Справа № 473/2184/17
РІШЕННЯ

іменем України

"26" липня 2017 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючої - судді Старжинської О.Є., при секретарі судового засідання Ніколаєнко Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 в інтересах якого діє орган опіки і піклування в особі виконавчого комітету Вознесенської міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим будинком

ВСТАНОВИВ:

07.07.2017 року представник позивача ОСОБА_1, який з 14.01.2017 року є власником житлового будинку №58 по вул. Ксеніївській (раніше пров. Радянський) в м.Вознесенську Миколаївської області ОСОБА_4 - звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач 1), ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач 2), інтереси якого представляє орган опіки і піклування в особі виконавчого комітету Вознесенської міської ради, про визнання відповідачів такими, що втратили право користування будинком у звязку з тим, що відповідач 1 втратив право власності на цей будинок провівши відчуження на користь позивача, а право відповідача 2 на користування будинком, як похідне від права власника будинку, також було втрачено, відповідачі в будинку за адресою реєстрації місця проживання не проживають і власних речей в ньому не зберігають.

В обґрунтування своїх вимог представник позивача зазначав, що правові підстави володіти, користуватися та розпоряджатися вказаним житловим будинком відповідачами втрачені внаслідок припинення права власності на житлове приміщення, мати ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 рішенням Вознесенського міськрайонного суду від 23.12.2016 року визнана такою, що втратила право користування спірним будинком за позовом відповідача 1.

Посилаючись на необхідність захисту права власника щодо володіння, користування житловим будинком, представник позивача просив позов задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, вказуючи на те, що наявність реєстрації відповідачів у будинку є перешкодою для здійснення його права користуватися власністю житловим будинком.

Відповідачі в судове засідання не зявились, судом належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення про виклик до суду у засобах масової інформації.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 14.01.2017 року є власником житлового будинку №58 по вул. Ксеніївській (раніше пров. Радянський) в м.Вознесенську Миколаївської області згідно з договором купівлі-продажу посвідченого нотаріусом, вказаний будинок він придбав у власника відповідача 1, на час придбання житлового будинку за цією адресою було зареєстровано місце проживання всіх відповідачів: ОСОБА_2 24.04.2007 року, ОСОБА_3 31.01.2011 року, і відповідно у позивача, як власника житлового будинку, право на звернення з позовом виникло з 14.01.2017 року. Мати ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 рішенням Вознесенського міськрайонного суду від 23.12.2016 року визнана такою, що втратила право користування спірним житловим будинком за позовом відповідача 1.

Реєстрація місця проживання відповідача 1 у вказаному житловому будинку була здійснена у звязку з набуттям ним відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 23.11.2006 року права власності на нього, а реєстрація відповідача 2 - зі згоди відповідача 1 як члена його сімї.

В даному випадку позивач ОСОБА_1 бажає вирішити наслідки дій відповідачів по реєстрації їх місця проживання, що мали місце до набуття ним права власності на житловий будинок.

Згідно ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як з підстав і в порядку, передбачених законодавством.

Підставою позовних вимог стосовно відповідача 1 позивач вказав загальне положення цивільного законодавства про те, що припинення права власності на житловий будинок має наслідком припинення права користування ним. В зазначеному спорі належний позивачу житловий будинок слід оцінювати як обєкт права власності, захист якого провадиться у відповідності з Главою 29 ЦК України.

При ухваленні рішення суд оцінює докази з урахуванням вимог статей 58-59 ЦПК України про їх належність і допустимість. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, згідно зі статтею 60 ЦПК України, обовязок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них, як на підставу своїх вимог та заперечень. Недоведеність позову є підставою для відмови в його задоволенні.

Позивач належними та допустимими доказами довів порушення свого права власності в частині наявності перешкод користування житловим будинком через дії відповідачів, які не проживають у цьому будинку, відмовляються добровільно знятися з реєстрації.

Розглядаючи позов в межах заявлених вимог підстава позовних вимог в судовому засіданні знайшла своє підтвердження.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 208, 209, 213-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 такими, що втратили право користування житловим будинком №58 по вул. Ксеніївській (раніше пров. Радянський) в м.Вознесенську Миколаївської області.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Миколаївської області через міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з часу його проголошення.

Суддя: О.Є. Старжинська