Справа №: 398/1974/17
провадження №: 2/398/1980/17
РІШЕННЯ

Іменем України

"02" серпня 2017 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області складі: головуючого - судді Соколової Р.І.,

за участю: секретаря Лісовської Л.М.,

розглянувши судовому засіданні в м. Олександрії цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, відповідно до якого просить визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири № 98 в будинку № 120, що знаходиться по просп. Леніна (Соборному) в м. Олександрія Кіровоградської області, укладений між продавцем ОСОБА_2 та покупцями ОСОБА_3 і ОСОБА_4 на Універсальній товарній біржі «Інкопмарк-Контракт» 01.09.1998 року за номером 321 і зареєстрований 02.09.1998 року ОСОБА_5 комунальним міжміським бюро технічної інвентаризації за реєстровим номером № 10227/94.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є її рідними батьками. На час укладення договору вони вже перебували в похилому віці, а тому запевнення ОСОБА_2. щовідповідно угоди, укладені на товарній біржі не підлягають нотаріальному посвідченню, жодного сумніву у них не викликали. Тому її батьки правомірно вважали, що дану угоду не потрібно посвідчувати нотаріально.

ЇЇ батьки зі свого боку повністю виконали умови договору купівлі-продажу квартири, сплативши за придбану квартиру продавцеві обумовлені договором кошти, а, починаючи з початку жовтня 1998 року були зареєстровані та проживали в зазначеній квартирі.

15 липня 2012 року померла її мати ОСОБА_4 Після смерті останньої залишилась спадщина, яка складається з 1/2 частини квартири № 98 в будинку №120, що знаходиться по проспекту Леніна (Соборний) в м. Олександрії Кіровоградської області.

Спадщину після смерті матері фактично прийняв батько, який на день її смерті був зареєстрований і постійно проживав разом з нею з зазначеному будинку.

6 жовтня 2016 року помер її батько ОСОБА_3 Після його смерті залишилась спадщина, яка складається з 1/2 частини квартири № 98 в будинку №120, що знаходиться проспекту Леніна (Соборний) в м. Олександрії Кіровоградської області, а також права на спадщину, яка залишилась після смерті матері.

Вона, заявник, є єдиним спадкоємцем на майно і майнові права, що залишилися після смерті ОСОБА_3

8 листопада 2016р. вона звернулася до ОСОБА_5 міської державної нотаріальної контори №1 з заявою про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті батька, в звязку з чим нотаріусом було заведено спадкову справу

В травні 2017 року вона звернулась до ОСОБА_5 міської державної нотаріальної контори №1 за свідоцтвом про право на спадщину за законом на квартиру № 98 в будинку №120, що знаходиться по проспекту Леніна (Соборний) в м. Олександрії Кіровоградської області, але нотаріус їй відмовив у звязку з тим, що договір купівлі- продажу реєстр. №321 від 01.09.1998 не був нотаріально посвідчений та рекомендував звернутися до суду з приводу визнання зазначеного договору дійсним.

На даний час посвідчити нотаріально зазначений договір купівлі-продажу квартири, не можливо, адже покупці квартири, тобто її батьки, померли. Тому за захистом своїх прав вона вимушена звернутися до суду.

Позивач, його представник та відповідач, належно повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, в судове засідання не зявились. Від них надійшли заяви з проханням розглядати справу за їх відсутності. При цьому позивач та його представника наполягають на своїх вимогах, а відповідач, якому ухвалою суду від 24.07.2017 року було розяснено наслідки відповідної процесуальної дії, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до діючого законодавства, суд розглядає справу в межах заявлених вимог і ч., ч.1, 4 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Судом встановлено наступне.

01.09.1998 року згідно договору купівлі-продажу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 придбали у ОСОБА_2 квартиру № 98 в будинку № 120, що знаходиться по просп. Леніна (Соборному) в місті Олександрії Кіровоградської області. Вищевказаний договір був укладений на Універсальній товарній біржі «Інкопмарк-Контракт» і відповідно до вимог ЗУ «Про товарну біржу», зареєстрований у «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю» під номером 321.

2 вересня 1998 року договір було зареєстровано ОСОБА_5 комунальним міжміським бюро технічної інвентаризації за реєстровим номером № 10227/94.

15 липня 2012 року померла ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтво про смерть серії І-ОЛ №151770, виданим 16 липня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту ОСОБА_5 міськрайонного управління юстиції у Кіровоградській областів, актовий запис №655.

Після смерті останньої залишилась спадщина, яка складається з 1/2 частини квартири № 98 в будинку №120, що знаходиться по проспекту Леніна (Соборний) в м. Олександрії Кіровоградської області.

На день смерті ОСОБА_4 був зареєстрований та постійно проживав разом з нею з зазначеному будинку її чоловік, батько заявника, ОСОБА_3.

6 жовтня 2016 року ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтво про смерть серії І-ОЛ №232392, виданим 6 жовтня 2016 року ОСОБА_5 міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Кіровоградській області, актовий запис №1122.

