Справа № 527/511/17
провадження 2/527/352/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2017 року м. Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Олефір А.О.,

при секретарі - Волик Л.І.,

за участю позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Глобине цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про визнання недійсними дій щодо підвищення в односторонньому порядку процентної ставки по кредитному договору та зобовязання провести перерахунок та скасувати нарахування відповідачем пені та штрафів,-

В С Т А Н О В И В:

02.03.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача.

16.05.2017 року позивач уточнив свої позовні вимоги в яких зазначив, що 28.10.2013 року ним було підписано Анкету-заяву про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг, при цьому йому видали памятку клієнта. Не вважає, що підписавши анкету сторони досягли усіх вимог, які визначені в ст. 203 ЦК України. Розміщення Умов та Правил на сайті є підтвердженням того, що його особисто не було з ними ознайомлено. Ознайомлення з документами має бути скріплено підписом, який підтверджує не лише з їх ознайомленням, а й згоду з їх умовами, наслідками які еастають в звязку з невиконанням умов, право банку змінювати процентну ставку в односторонньому порядку, збільшення розміру кредитного ліміту. При укладанні договору між ним та банком не були досягнуті усі істотні умови. Крім того, банк порушує його права нараховуючи невідомі неустойки (штраф, пеня), одні і ті ж відсотки. Нарахування комісії за обслуговування кредиту також є незаконною. Одностороннє підняття процентної ставки є незаконним відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України. Усі зміни до договору повинні бути внесено за згодою сторін. Вважає умову кредитного договору про підвищення процентної ставки в односторонньому порядку такою, що суперечить ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів». В звязку з такими діями банку, розмір його заборгованості не відповідає її дійсному розміру.

Посилаючись на викладене позивач просив суд:

1) визнати кредитний договір № SAMDN 8676 від 28.10.2013 року договором приєднання;

2) визнати недійсними умови кредитного Договору № SAMDN 8676 від 28.10.2013 року укладеного між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо зміни процентної ставки з 01.09.2014 року до 31.03.2015 року 2,7 % (32,4) та з 01.04.2015 року 3,5 % (42);

3) зобовязати ПАТ КБ «ПриватБанк» по кредитному Договору № SAMDN 8676 від 28.10.2013 року укладеного між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» здійснити перерахунок внесених ОСОБА_1 платежів з розрахунку місячного платежу у розмірі 27,6 % річних, які діяли на момент підписання Анкети-заяви;

4) скасувати нарахування ПАТ КБ «ПриватБанк» пені та штрафів на карточку 5168 7423 1191 6773 з 01.07.2016 року (а.с.122-127).

Позивач в судовому засіданні 27.07.2017 року від позовної вимоги в частині визнання кредитного договору № SAMDN 8676 від 28.10.2013 року договором приєднання відмовився про що подав відповідну заяву (а.с. 215). В іншій частині позовні вимоги підтримав з підстав зазначених в позові, а також письмових поясненнях, крім того пояснив, що розмір відсотків за користування кредитом на момент підписання анкети - заяви становив 2,3 % на місяць. В подальшому відсоткова ставка за кредитом була збільшена банком в односторонньому порядку. Крім того, про зміну відсотків за користування кредитом відповідач не повідомляв його жодним чином.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав до суду письмові заперечення, додаткові письмові заперечення, в яких просив в задоволенні позову відмовити із наведених в них підстав (в тому числі і в звязку з пропуском строку позовної давності). В запереченнях зазначено, що позивачем ніяким чином не доведено дискримінаційність умов укладеного договору з ПАТ КБ «ПриватБанк», позивач був обізнаний з Умовами і правилами надання банківських послуг та визнавав їх, в тому числі щодо збільшення процентної ставки за кредитом, умови укладеного договору відповідють вимогам Цивільного кодексу України, крім того, позивачем невірно обрано спосіб захисту свої прав (а. с. 93, 138-140, 193-200).

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, обєктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне.

Відповідно до положень частини 1 статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи зокрема в межах заявлених позивачем вимог.

Позовних вимог стосовно розміру заборгованості за кредитним договором, нарахування комісій банком, позивачем не заявлено, тому суд не надає оцінку наданим розрахункам заборгованості за кредитним договором.

Стосовно позовних вимог в частині визнання недійсним умов кредитного Договору № SAMDN 8676 від 28.10.2013 року укладеного між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо зміни процентної ставки з 01.09.2014 року до 31.03.2015 року 2,7 % (32,4) та з 01.04.2015 року 3,5 % (42), а також скасування нарахування ПАТ КБ «ПриватБанк» пені та штрафів на карточку 5168 7423 1191 6773 з 01.07.2016 року суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що 28 жовтня 2013 року позивач підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в «Приватбанку», відповідно до якої позивач отримав від відповідача кредитну картку № 916773 зі встановленим кредитним лімітом в сумі 23600 грн. Відсоток за користування кредитом на момент підписання анкети-заяви складав 2,3 % на місяць (а.с.98,114-115, 128).

Підписавши зазначену Анкету-заяву, позичальник погодився що зазначена заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифи складають договір між ним та банком (а.с.98).

Частина перша статті 638 Цивільного кодексу України, передбачає, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Як зазначено в ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як вбачається з ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

В частинах 1 та 2 ст. 207 Цивільного кодексу України зазначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом № СП-2010-256 (далі Умови і Правила) від 06.03.2010 року, позичальник зобовязується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором (а.с. 174-на звороті).

