення.

В подальшому, після проведення судової будівельно-технічну експертизи, позивачем було подано уточнений позов, відповідно до якого він просив визнати за ним право власності на 8/100 часток домоволодіння по АДРЕСА_2 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року; припинити його, ОСОБА_1, право спільної часткове власності в домоволодінні по АДРЕСА_2 та виділити йому в натурі на його ідеальну частку в праві власності на домоволодіння по АДРЕСА_2 - в житловому будинку приміщення: 5- 1, 5-2, 5-3, 5-4, 5-5, 5-6, 5-7, 5-8, IV, V, VI, VII, VIII, IX, 4-1,4-3, 4-4, 4-5, 4-6, 4-7, 4-8, 4-9, 4-10 та надвірні будівлі: погреб «Е», гараж «Ф», сарай «Ц», зливну яму №5, гараж «У», погреб «Ж», погреб «Ю», вбиральню «К», ворота №10, огорожа №2, №13, 1/2 частину огорожі №11.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 послався на те, що домоволодіння по АДРЕСА_1

Згідно довідки КП «ХарМіськБТІ» №1101332 від 22.09.2014 року, право власності на зазначене домоволодіння зареєстровано наступним чином: за ОСОБА_5 - 11/100 частин на підставі свідоцтва про право власності, виданого 01 04.1969 року РЖУ Жовтневого району м. Харкова, рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 03.10.1995 року; за ОСОБА_1 - 24/100 частини на підставі договору дарування, посвідченого 18.10.1999 року приватним нотаріусом ХМНО ЄніноюЛ.В., р.№2773; за ОСОБА_8 - 52/200 частини на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 09 06.2000 року 5-ю ХДНК, р.№1-147, рішень Жовтневого районного суду м. Харкова від 04.04.2003 року, справа №2- 210/2003 та від 27.06.2003 року, справа №2-211; за ОСОБА_9 - 30/200 частин на підставі свідоцтва про право власності, виданого 01.04.1969 року РЖУ Жовтневого району м. Харкова, свідоцтва про право на спадщину, виданого 5-ю ХДНК 25.10.2000 року, р.№2-591; за ОСОБА_3 - 52/200 частини на підставі додаткового свідоцтва про право на спадщину, виданого 25.10.2000 року, р.№2-257, рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 27.06.2003 року, справа №2-211; за ОСОБА_4 - 20/100 частин на підставі договору дарування, посвідченого 16.08.2003 року приватним нотаріусом ХМНО Кухар Н.М., р.N22107.

ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, спадкова справа після її смерті не заводилася.

ОСОБА_8 змінила прізвище на «ОСОБА_8» в зв'язку з реєстрацією шлюбу 26 10.2007 року.

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, залишивши позивачу ОСОБА_1 заповіт на все належне йому майно, що підтверджується копією заповіту та копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі.

Оформити свої спадкові права в позасудовому порядку позивач не зміг, оскільки нотаріусу для видачі свідоцтва про право власності на спадщину необхідно з'ясувати склад спадкового майна, але зробити це неможливо, тому що згідно довідки КП «ХарМіськБТІ» N21101332 від 22.09.2014 року частка всього домоволодіння, виходячи із розміру часток кожного співвласника, становить 122/100, що суперечить чинному законодавству.

Таке співвідношення ідеальних часток співвласників склалося внаслідок побудови і прийняття в експлуатацію житлового будинку «П-1» на території домоволодіння та подальшого визнання права власності на нього в порядку спадкування за ОСОБА_8 та ОСОБА_3 на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 27.06.2003 року по справі №2-211.

Зазначеним рішенням суду було визнано право власності на будинок «П-1», визначено частки ОСОБА_8 та ОСОБА_3 в праві власності на цей будинок, але не було зроблено перерозподілу ідеальних часток інших співвласників домоволодіння, які також змінилися внаслідок побудови будинку «П-1».

За результатами судової будівельно-технічної експертизи №11350 від 12.04.2017 року було визначено наступне:

-частка ОСОБА_6 в праві власності на домоволодіння по АДРЕСА_3 після визнання права власності за ОСОБА_8 та ОСОБА_3 на житловий будинок «П-1» на території домоволодіння на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 27.06.2003 року по справі №2-211 змінилась та складає 8/100 частин;

-частка ОСОБА_1 в праві власності на домоволодіння по АДРЕСА_3 після визнання права власності за ОСОБА_8 та ОСОБА_3 на житловий будинок «П-1» на території домоволодіння на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 27.06.2003 року по справі №2-211 змінилась та складає 17/100 частин.

