Справа № 2/ 639/3358/16ц
Провадження № 2/642/772/17
У Х В А Л А

27 липня 2017 року Ленінський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого - судді - Шрамко Л.Л.,

з участю секретаря - Конєвої А.О.,

представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

Відповідач ОСОБА_3 подала суду 3 липня 2017 року «Повідомлення про створений суддею Шрамко Л.Л. реальний конфлікт інтересів через порушення вимог антикорупційного закону» з вимогою про врегулювання реального конфлікту інтересів.

В обґрунтування наявності вказаного конфлікту відповідач ОСОБА_3 зазначила, що суддя відкрила провадження за позовом державного службовця, директора Департаменту екології та природних ресурсів Харківської обласної державної адміністрації ОСОБА_2 до неї, незважаючи на те, що позов поданий посадовою особою, яка є субєктом дії ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» та є особою, яка перебуває з нею у неврегульованому реальному конфлікті інтересів через залучення його ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 14.04.2016 співвідповідачем у справі № 2012/461/2012за позовом ОСОБА_3 про поновлення порушеного права на безпечне довкілля та відшкодування нанесеної шкоди здоровю.

Відповідач вважає, що оскільки на позивача розповсюджується дія п.п.3 п.1 ст. 28 вказаного Закону - заборона та обмеження на вчинення дій та прийняття рішень державним службовцем у неврегульованому реальному конфлікті інтересів з позивачкою ОСОБА_3, ним було вчинене порушення, повязане з корупцією, оскільки він, як державний службовець, поданням цього позову порушив встановлені йому антикорупційним законом заборони та обмеження, чим вчинив правопорушення, повязане з корупцією. Про вказані обставини нею, відповідачем подано суду заяву від 14.02.2017 року про визнання судом незаконним письмового правочину позивача, вчиненого у реальному конфлікті інтересів їз нею, та відшкодування нанесеної Їй моральної шкоди у сумі 50 тис. грн. відповідно до ст.ст.65,67, 68 антикорупційного Закону, однак суддя почала розглядати позов у звичайному порядку.

Крім того,зазначає,що в матеріалах справи відсутні документи, які підтверджують надходження судового збору, який підлягає сплаті позивачем, до державного бюджету від державного казначейства.

За таких обставин вона вважає, що суддя Шрамко Л.Л. самоправно проводить розгляд нікчемного письмового правочину. Про порушення суддею норм матеріального та процесуального права вона відповідачка - повідомила суддю у судовому засіданні 18.05.2017 з пропозицією врегулювати створений нею реальний конфлікт інтересів відповідно до Порядку здійснення контролю за дотриманням законодавства щодо конфлікту інтересів в діяльності суддів та інших представників судової системи та його врегулювання, затвердженому ОСОБА_4 суддів України від 4 лютого 2016 року №2, однак суддя Шрамко Л.Л. на це повідомлення не відреагувала, заявлений відвід не задовольнила.

За таких даних, через відмову самостійно врегулювати створений суддею Шрамко Л.Л. реальний конфлікт інтересів по залучених до матеріалів справи неналежних платіжних документів по сплаті судового збору, судовому розгляду незаконної позовної заяви державного службовця ОСОБА_2 у звичайному режимі, без врахування заборон та обмежень для подання зазначеного позову антикорупційним законом, відповідач просить застосувати зовнішні врегулювання створеного суддею Шрамко Л.Л. реального конфлікту інтересів при вчиненні нею корупційних порушень відносно ОСОБА_3

Посилаючись на викладене в «Повідомленні власне бачення застосування норм антикорупційного закону, відповідач ОСОБА_3 просить суддю врегулювати створений неврегульований конфлікт інтересів.

В судове засідання 27 липня 2017 року відповідач ОСОБА_3 не зявилась, просила до наступного судового засідання врегулювати неврегульований реальний конфлікт інтересів. Суд вважає можливим розглянути вказане повідомлення про конфлікт інтересів у відсутності відповідача на підставі її заяви.

Представник позивача ОСОБА_1 вважав вказане повідомлення необґрунтованим, посилаючись на те, що право особи на звернення до суду за захистом своїх прав не може бути обмежено, вимоги відповідача щодо надання документів на підтвердження надходження судового збору до бюджету є необґрунтованими та судом розглянуті, дані щодо наявності конфлікту інтересів у судді зі сторонами відсутні.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необґрунтованість повідомлення відповідачки з таких підстав.

