Ухвала

іменем україни

09 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Завгородньої І.М., ПоповичО.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа - Комсомольський районний відділ у м. Херсоні Управління державної міграційної служби України в Херсонській області, про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку і про витребування документів, за зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про визнання права на проживання та користування квартирою, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Комсомольського районного суду

м. Херсона від 18 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 25 січня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що після смерті їхнього батька - ОСОБА_8, яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_1, вони успадкували квартиру АДРЕСА_1 та 01 липня 2014 року отримали свідоцтво про право на спадщину за законом. У зазначеній квартирі зареєстровані та проживають ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які вселилися з дозволу померлого ОСОБА_8

Посилаючись на те, що право відповідачів на проживання у зазначеній квартирі припинилося зі смертю попереднього власника - ОСОБА_8, позивачі просили усунути їм перешкоди у користуванні квартирою шляхом зняття з реєстраційного обліку та виселення із неї відповідачів.

У жовтні 2015 року ОСОБА_7 звернувся до суду з зустрічним позовом, посилаючись на те, що спірна квартира є його єдиним місцем проживання та він був вселений як член сім'ї попереднього власника, тому просив визнати за ним право на проживання та користування квартирою.

Справа судами розглядалась неодноразово.

Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 18 листопада 2015 року позов ОСОБА_4, ОСОБА_5 задоволено частково.

Усунуто ОСОБА_4, ОСОБА_5 перешкоди у користуванні житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_6, ОСОБА_7 з цієї квартири. Зобов'язано Комсомольський районний відділ у м. Херсоні Управління державної міграційної служби України в Херсонській області зняти ОСОБА_6, ОСОБА_7 з реєстрації у вказаній квартирі.

У іншій частині позову відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_7 відмовлено за необґрунтованістю.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 09 лютого 2016 року рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_4, ОСОБА_5 у цій частині відмовлено. У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 листопада 2016 року рішення апеляційного суду Херсонської області від 09 лютого 2016 року в частині вирішення позову ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку, витребування документів скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 25 січня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_7 відхилено. Рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 18 листопада 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_7, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Статтею 337 ЦПК України установлено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім'ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї.

При цьому суд суди виходили також із аналогічного правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України, прийнятого за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення в порядку Глави 3 Розділу V ЦПК України у справі № 6-158цс14 від 05 листопада 2014 року.

Вказаний висновок щодо застосування норм права, відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, врахувавши висновки Верховного Суду України викладені у постанові від 05 листопада 2014 року у справі № 6-158цс14, дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачі як власники спірної квартири вправі вимагати усунення перешкод у здійсненні ними права користування та розпорядження нею, в тому числі шляхом виселення відповідачів, які як члени сім'ї колишнього власника житла втратили право користування ним у зв'язку зі смертю останнього.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги є аналогічними доводам, викладеним в апеляційній скарзі, та не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині рішень, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 18 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 25 січня

2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Коротун

І.М.Завгородня

О.В.Попович