Позивач зазначає, що за життя його батько - ОСОБА_6 мав у власності та користувався квартирою №5 в житловому будинку А-1, яка складається приміщень 5-1, 5-2, 5-3, 5-4, 5-5, 5-6, 5-7, 5-8, V, VI, VII, а також погребом «Е», гаражем «Ф», сараєм «Ц» та зливною ямою №5.

У відповідності до договору дарування, посвідченого 18.10.1999 року приватним нотаріусом ХМНО Єніною Л.В., р.№2773, та рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 24.05.2012 року по справі №2012/3849/2012, у власності та користуванні позивача знаходяться приміщення квартири №4, що складається з приміщень IV, VIII, IX, 4-1,4-3, 4-4, 4-5, 4-6, 4-7, 4-8, 4-10, в жилому будинку літ. А-1 по АДРЕСА_4 а також надвірні будівлі: гаражу «У», погребу «Ж», погребу «Ю». вбиральні «К».

Квартира №5 та квартира №4 обладнані окремими входами, що дозволяє їх використовувати незалежно від інших частин домоволодіння.

У висновку судової будівельно-технічної експертизи №11350 від 12.04.2017 року зазначено, що в разі визнання за позивачем в порядку спадкування за заповітом права власності на частку домоволодіння по АДРЕСА_3, що належала ОСОБА_6, буде можливо виділити йому в натурі на його ідеальну частку наступні приміщення: 5-1, 5-2, 5-3. 5-4, 5-5, 5-6, 5-7, 5-8, IV, V, VI, VII, VIII, ІХ, 4-1, 4-3, 4-4, 4-5, 4-6, 4-7, 4-8, 4-9, 4-10 та надвірні будівлі погреб «Е», гараж «Ф», сарай «Ц», зливну яму №5, гараж «У», погреб «Ж», погреб «Ю», вбиральню «К», ворота №10, огорожа №2, №13, 1/2 частину огорожі №11. При цьому для здійснення такого варіанту виділу проводити переобладнання не потрібно.

Отже, у разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається.

Вищевикладені обставини вимусили позивача звернутися до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_11, уточнений позов підтримали, та дали пояснення про обставини, які викладені у рішенні вище.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення позову ОСОБА_1 не заперечувала.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилися, про день та час слухання справи повідомлялися, про причину неявки суд не повідомили. У зв'язку з викладеним, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідачів.

Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, відповідача ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Вирішуючи справу по суті позовних вимог, суд виходив з положень ч. 1 і 3 ст. 60 Цивільно-процесуального кодексу України про обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доведенню підлягають обставини, які мають значення для прийняття рішення по справі і по яким у сторін і інших осіб, які приймають участь у справі, виникає спір.

Відповідно до вимог ст. 57 Цивільно-процесуального кодексу України доказами являються будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних у якості свідків, пояснень свідків, письмових доказів, речових доказів тощо.

Так, у судовому засіданні було достовірно встановлено, що ОСОБА_5 на праві власності належить 11/100 частин домоволодіння АДРЕСА_5 рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 03.10.1995 року. ( а.с. 7)

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_5 помер. (а.с. 90)

Стаття 1220 ЦК України передбачає, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно вимогам ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом чи за законом.

За життя, а саме 04 лютого 2014 року, померлий склав заповіт, за яким все належне йому майно де б таке не знаходилося, та з чого б воно не складалося, та взагалі все те, що буде йому належати та на що він за законом матиме право, а також на всю належну йому частину житлового будинку АДРЕСА_1 він заповідає ОСОБА_1. ( а.с. 12)

Згідно ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Як убачається з відповіді 5-тої ХДНК за № 2086/01-16 від 21.07.2017 року, згідно алфавітних книг обліку спадкових справ і книг обліку та реєстрації спадкових справ П'ятої ХДНК, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_5, що за життя мешкав за адресою: АДРЕСА_1