Згідно п. 1.1.3.2.3 Умов і Правил, Банк має право здійснювати зміни тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків (а.с.161-на звороті).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1056-1 Цивільного кодексу України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Пунктом 2.1.1.12.6.1 Умов і Правил передбачено випадки, умови та розмір пені у разі виникнення прострочених зобовязань (а.с. 177-на звороті).

Пунктом 2.1.1.7.6 Умов і Правил, передбачена можливість нарахування штрафів (а.с.175).

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ч. 1- 5 ст. 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Частинами 1 та 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Як зазначено в ч.3. ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що зміст укладеного договору між позивачем та відповідачем відповідає нормам Цивільного кодексу України, позивач при укладенні договору мав необхідний обсяг дієздатності, добровільно укладав кредитний договір з ПАТ КБ «ПриватБанк», погоджувався з умовами та правилами кредитного договору, договір укладено у формі встановленій законом, позивачем не надано суду доказів які саме умови договору є несправедливими, в чому полягає порушення принципу добросовісності відповідачем при укладенні договору, тому позовні вимоги в частині визнання умов кредитного договору щодо зміни процентної ставки в односторонньому порядку недійсними, а також в частині скасування нарахування ПАТ КБ «ПриватБанк» пені та штрафів до задоволення не підлягають.

Стосовно позовної вимоги в частині зобовязання ПАТ КБ «ПриватБанк» по кредитному Договору № SAMDN 8676 від 28.10.2013 року укладеного між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» здійснити перерахунок внесених ОСОБА_1 платежів з розрахунку місячного платежу у розмірі 27,6 % річних, які діяли на момент підписання Анкети-заяви.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Як зазначено в ч. 4 ст. 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Якщо сторони кредитного договору досягнули домовленості щодо всіх його умов, у тому числі щодо збільшення банком в односторонньому порядку процентної ставки за кредитом з дотриманням певної процедури, то таке збільшення може відбуватись виключно в разі дотримання передбаченої договором процедури.

Згідно п. 1.1.3.2.3 Умов і Правил, Банк має право здійснювати зміни тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк зобовязаний не пізніше ніж за 7 днів до введення змін про це проінформувати Клієнта згідно п. 1.1.3.1.9 цього договору (а.с.161-на звороті).

Пунктом 1.1.3.1.9 Умов і Правил передбачено повідомляти позичальника за допомогою SMS-повідомлень.

Боржник вважається належноповідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу боржника лист про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресату.

На підтвердження письмового повідомлення позивача про зміну процентної ставки, відповідачем було надано суду копії відомостей про повідомлення позивача про зміну процентної ставки від 15.08.2014 року та від 15.03.2015 року (а.с.119,120).

Із зазначених відомостей вбачається, що у клітинці навпроти граф Тип повідомлення: «Отриманні клієнтом» або «Відправлені клієнтом» не стоїть ніякої відмітки, тому неможливо встановити чи було отримано повідомлення про збільшення процентної ставки позивачем.

Зазначений доказ, суд не може вважати належним та допустимим письмовим доказом у розумінні положень ст.ст. 57-59, 64 ЦПК України, який підтверджує факт отримання позивачем повідомлення про зміну розміру процентної ставки.

Крім того, в заяві анкеті позивачем зазначено дві поштові адреси, адреса електронної пошти на які відповідач мав можливість належним чином повідомити позивача про зміну розміру процентної ставки.

В звязку з неналежним повідомленням боржника про зміну процентної ставки, останній був позбавлений можливості належним чином виконувати умови договору.

Приймаючи до уваги викладене, а також те, що відповідач не надав суду доказів належного сповіщення позивача про зміну розміру процентної ставки, суд дійшов висновку, що позов в частині зобовязання ПАТ КБ «ПриватБанк» по кредитному від 28.10.2013 року укладеного між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» здійснити перерахунок внесених ОСОБА_1 платежів з розрахунку місячного платежу у розмірі 27,6 % річних, які діяли на момент підписання Анкети-заяви підлягає задоволенню.

В своїх запереченнях відповідач просить відмовити в задоволенні позову в тому числі і в звязку зі спливом строків позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи перше рішення про підвищення процентної ставки банком було прийняте 15.08.2014 року, а позивач звернувся з позовом до суду 02.03.2017 року, тобто в межах трирічного строку для звернення до суду для захисту своїй прав.

Вирішення питання розподілу судових витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

З відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп., як за одну задоволену вимогу немайнового характеру.

Керуючись ст.ст. 203, 207, 215, 256, 267, 509, 549, 626-628, 634, 638, 1054, 1056-1 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1, 3, 10, 57-59, 60, 64, 88, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобовязати Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» здійснити перерахунок по кредитному договору від 28.10.2013 року, укладеному між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» внесених ОСОБА_1 платежів з розрахунку процентної ставки за користування кредитом 27,6 % річних, яка діяла на момент підписання Анкети заяви про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку .

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на користь держави судовий збір в розмірі 640,00 (шістсот сорок гривень 00 копійок).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області через Глобинський районний суд Полтавської області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Повний текст рішення виготовлено 31 липня 2017 року.

Суддя А. О. Олефір