Справа № 464/7849/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Чорна С.З.
Провадження № 22-ц/783/4372/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 М. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Шандри М.М.

суддів: Ванівського О.М., Шеремети Н.О.

секретаря: Бадівської О.О.

за участю: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 25 квітня 2017 року у справі за позовом Львівського комунального підприємства «Житловик-С» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

ЛКП «Житловик-С» звернулося до суду з позовом у якому, з урахуванням поданих уточнень, просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з червня 2013 року по травень 2016 року в сумі 3 493,13 грн., з яких 1005,77 грн. за утримання будинку, 1 773,46 грн. за центральне опалення, 713,90 грн. за електроенергію. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідач зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. ЛКП «Житловик-С» надає споживачам послуги за тарифами встановленими рішеннями виконавчого комітету Львівської міської ради № 184 від 18.03.2016р., № 1189 від 2006р. та Постановою НКРЕКП № 2714 від 12.11.2015р. Однак відповідач, як мешканець займаного ним житла, неналежно виконує свої зобовязання по оплаті житлово-комунальних послуг, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 01.06.2016р. складає 3 493,13 грн. та яку позивач відповідно просить стягнути в судовому порядку.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 25 квітня 2017 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь Львівського комунального підприємства «Житловик-С» заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з червня 2013 року по травень 2016 року в сумі 3 493,13 гривень та понесені судові витрат по сплаті судового збору в розмірі 1 378,00 гривень.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 17 травня 2017 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Сихівського районного суду м.Львова від 25 квітня 2017 року залишено без задоволення.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що послуг з електропостачання та централізованого опалення він не отримував, оскільки в його помешканні було демонтовано систему централізованого опалення ще до його отримання у приватну власність у 2010 році, приладу обліку електроенергії та угоди на її постачання також немає. Вказує, що позивачем не було доведено факту надання послуг, будь-які угоди між сторонами з приводу надання послуг відсутні, як і відсутні особові рахунки. Просить рішення суду скасувати.

Позивач в судове засідання не зявився, хоча згідно ст.76 ЦПК України належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, причин неявки не повідомив, а тому згідно з ч.2 ст. 305 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 10, 58, 59, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів,речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення таким вимогам не повністю відповідає.

Судом установлено, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрований та постійно проживає в квартирі № 97/98 по вул.Угорська, 2 у м.Львові, що стверджується довідкою ЛКП «Житловик-С» з місця проживання про склад сімї і прописку № 2322 від 08.08.2016 року. Квартира складається з двох кімнат площею 32,20 кв.м. (а.с.2).

Встановлено також, що позивач - ЛКП «Житловик-С» являється виконавцем послуг із забезпечення мешканців будинку по вул.Угорська, 2 у м.Львові усіма житлово-комунальними послугами (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкових територій.

Відповідно до ст.162 ЖК України громадянин, якому належить квартира (будинок) на праві приватної власності, зобовязаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

У відповідності до ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст.67, 68 ЖК України, п.п.18, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМ України № 630 від 21.07.2005р. споживачі зобовязані оплачувати за надані житлово-комунальні послуги.

Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», за змістом якої передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

З матеріалів справи убачається, що відповідач неналежно виконує свої зобовязання по оплаті житлово-комунальних послуг, внаслідок чого виникла заборгованість за період з червня 2013 року по травень 2016 року, яка станом на 01.06.2016р. складає 3 493,13 грн., з яких: 1 005,77 грн. утримання будинку; 1773,46 грн. центральне опалення; 713,90 грн. - електроенергія.

Задовольняючи позов, районний суд виходив з того, що розмір заборгованості стверджується наявним у матеріалах справи розрахунком та підлягає стягненню з відповідача в користь позивача - ЛКП «Житловик-С».

Проте повністю з такими висновками суду першої інстанції погодитися не можна.

Як убачається із змісту позовної заяви, ЛКП «Житловик-С» просить стягнути з ОСОБА_2 заборгованість на надання послуг з постачання електроенергії у розмірі 713,90 грн.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 у спірний період неодноразово звертався до ЛКП «Житловик-С» з заявами щодо ненадання йому послуг з електропостачання.