У матеріалах вищевказаної спадкової справи знаходяться: заява, зареєстрована в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за №802 від 17 червня 2013 року, про прийняття спадщини згідно заповіту, посвідченого 04 лютого 2014 року приватним нотаріусом ХМНО Івановою О.В., за реєстровим №102, від сина спадкодавця - ОСОБА_1, який мешкає в АДРЕСА_1; заява, зареєстрована в журналі реєстрації вхідної кореспонденції 25 серпня 2016 року за №1447/02-14, з проханням роз'яснити порядок оформлення спадщини, від сина спадкодавця - ОСОБА_1; роз'яснення, зареєстроване в книзі реєстрації вхідної кореспонденції за №2387/02-14 від 25 серпня 2016 року, надане 5 ХДНК ОСОБА_1, про причини неможливості видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Інших заяв про прийняття або про відмову від прийняття спадщини після померлого ОСОБА_5 в матеріалах спадкової справи немає. Свідоцтво про право на спадщину не видавалося. ( а.с. 101-103)

Відповідно до ст. 1297 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Представник позивача в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_6, однак йому було відмовлено.

Згідно відповіді 5-тої ХДНК від 25.08.2016 року за № 2387/02-14, ОСОБА_1 відмовлено в оформленні спадщини після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року, оскільки згідно наданих документів, а саме відповіді КП «ХМБТІ» від 22.09.2014 року, № 1101332 в житловому будинку АДРЕСА_1 немає «одиниці», частка всього домоволодіння складає 122/100, таке співвідношення ідеальних частко співвласників склалось після рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 27.06.2003 року. ( а.с. 23)

Відповідно до п. 3.1 Роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

У зв'язку з викладеним, суд вважає, що у ОСОБА_1 виникло право на звернення до суду з позовом про визнання за ним права власності на частину будинку в порядку спадкування за заповітом.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання за ним права власності за заповітом після смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягаю задоволенню.

Крім того, в судовому засіданні було достовірно встановлено, що право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 зареєстровано наступним чином: за ОСОБА_5 - 11/100 частин на підставі свідоцтва про право власності, виданого 01 04.1969 року РЖУ Жовтневого району м. Харкова, рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 03.10.1995 року; за ОСОБА_1 - 24/100 частини на підставі договору дарування, посвідченого 18.10.1999 року приватним нотаріусом ХМНО ЄніноюЛ.В., р.№2773; за ОСОБА_8 - 52/200 частини на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 09 06.2000 року 5-ю ХДНК, р.№1-147, рішень Жовтневого районного суду м. Харкова від 04.04.2003 року, справа №2- 210/2003 та від 27.06.2003 року, справа №2-211; за ОСОБА_9 - 30/200 частин на підставі свідоцтва про право власності, виданого 01.04.1969 року РЖУ Жовтневого району м. Харкова, свідоцтва про право на спадщину, виданого 5-ю ХДНК 25.10.2000 року, р.№2-591; за ОСОБА_3 - 52/200 частини на підставі додаткового свідоцтва про право на спадщину, виданого 25.10.2000 року, р.№2-257, рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 27.06.2003 року, справа №2-211; за ОСОБА_4 - 20/100 частин на підставі договору дарування, посвідченого 16.08.2003 року приватним нотаріусом ХМНО Кухар Н.М., р.N22107. ( а.с. 7)

Частина 1 ст. 356 ЦК України зазначає, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Позивач зазначає, що його батько, ОСОБА_6 мав у власності та користувався квартирою №5 в житловому будинку А-1, яка складається з приміщень 5-1, 5-2, 5-3, 5-4, 5-5, 5-6, 5-7, 5-8, V, VI, VII, а також погребом «Е», гаражем «Ф», сараєм «Ц» та зливною ямою №5.

У відповідності до договору дарування, посвідченого 18.10.1999 року приватним нотаріусом ХМНО Єніною Л.В., р.№2773, та рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 24.05.2012 року по справі №2012/3849/2012, у власності та користуванні позивача ОСОБА_1 знаходяться приміщення квартири №4, що складається з приміщень IV, VIII, IX, 4-1,4-3, 4-4, 4-5, 4-6, 4-7, 4-8, 4-10, в жилому будинку літ. А-1 по АДРЕСА_4 а також надвірні будівлі: гараж «У», погреб «Ж», погреб «Ю». вбиральня «К». ( а.с. 10-11)

Також позивач зазначає, що і квартира №5, і квартира №4 обладнані окремими входами, що дозволяє їх використовувати незалежно від інших частин домоволодіння.

