АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 635/4446/17 Головуючий І інстанції -Назаренко О.В.
Провадження № 22ц/790/5911/17 Головуючий ІІ інстанції - Кісь П.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2017 року Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого - Кіся П.В.,

суддів: - ОСОБА_1,

-ОСОБА_2,

за участю секретаря - Пузікової Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 10 серпня 2017 року у цивільній справі за поданням старшого державного виконавця міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та м. Люботину Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_4, заінтересовані особи: ОСОБА_5, ОСОБА_3, про примусове проникнення до житла, -

встановив:

09.08.2017 року старший державний виконавець міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та м. Люботину Головного територіального управління юстиції (далі ВДВС по Харківському району та м.Люботин ГТУЮ) у Харківській області ОСОБА_4 звернулася до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_3, розташованого по вул.Українська буд.72 в м.Південне Харківського району Харківської області, з метою виконання рішення суду про солідарне стягнення з ОСОБА_3 і ОСОБА_6 заборгованості на користь ОСОБА_5 у сумі 3742833 грн.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 10 серпня 2017 року подання старшого державного виконавця задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 10 серпня 2017 року про надання дозхволу на примусове проникнення до його житла, вважаючи її незаконною та необгрунтованою, і постанову нову, якою в задоволенні подання державного виконавця відмовити.

Обґрунтовуючи скаргу, ОСОБА_3 вказує, що суд безпідставно дійшов до висновку про його інформованість щодо рішення суду про стягнення з нього суми та ухилення від його виконання. Вважає, що суд не надав належної оцінки тій обставині, що він не отримував копію постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, а також вказує, що поза увагою суду залишилася та обставина, що він не міг отримати копію вказаної постанови, оскільки на момент відкриття виконавчого провадження змінив своє місце проживання і проживає в орендованій ним квартирі в Київській області.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 і його представник ОСОБА_7 апеляційну скаргу підтримали і просили задовольнити, посилаючись на вказані в ній доводи.

При цьому ОСОБА_3 підтвердив, що дійсно,17 лютого 2017 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області ухвалив рішення про стягнення солідарно з нього та його дружини ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 заборгованості у сумі 3727500 грн. Вказане рішення ними було оскаржене, проте ухвалою апеляційного суду їх скарга відхилена, а рішення Красноармійського міськрайонного суду залишено без змін, подана ними касаційна скарга не розглянута.

Вказував, що від виконання рішення він не ухиляється, що повідомлень та копію постанови про відкриття виконавчого провадження від державного виконавця він особисто не отримував і не міг отримати, так як фактично проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 в орендованому ним житловому приміщенні, яке одночасно є офісом ТОВ «ГЛОБАЛ ОСОБА_8», в якому він обіймає посаду директора. Адресу орендованої в м.Бровари квартири повідомив державному вимконавцю у серпні 2017р.

Представник ОСОБА_3- ОСОБА_7 також посилалася на відсутність письмового доказу отримання боржником ОСОБА_3 від державного виконавця копії постанови про відкриитя провадження, а також вказувала на допущені в тексті подання державного виконавця і оскарженої боржником ухвалі суду посилання на дату направлення ОСОБА_3 копії постанови про відкриття виконавчого провадження, начебто, у травні 2017 року, тобто за два місяці до отримання виконачого документу.

Державний виконавець міськрайонного ВДВС по Харківському району та м. Люботину ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_4 апеляційну скаргу не визнала і просила відхилити, вважаючи ухвалу суду законною. Стверджує, що діяла у відповідності з вимогами закону «Про виконаче провадження», що після відкриття виконачого провадження копію відповідної постанови надіслала рекомендованим листом на зареєстровану адресу місця проживання відповідача ОСОБА_3 і ця постанова адресатом була отримана згідно інформації на сайті «Укрпошти», що вона двічі виходила безпосередньо до помешкання боржника ОСОБА_3, однак на територію помешкання її не допустили.

