Провадження № 2/127/5763/17
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27 листопада 2017 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Гуменюка К.П.,

секретаря Лисої К.Д.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини,

в с т а н о в и в :

06 жовтня 2017 року позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини.

Вимоги позовної заяви мотивовані тим, що сторони перебували у громадському шлюбі з травня 2006 року по лютий 2008 року.

Від даних стосунків мають спільну дитину доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після припинення шлюбних стосунків, з вересня 2010 року, позивач сама виховує дитину та намагається забезпечити їй умови для нормального існування та всебічного розвитку її здібностей.

Рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 2011 року стягнуто із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_5, в твердій грошовій сумі у розмірі 800 грн. щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття, починаючи з 20 жовтня 2011 року.

В добровільному порядку відповідач не бере участі в додаткових витратах на дитину, які полягають у наступному:

-Витрати на лікування у розмірі 1 590 грн. 00 коп.;

-Витрати на дослідження стану здоровя у розмірі 1 690 грн. 00 коп.;

-Витрати на додаткові заняття з англійської мови у розмірі 7 250 грн. 00 коп.;

-Витрати на заняття в музичних та мистецьких закладах у розмірі 5 501 грн. 00 коп.;

-Інші додаткові витрати на розвиток дитини у розмірі 10 882 грн. 80 коп.

Загалом вартість додаткових витрат на розвиток дитини, відпочинок, лікування та оздоровлення з 2015 року по даний час склали 26 913 грн. 00 коп.

Зважаючи на те, що відповідач в добровільному порядку не має наміру компенсувати додаткові витрати на дитину, позивач змушена звернутись до суду із даним позовом та просить суд стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 додаткові витрати на дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 13 456 грн. 50 коп.

Представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_1 у судовому засіданні вимоги позову підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_2 вимоги позову визнав частково, а саме у розмірі 4 390 грн. 50 коп., а також заперечував щодо заявлених позивачкою витрат понесених на купівлю дочці компютера та приладдя на суму 10 882 грн. 80 коп. та на додаткові заняття з англійської мови за період з 02 вересня 2015 року по вересень 2017 року на суму 7 250 грн. 00 коп. Свою позицію відповідачем було викладено у письмових запереченнях, які містяться у матеріалах справи (а.с. 66-69).

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, надавши належну оцінку усім доказам, що є у справі, дійшов висновку про часткове задоволення вимог позовної заяви з наступних підстав.

Як було встановлено судом, що сторони мають спільну дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-АМ № 105527, видане 23 травня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області (а.с. 12).

Рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 28 березня 2012 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 31 травня 2012 року, стягнуто з ОСОБА_4 аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття, починаючи з 20 жовтня 2011 року (а.с. 13-16).

Позивач у своїй позовній заяві ставить вимогу про стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дитини понесених на лікування за діагнозами та дослідження стану здоровя дитини у розмірі 1 640 грн. 00 коп. та заняття в музичних та мистецьких закладах у розмірі 2 750 грн. 50 коп.

Обставини, які підтверджують той факт, що позивач дійсно понесла зазначені вище додаткові витрати на утримання дитини не заперечувались представником відповідача у судовому засіданні та у цій частині відповідач позовні вимоги визнав, не заперечував щодо їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Згідно із ст. 174 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З огляду на те, що обставини щодо понесення позивачем додаткових витрат на утримання дитини у вигляді лікування за діагнозами та дослідження стану здоровя дитини, а також заняття в музичних та мистецьких закладах визнані відповідачем та не підлягають доказуванню, суд приходить до висновку, що наявні законні підстави для задоволення позову у цій частині.

Як вбачається із позовної заяви, позивач ОСОБА_3 просить суд стягнути із відповідача ОСОБА_4 понесені додаткові витрати на додаткові заняття з англійської мови для доньки ОСОБА_5 у розмірі 3 625 грн. 00 коп., але з наданих позивачем доказів про понесені витрати не вбачається, що ОСОБА_3 сплачувала кошти саме за додаткові заняття з англійської мови.

Однак, із наданих суду квитанцій до прибуткового касового ордера (а.с. 27-30), яким ОСОБА_3 обґрунтовує понесені витрати на додаткові заняття з англійської мови, вбачається, що позивач понесла додаткові витрати на навчання доньки ОСОБА_5 у загальному розмірі 7 250 грн. 00 коп., тому дані витрати розцінено судом як додатково понесені на утримання дитини, у звязку із чим половина понесених витрат підлягає стягненню із відповідача на користь позивача, а саме у розмірі 3 625 грн. 00 коп.

Вирішуючи питання щодо стягнення інших додаткових витрат на розвиток дитини, які полягають у купівлі компютера та приладдя до нього суд зазначає наступне.

Позивач зазначає, що нею було придбано компютер, який необхідний для нормального розвитку дитини та її здібностей та на підтвердження зазначених обстави надає гарантійний талон, у якому зазначено дату продажу 05 травня 2014 року та вартість товару 8 082 грн. 80 коп. (а.с. 43).

Однак, даний гарантійний талон не може бути розцінений судом як належний та допустимий доказ понесення додаткових витрат на придбання компютера, оскільки, належним підтвердженням здійснення покупки є проведення розрахункових операцій, які відображаються у товарному чекові.

У звязку із викладеним, суд вважає, що позивачем не надано доказів, які підтверджували б придбання компютера для розвитку дитини, тому у задоволенні позову у частині стягнення з відповідача додаткових витрат понесених на придбання компютера слід відмовити з підстав недоведеності.

Відповідно до товарного чеку № ЭП5-024756 від 08 жовтня 2014 року, позивачем було придбано МФУ Canon i-Sensys MF4410. Вартість даного товару становить 2 800 грн. 00 коп. (а.с. 44).

З огляду на зазначене вище дана вимога підлягає частковому задоволенню, а саме: у частині стягнення з відповідача половини вартості МФУ Canon i-Sensys MF4410 у розмірі 1 400 грн. 00 коп.

Конституцією України визначено основні права й обов'язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, у ч. 2 ст. 51 Основного Закону зазначається, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами, внесеними Протоколом № 11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебуванні в шлюбі та у випадку його розірвання.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно зі статтею 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов'язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору.

Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Отже, відповідач не надав суду жодних доказів, які б свідчили про наявність обставин, що мають істотне значення для звільнення його від участі в додаткових витратах на дитину.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 185 СК України додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

За таких обставин суд приходить до переконання про наявність підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_4 половини розміру понесених позивачем додаткових витрат на дитину. Оскільки позивач понесла додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_5 у загальному розмірі 18 830 грн. 20 коп., тому з відповідача підлягають стягненню понесені додаткові витрати у розмірі 9 415 грн. 10 коп.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп., оскільки позивач була звільнена від його сплати при зверненні до суду з даною позовною заявою.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 60, 79, 88, ст. 209, 213 ЦПК України, ст. 141, 180, 185 СК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_3 понесені додаткові витрати на доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 9 415 (девять тисяч чотириста п'ятнадцять) грн. 10 коп.

Стягнути з ОСОБА_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь держави судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Вінницького міського суду

Вінницької області ОСОБА_6