Вищевказані обставини підтвердила в судовому засіданні і відповідач ОСОБА_2

Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Виходячи зі змісту цих норм, поділ (виділ частки) є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом, що виключає можливість залишення у спільному користуванні співвласників будь-яких приміщень будинку.

У пунктах 6, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» роз'яснено, що при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

В рамках даної цивільної справи, для визначення технічної можливості поділу домоволодіння по АДРЕСА_1 по справі була призначена судова будівельна технічна експертиза.

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 11350 від 12.04.2017 року, суду запропоновано один варіант виділу по фактичному користуванню з врахуванням розташування житлового будинку, планування і розмірів приміщень, його конструктивних елементів, часток співвласників будинку, наданих документів.

Відповідно до даного варіанту пропонується:

І співвласнику на його ідеальну частку 25/100 (8/100+17/100) виділити по житловим будівлям: А-1 житлову кімнату 4-3, площею 9,0 кв.м, житлову кімнату 4-4, площею 14,1 кв.м, ванну 4-5, площею 1,7 кв.м, вбиральню 4-10, площею 1,7 кв.м; А1-1 житлову кімнату 5-5, площею 25,8 кв.м; А5-1 тамбур 5-1,площею 0,7 кв.м, вбиральню 5-2, площею 0,4 кв.м, житлову кімнату 5-3, площею 11,3 кв.м, комору 5-4, площею 0,5 кв.м, коридор 5-6, площею 6.2 кв.м, ванну 5-7, площею 1,9 кв.м, кухню 5-8, площею 8,1 кв.м; Ам житлову кімнату 4-8, площею 33,9 кв.м, комору 4-9, площею 2,2 кв.м, чердак ІХ, площею 4,7 кв.м; а2 коридор 4-1, площею 11,0 кв.м; а9 житлову кімнату 4-6, площею 13,8 кв.м, кухню 4-7, площею 15,4 кв.м, разом по житловим 162,4 кв.м, на загальну суму 245516 грн.

По надвірним будівлям: а4 прибудову, а6 прибудову, погріб Ж, гараж Ф, сарай Ц, гараж У, погріб Ю, вбиральню К, вигрібну яму №5, ворота №10, частину огорожі №11, огорожу №2, огорожу №13, разом по надвірним на суму 95397 грн., а всього на суму 340913 грн., що відповідає 55/100 частинам.

ІІ співвласнику на його ідеальну частку 25/100 виділити по житловим будівлям: А-1 житлову кімнату 1-2, площею 13,4 кв.м, житлову кімнату 1-3, площею 13,5 кв.м; А3-1 кухню 1-1, площею 6,5 кв.м; а1 вбиральню 1-4, площею 4,3 кв.м, разом по житловим 37,7 кв.м на суму 43972 грн.

По надвірним будівлям: ганок а8, погріб Л, частину сараю Ч, частину душу Ш, частину душу М, частину вбиральні Щ, частину вигрібної ями №6, частину воріт №7, частину вимощення І, частину вимощення ІІ, частину огорожі №11, разом по надвірним на суму 5898 грн., а всього на суму 49870 грн., що відповідає 8/100 частинам.

ІІІ співвласнику на його ідеальну частку 25/100 виділити по житловим будівлям: А2-1 кухню 2-1, площею 9,4 кв.м, житлову кімнату 2-3, площею 19,8 кв.м; а вбиральню ІІ, площею 3,7 кв.м; в П-1 ? частину житлового будинку, площею 28,25 кв.м; п1 ? частину прибудови, площею 3,95 кв.м, разом по житловим 65,1 кв.м на суму 108356 грн.

По надвірним будівлям: ганок а5, ? частину ганку п2, погріб Д, частину сараю Ч, частину душу Ш, частину душу М, частину вбиральні Щ, частину вигрібної ями №6, частину вигрібної ями №12, частину воріт №7, частину вимощення І, частину вимощення ІІ, разом по надвірним на суму 6475,5 грн., а всього на суму 114831,5 грн., що відповідає 18/100 частинам.