Представник стягувача ОСОБА_5 ОСОБА_9 апеляційну скаргу також не визнала і просила віхилити, вказуючи, що викладені в ній доводи ОСОБА_3 не відповідають дійсності, що він не тільки не виконав зобовязання та рішення суду про стягнення заборгованості, хоча би частково, а навпаки, ухиляється від виконання рішення суду, а саме: всупереч ухвали Красноармійського міськрайонного суду від 30.08.2016 року ОСОБА_3 продав 31.08.2016 року автомобіль своєму родичу; у лютому 2017 року вчинив дії по виведенню його із складу учасників ТОВ «ОСОБА_10 ОСОБА_8»; ухиляється від виконання вимоги державного виконавця про надання декларації про майно; зареєстрував в будинку №72 по вул.Українська в м.Південне інших осіб, в тому числі неповнолітніх.

Представник стягувача також стверджує, що ОСОБА_3 було достеменно відомо і про відкриття провадження, і про арешт його майна в порядку виконання виконавчого документу, оскільки ним подавалася скарга на дії державного виконавця, але у задоволенні цієї скарги ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 03.10.2017 року йому відмовлено.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що зявилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи сторін, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає за таких підстав.

Постановляючи ухвалу про задоволення подання, суд першої інстанції виходив з того, що існує рішення про стягнення солідарно з ОСОБА_3 і ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 заброгованості за договором позики у сумі 3 727 500 грн., яке набрало законної сили; що за заявою стягувача у передбаченому законом порядку державним виконавцем ВДВС по Харківському району та м. Люботину ГТУЮ у Харківській області 20.07.2017 року відкрито виконавчі провадження, винесено постанову про накладення арешту на майно боржника ОСОБА_3 в межах суми стягнення, що вживалися заходи, спрямовані на виконання рішення суду та постанови державного виконавця, однак реальному виконанню рішення суду перешкоджають створені боржником ускладнення, в тому числі у виді недопуску державного виконавця в житлове приміщення з метою виконання вказаних рішення і постанов.

Колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу суду без змін, оскільки суд першої інстанції постановив ухвалу з додержанням вимог закону.

Згідно ст.1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Звернутися за захистом своїх прав до суду може кожна особа в порядку, встановленому Кодексом; судовий розгляд справи закінчується ухваленням рішення суду, яке, згідно ч.5 ст.124 Конституції України та ст.14 ЦПК України, є обовязковим до виконання на всій території України.

Розділом VI ЦПК України визначено вирішення процесуальних питань, пов'язаних з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб). За частиною першою статті 376 Кодексу, яка міститься у цьому розділі, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

Диспозиція статті 376 ЦПК України не передбачає забезпечення участі інших осіб у розгляді судом подання, крім державного виконавця. Завданням суду є перевірка викладених у поданні державного виконавця доводів щодо законності, обгрунтованості такого подання та наявності чи відсутності підстав для його задоволення.

Судом першої інстанції виконано передбачені законом вимоги і постановлено законну та обгрунтовану ухвалу про вирішення питання, зазначеного в поданні державного виконавця.

Постановлена судом ухвала за своїм змістом відповідає також вимогам ст.210 ЦПК України; в ній докладено зазначено як опис суті питання, так і вмотивовані висновки та закон, яким суд керувався, постановляючи ухвалу про задоволення подання, зважуючи при цьому на необхідність збереження балансу як гарантованого ст.30 Конституції України права громадян на недоторканість житла, так і гарантованого ст.ст.8, 55, 68, 124 Конституції України право громадянина на судовий захист від порушень іншою особою його прав та охоронюваних законом інтересів.

Судом встановлено, а боржником ОСОБА_3 та його представником не оспорюється, що йому достеменно відомо про наявність такого, що набрало законної сили рішення суду про стягнення з нього і ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 3 727 500 грн. заборгованості за договором позики.