Після його смерті залишилась спадщина, яка складається з 1/2 частини квартири № 98 в будинку №120, що знаходиться проспекту Леніна (Соборний) в м. Олександрії Кіровоградської області, а також право на спадщину, яка залишилась після смерті ОСОБА_4

ОСОБА_1, яка згідно зі свідоцтвом про народження серії І-АГ № 153704 є рідною дочкою померлих, являється спадкоємцем першої черги за законом.

Однак, потановою від 10.05.2017 року вих. № 910/02-31 нотаріусом було відмовлено ОСОБА_1 в видачі свідоцтва про право власності на квартиру № 98 в будинку № 120, що знаходиться проспекту Леніна (Соборний) в м. Олександрії Кіровоградської області, оскільки договір купівлі-продажу зазначеної квартири не був нотаріально посвідчений.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про товарну біржу» від 10 грудня 1991 року (з наступними змінами та доповненнями), товарна біржа є організацією, що обєднує юридичних і фізичних осіб, які здійснюють виробничу і комерційну діяльність, і має за мету надання послуг в укладенні біржових угод, виявлення товарних цін, попиту і пропозицій на товари, вивчення, упорядкування і полегшення товарообігу і пов'язаних з ним торговельних операцій.

Відповідно до ст.ст.57, 58 Конституції України, ст.5 ЦК України до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Враховуючи, що спірні правовідносини щодо укладення договору купівлі продажу квартири виникли у вересні 1998 року, для їх врегулювання слід застосовувати норми ЦК УРСР в редакції 1963 року.

Статтею 47 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) була передбачена обовязковість нотаріальної форми угоди і наслідки недотримання такої форми.

Частиною 2 ст.47 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) передбачено, що у разі, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною.

При цьому, вказана норма може застосовуватись лише за наявності таких необхідних умов: одна зі сторін має повністю або частково виконати угоду; інша сторона має ухилятись від нотаріального оформлення угоди; має існувати вимога сторони, яка виконала свої обов'язки. Відсутність хоча б однієї з цих умов унеможливлює визнання договору купівлі-продажу житла з недотриманням нотаріальної форми дійсним.

Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978 року №3 (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Пленуму ВСУ від 25.12.1992 року №13 та від 25.05.1998 року №15) з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обовязковому нотаріальному посвідченню, зокрема договори довічного утримання, застави, купівлі-продажу, в тому числі при придбанні на біржових договорах, міни або дарування жилого будинку (квартири) чи його (її) частини.

Щоб не допустити неправильного визнання дійсними угод на підставі ч.2 ст.47 ЦК УРСР, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов.

Відповідно до ст.224 УРСР (в редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобовязується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст.227 цього Кодексу договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст.47 цього договору).

З матеріалів справи слідує, що покупці ОСОБА_4 та ОСОБА_3 виконали умови договору купівлі-продажу квартири, сплативши за придбану квартиру обумовлені договором кошти, а з початку жовтня 1998 року були зареєстровані та проживали в зазначеній квартирі.

Крім того, зазначений договір купівлі продажу відповідно до вимог ч.2 ст.227 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) було зареєстровано в ОСОБА_5 міжміському бюро технічної інвентаризації за номером № 10227/94.

У передбаченому законом порядку угода купівлі-продажу квартири, з підстав недотримання нотаріальної форми, судом не визнавалась недійсною (протилежного судом не встановлено), а тому на підставі ст.ст 128, 153 ЦК УРСР (в ред.. 1963 р.) і ст.49 Закону України «Про власність» за життя покупці ОСОБА_4 та ОСОБА_3 набули право власності на спірну квартиру і правомірно володіли нею.

Таким чином, враховуючи, що біржова угода не була посвідчена нотаріально та натепер вирішити вказане питання іншим шляхом неможливо, оскільки покупці померли, то позивач позбавлена можливості у повній мірі оформитися у спадкових правах.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст.4 ЦПК України ).

Завданнями цивільного судочинства є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст.1 ЦПК України ).

За наведених обставин, суд вважає, що є всі підстави для визнання вказаного договору дійсним, а тому, позов необхідно задовольнити.

На підставі ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», керуючись ст.ст. 41, 42, 47, 227, 241, 242 ЦК Української РСР (в ред. 1963 року), ст.ст. 10, 11, 57, 58, 60, 61, 64, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним задовольнити повністю.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири № 98 в будинку № 120, що знаходиться по просп. Леніна (Соборному) в м. Олександрія Кіровоградської області, укладений між продавцем ОСОБА_2 та покупцями ОСОБА_3 і ОСОБА_4 на Універсальній товарній біржі «Інкопмарк-Контракт» 01.09.1998 року за номером 321 і зареєстрований 02.09.1998 року ОСОБА_5 комунальним міжміським бюро технічної інвентаризації за реєстровим номером № 10227/94.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Р.І.Соколова