Справа № 171/2518/15-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
26 липня 2017 року Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - Чумак Т.А.,
за участю секретаря Жандарук В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,
Представник позивача у судовому засіданні 13.06.2016 року позов підтримав, просить його задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування позову зазначив, що відповідач ОСОБА_1 платить кошти в рахунок погашення кредитної заборгованості щомісяця, але не в повному обсязі, в звязку з чим виникла заборгованість, яку просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з»явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином.
В судове засідання 26.07.2017 року представник позивача не з»явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, не з»явилися відповідачі, причину неявки не повідомили, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, тому суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ст.1050 ЦК України наслідками порушення кредитного договору є зобов'язання позичальника сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 ЦК України та проценти відповідно до статті 1048 ЦК України.
За вимогами ст.549 ЦК України неустойкою, штрафом, пенею є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобовязання.
Відповідно до ч.1 ст.553, ч.ч.1,2 ст.554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Відповідно до ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно з ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з нормою ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст.ст. 11, 27, 60 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов'язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір.
Умовами укладеного договору визначено, що позичальник ОСОБА_1 зобовязана згідно пунктів 2.2.2, 2.2.3 договору сплачувати щомісячний платіж, винагороду та проценти за користування кредитом.
П.5.3 договору визначено, що при порушенні позичальником будь-якого грошового зобовязання до вказаним договором понад 30 календарних днів банк має право нарахувати, а позичальник зобовязується сплатити банку штраф у розмірі 250 грн.+5% від суми позову. Крім того, п.2.3.3 встановлено, що у разі порушення зобовязань за вказаним договором банк має право вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту.
04.08.2015 року позивачем направлено повідомлення відповідачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про наявність простроченої заборгованості за кредитом в сумі 209358,64 грн. та запропоновано погасити вказану заборгованість протягом 6 календарних днів з дати одержання повідомлення.
Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач зобовязалася сплачувати кредит, проценти за користування кредитом та комісію за користування кредитом. На забезпечення даного договору банк та ОСОБА_2 уклали договір поруки. Також судом встановлено, що відповідачами не виконуються умови кредитного договору та додаткової угоди до кредитного договору, що є підставою для стягнення заборгованості за вищезазначеним кредитним договором з відповідачів солідарно.
Розрахунок в частині заборгованості за кредитом, процентами, комісією за користування кредитом відповідачі не спростували належними та достовірними доказами відповідно до вимог ст.ст.58-60,64 ЦПК України, а тому суд приймає його за основу суми боргу.
Позовні вимоги про стягнення пені підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).
Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки (ст. 257 ЦК України).
Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).
Відповідно до ч.1 ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.
Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.
За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).
Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
Згідно з ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.
Позивач просить стягнути з відповідачів пеню в сумі 187604,27 гр. станом на 12.11.2015 року. Заборгованість відповідачів зі сплати пені виникла з 30.04.2009 року, тобто з даного часу у позивача виникло право на звернення до суду з вимогою про стягнення заборгованості по пені. Відповідно до п.5.5 кредитного договору, укладеного між позивачем та відповідачем ОСОБА_1, сторони погодили позовну давність 5 років.
З даним позовом позивач звернувся 27.11.2015 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції суду. Сума пені станом на 24.11.2010 року склала 8034,36 грн., що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості.
Відповідачем заявлено клопотання про застосування позовної давності до вимог про стягнення пені та штрафу.
Враховуючи, що до вимог про стягнення пені застосовується позовна давність 5 років, суд приходить до висновку, що розмір пені, яка підлягає стягненню в межах позовної давності, складає 179260,75 грн.
Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідачів, розмір неустойки значно перевищує розмір збитків, крім того, в судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 перебуває на диспансерному обліку в КЗ «Зеленодольський ЦПМСД» з діагнозом «ГБ ІІІ. Последствия ОНМК 2014 г. с п правосторонним гемипарезом. Гипертензивное серце», потребує тривалого медикаментозного лікування. Суд вважає хворобу відповідача обставиною, яка має істотне значення, а тому суд, враховуючи викладене, приходить до висновку про необхідність зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню з відповідачів, до 5000 грн.
Що стосується вимог про стягнення штрафів, то суд вважає необхідним у задоволенні позову в цій частині відмовити, оскільки одночасне стягнення пені та штрафу суперечить ст.61 Конституції України, про що зазначено у правовому висновку постанови Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15. Верховний Суд України зазначив, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачів в рівних частинах на користь позивача необхідно стягнути суму сплаченого судового збору у розмірі пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме: 2267 грн.
Керуючись ст.ст.10, 58, 60, 88, 208, 209, 212, 214 ЦПК України, суд
Позов публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути зі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частинах на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір в сумі 2267 грн.
У задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте Апостолівським районним судом за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом 10 днів з дня отримання його копії.
На рішення може бути подана апеляція в апеляційний суд Дніпропетровської області через Апостолівський районний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя:ОСОБА_5