Судом встановлено, підтверджені належними доказами в матеріалах справи та не спростовані апелянтом і його представником ті обставини, що державним виконавцем ВДВС по Харківському району та м. Люботину ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_4, діючої в межах наданих законом повноважень, 20.07.2017 року прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 17.02.2017 року про стягнення з ОСОБА_3 і ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 3 727 500 грн., а 25.07.2017 року державним виконавцем прийнято постанову про арешт майна боржника в межах суми звернення стягнення, з урахуванням виконачого збору, що копії постанов державним виконавцем у відповідності до вимог ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» рекомендованими листами направлені боржнику ОСОБА_3; що 28 липня і повторно 07 серпня 2017 року державний виконавець Щегульна Г.О. з понятими та представником стягувача виходила до місця проживання боржника ОСОБА_3, однак до помешкання боржники їх не допустили.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з того, що доводи ОСОБА_3 і його представника фактично зведені до посилань на відсутність зворотного поштового повідомлення з підписом ОСОБА_3 про отримання копії постанови державного виконавця про відкриття виконачого провадження, на відсутність письмових доказів про отримання ним вимоги про необхідність відкрити двері державному виконавцю і допустити його в житло в певний час та дату запланованого ним опису майна боржника, а також на невідповідність вказаних державним виконавцем та судом дати відкриття виконачого провадження фактичній даті, зазначеній у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Проте вказані обставини не свідчать про наявність передбачених законом підстав для задоволення апеляційної скарги, оскільки головне питання, поставлене перед судом у поданні державного виконавця, судом вирішено у відповідності із законом, який не ставить вирішення цього питання у безпосередню залежність від отримання державним виконавцем поштового повідомлення з розпискою боржника про отримання копії постанови про відкриття виконавчого провадження.

Згідно ст.28 ЗУ «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються курєром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

З наданих суду державним виконавцем доказів вбачається, що передбачений законом обовязок державний виконавець виконав та надіслав боржнику ОСОБА_3 протягом доби копію постанови від 20.07.2017 року про відкриття виконавчого провадження на адресу зареєстрованого у передбаченому законом порядку місця його проживання, яка співпадає також і з адресою, яку відповідачі вказували в своїх заявах та в апеляційній скарзі.

Доводи державного виконавця про відправлення боржнику ОСОБА_3 вказаної кореспонденції рекомендованим листом підтверджуються наданими ним копіями квитанцій від 21.07.2017 року про оплату послуг з відправки рекомендованої поштової кореспонденції боржнику ОСОБА_3, інформаційним повідомленням на сайті підприємства «Укрпошта» про рух поштового відправлення за штрихкодовим ідентифікатором про вручення вказаної кореспонденції адресату. (а.с.10,12, 39, 40)

Та обставина, що державний виконавець не надав суду поштове повідомлення з підписом боржника ОСОБА_3 про отримання ним особисто копії постанови державного виконавця не є безумовним доказом невиконання державним виконавцем вимог ст.28 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки за Правилами надання послуг поштового звязку, затвердженими постановою КМУ №270, рекомендований лист вважається врученим, якщо його отримав зазначений в поштовій кореспонденції адресат або інша особа, яка проживає разом з ним за вказаною адресою.

Тягар негативних наслідків неповідомлення боржником ОСОБА_3 державного виконавця про адресу свого фактичного місця проживання, яка не збігається з місцем його реєстрації у будинку №72 по вул.Українська в м.Південне, несе сам боржник.

Допущені в описовій частині ухвали суду описки в зазначенні дати вручення боржнику копії постанови державного виконавця не вплинули на правильність вирішення основного питання, заради якого звертався з поданням державний виконавець, і можуть бути вирішені за правилом, встановленим ст.219 ЦПК України.

Інші доводи апеляційної скарги не є суттєвими і також не свідчать про наявність передбачених законом підстав для скасування чи зміни ухвали суду від 10.08.2017 року.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.2 ст.307, п.1 ч.1 ст.312, ст.ст.313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 10 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - П.В. Кісь

Судді: І.О. Бровченко

ОСОБА_2