Зазначене звернення задоволенню не підлягає, оскільки побудоване на помилкових висновках відповідачки щодо застування норм законів України до даних правовідносин.

Так, Закон України «Про запобігання корупції» визначає правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень.

Натомість вирішення питань, пов'язаних з визначенням відповідності вимогам закону за формою і змістом позовної заяви, у тому числі сплати судового збору, наявності чи відсутності підстав для відкриття провадження у справі та призначення цивільної справи до розгляду регулюється ЦПК України та Законом України «Про судовий збір», а не Законом України «Про запобігання корупції».

Положеннями ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону.

Судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи відповідно до Конституції та в порядку, встановленому законами України.

Відповідно до положень ст. 8 цього Закону ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом, а згідно з положеннями ст. 9 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» правосуддя в Україні здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних та інших ознак.

Суд створює такі умови, за яких кожному учаснику судового процесу гарантується рівність у реалізації наданих процесуальних прав та у виконанні процесуальних обовязків, передбачених процесуальним законом.

Згідно з ч. 1 ст. 35 Закону України «Про запобігання корупції» правила врегулювання конфлікту інтересів в діяльності суддів судів загальної юрисдикції, визначаються законами, які регулюють статус відповідних осіб та засади організації відповідних органів.

Частиною 10 ст. 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що у разі виникнення у судді (крім випадків, коли конфлікт інтересів врегульовується в порядку, визначеному процесуальним законом), реального чи потенційного конфлікту інтересів вони зобовязані не пізніше наступного робочого дня з моменту виникнення такого конфлікту інтересів у письмовій формі повідомити про це ОСОБА_4 суддів України.

Згідно з пунктом 6 ч. 8 ст. 133 Закону передбачено, що ОСОБА_4 суддів України здійснює контроль за додержанням вимог законодавства щодо врегулювання конфлікту інтересів у діяльності суддів та приймає рішення про врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів у діяльності зазначених осіб у разі, якщо такий конфлікт не може бути врегульований у порядку, визначеному процесуальним законом.

Процесуальним законом, а саме статтею 20 ЦПК України передбачено, що суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він зокрема, прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи, а також якщо є інші обставини, які викликають сумнів в об'єктивності та неупередженості судді.

Стаття 1 Закону України «Про запобігання корупції» дає визначення терміну «реальний конфлікт інтересів», яким є - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1). У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ч. 2). Відмова від звернення до суду за захистом є недійсною (ч. 3).

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Так, згідно з рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2002 року № 15-рп-2002 (справа № 1-2/2002 про досудове врегулювання спорів) право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами.

Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського Суду з прав людини розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

Суддя Шрамко Л.Л. зазначає, що у неї відсутній будь-який інший інтерес, ніж вирішення справи у відповідності до Конституції України, ЦПК та інших законів України та на засадах верховенства права, а відтак відсутній і неврегульований конфлікт інтересів між нею і сторонами у справі.

Оскільки у судді відсутній реальний чи потенційний конфлікту інтересів, відсутні і передбачені ч. 10 ст. 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» підстави для повідомлення про це ОСОБА_4 суддів України.

Посилання відповідача на те, що даний позов є письмовим нікчемним правочином, є помилковим.

Між сторонами існує цивільно - правовий спір, якій підлягає розгляду судом в порядку, визначеному цивільно-процесуальним законодавством України.

Відповідачем ОСОБА_3 було заявлено відвід судді Шрамко Л.Л., який ухвалою суду від 18 травня 2017 року залишено без задоволення, в ухвалі зазначено, що позовна заява відповідає положенням ст. 119 ЦПК України, належний доказ сплати судового збору суду надано, суддя не діє в умовах конфлікту інтересів.

Підстави, передбачені ст. 20 ЦПК України підстави для самовідводу або відводу судді Шрамко Л.Л., відсутні.

За таких обставин відсутні передбачені законом підстави для задоволення заяви відповідачки, які містяться в «Повідомленні від 03.07.2017 року.

Керуючись ст.ст. 168, 208 -210 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

«Повідомлення про створений суддею Шрамко Л.Л. реальний конфлікт інтересів через порушення вимог антикорупційного закону» з вимогою про врегулювання реального конфлікту інтересів, подане відповідачем ОСОБА_3 3 липня 2017 року, залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя - Л.Л. Шрамко