ІV співвласнику на його ідеальну частку 25/100 виділити по житловим будівлям: А2-1 коридор 3-2, площею 4,7 кв.м, житлову кімнату 3-3, площею 6,8 кв.м, житлову кімнату 3-4, площею 10,5 кв.м; А4-1 кухню 3-1, площею 8,8 кв.м; П-1 ? частину житлового будинку, площею 28,25 кв.м; п.1 ? частину прибудови, площею 3,95 кв.м, разом по житловим 63,0 кв.м на суму 112136 грн.

По надвірним будівлям: ганок а5, ? частину ганку п2, погріб Е, частину вигрібної ями №12, частину воріт №7, частину вимощення І, частину вимощення ІІ, разом по надвірним на суму 4903,5 грн., а всього на суму 117039,5 грн., що відповідає 19/100 частинам.

Для здійснення пропонованого варіанту виділу проводити переобладнання не потрібно.

Частка ОСОБА_5 в праві власності на домоволодіння по АДРЕСА_1 після визнання права власності за ОСОБА_8 та ОСОБА_3 на житловий будинок «П-1» на території домоволодіння на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 27.06.2003 року по справі № 2-211, змінилась та складає 8/100 частини.

Частка ОСОБА_1 в праві власності на домоволодіння по АДРЕСА_1 після визнання права власності за ОСОБА_8 та ОСОБА_3 на житловий будинок «П-1» на території домоволодіння на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 27.06.2003 року по справі № 2-211, змінилась та складає 17/100 частини.

Виділити ОСОБА_1 на його ідеальну частку приміщення - в житловому будинку А-1 по АДРЕСА_1, приміщення 5-1, 5-2, 5-3, 5-4, 5-5, 5-6, 5-7, 5-8, V, VI, VII, приміщення ІV, VIII, ІХ, 4-1, 4-3, 4-4, 4-5, 4-6, 4-7, 4-8, 4-9, 4-10, гараж «Ф», сарай «Ц», зливну яму №5, гараж «У», погреб «Ж», погреб «Ю», вбиральню «К», в разі визнання за ОСОБА_1 права власності на частку домоволодіння, що належала ОСОБА_6 можливо. ( а.с.58-72)

Таким чином, суд приходить до висновку про можливість виділення ОСОБА_1 в натурі на його ідеальну частку в праві власності на домоволодіння по АДРЕСА_1 в житловому будинку А-1 приміщення 5-1, 5-2, 5-3, 5-4, 5-5, 5-6, 5-7, 5-8, ІV, V, VI, VII, VIII, ІХ, 4-1, 4-3, 4-4, 4-5, 4-6, 4-7, 4-8, 4-9, 4-10, погреб Е, гараж «Ф», сарай «Ц», зливну яму №5, гараж «У», погреб «Ж», погреб «Ю», вбиральню «К», ворота №10, огорожу №2, огорожау№13, ? частину огорожі №11.

У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно і у порядку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Отже, право спільної часткової власності в домоволодінні АДРЕСА_1 ОСОБА_1 припиняється.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 355, 356, 358, 360, 363, 364, 367, 1217, 1220, 1223, 1233 ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», суд

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, виділ частки в натурі - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на 8/100 частин домоволодіння з відповідною частиною надвірних будівель, що розташовано за адресою АДРЕСА_1 після смерті батька ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Припинити право спільної часткової власності в домоволодінні АДРЕСА_1 ОСОБА_1.

Виділити ОСОБА_1 в натурі на його ідеальну частку в праві власності на домоволодіння по АДРЕСА_1 житловому будинку А-1 приміщення 5-1, 5-2, 5-3, 5-4, 5-5, 5-6, 5-7, 5-8, ІV, V, VI, VII, VIII, ІХ, 4-1, 4-3, 4-4, 4-5, 4-6, 4-7, 4-8, 4-9, 4-10, погреб Е, гараж «Ф», сарай «Ц», зливну яму №5, гараж «У», погреб «Ж», погреб «Ю», вбиральню «К», ворота №10, огорожу №2, огорожау№13, ? частину огорожі №11.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні у той же строк з моменту одержання його копії.

Суддя В. В. Труханович