На підставі звернень ОСОБА_2 за місцем його проживання було проведено обстеження електричної проводки засобами індикаторів напруги та встановлено факт відсутності напруги в електромережі двох кімнат та кухні, що стверджується комісійним актом від 28.09.2016 року, затвердженим директором ЛКП «Житловик-С» (а.с.18).

Вирішуючи спір, районний суд не взяв до уваги зазначені обставини, не надав їм оцінку, та прийшов до необґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за користування електричною енергією у розмірі 713,90 грн.

Доводи апеляційної скарги про відсутність центрального опалення у належній відповідачу квартирі не заслуговують на увагу, оскільки як убачається з акту від 28.09.2016 року на час обстеження квартири виявлено самочинний демонтаж системи опалення в одній кімнаті площею 22 кв.м., в іншій кімнаті така є в наявності.

Відповідно до п. 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затв. Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Таким чином, матеріалами справи встановлено, що відповідачем проведено від»єднання однієї кімнати квартири від системи ЦО будинку самовільно, що не позбавляє його обов»язку по оплаті комунальних послуг.

Факт ненадання відповідачу послуг з централізованого опалення у період з червня 2013 року по травень 2016 року не підтверджено належними та допустимими засобами доказування.

Враховуючи наведене, районний суд прийшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення у розмірі 1 773,46 грн.

Судом установлено, що будинок № 2 на вул. Угорській у м.Львові знаходиться на обслуговуванні ЛКП «Житловик-С», яке надає послуги по утриманню цього будинку та прибудинкової території.

Під час розгляду справи позивачем представлено договори, рахунки, які підтверджують надання послуг та які вірно взято до уваги судом першої інстанції. Відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження неналежної якості отримуваних послуг чи їх ненадання.

Тому, задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за утримання будинку, суд першої інстанції вірно виходив з того, що позивач надає послуги з утримання будинку № 2 на вул. Угорській у м.Львові, які відповідач зобовязаний оплатити.

Відсутність письмового договору між сторонами не свідчить, що між сторонами не існує цивільних прав та обов»язків, що узгоджується з вимогами ст. 11 ЦК України, якою передбачено, що зобов'язання виникають не лише з підстав передбачених законодавством, зокрема з угод, а також з дій громадян і організацій, які в силу загальних засад і змісту цивільного законодавства породжують цивільні права і обов'язки, а між сторонами фактично виникли цивільно-правові відносини.

Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд прийшов до висновку, що відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача в користь позивача, пропорційно до розміру задоволених та відмовлених позовних вимог, підлягають стягненню понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378,00 грн.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються інваліди І і ІІ груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів І та ІІ груп.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується ст.88 ЦПК України. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина друга цієї статті).

Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору.

Такий правовий висновок висловлено Верховним Судом України в постанові від 01.03.2017 року у справі № 6-152цс17, і є обов»язковим для всіх судів України відповідно до ч.1 ст. 360-7 ЦПК України.

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_2 є інвалідом 1 групи (а.с.17).

Проте районний суд на наведене належної уваги не звернув та безпідставно задовольнив вимоги позивача в частині стягнення судового збору з відповідача, який є інвалідом І групи та відповідно до Закону України «Про судовий збір» відноситься до переліку осіб, які звільнені від його сплати.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду слід скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ЛКП «Житловик-С» до ОСОБА_3 задовольнити частково, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з червня 2013 року по травень 2016 року в сумі 2779,23 грн. з яких: 1 005,77 грн. за утримання будинку, 1 773,46 грн. за центральне опалення. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Керуючись п.2 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 25 квітня 2017 року скасувати, ухвалити нове рішення.

Позов Львівського комунального підприємства «Житловик-С» до ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь Львівського комунального підприємства «Житловик-С» заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з червня 2013 року по травень 2016 року в сумі 2 779 грн. 23 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий

Судді: