Справа № 2-п-108/17
У Х В А Л А

10 липня 2017 року суддя Солом?янського районного суду м. Києва Кізюн Л.І., розглянувши заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 12 грудня 2014 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ТЕРРА БАНК» до ТОВ «Траєкторія», ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

Заявник звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення Солом'янського районного суду м. Києва, яка не відповідає вимогам ст. 229 ЦПК України.

Згідно зі ст.228 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Відповідно вимог ст. 229 ЦПК України у заяві про перегляд заочного рішення має бути зазначено, зокрема, обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання і неповідомлення їх суду, і докази про це; посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача; перелік доданих до заяви матеріалів.

Тобто, в заяві про перегляд заочного рішення відповідач має зазначити ті фактичні дані, на підставі яких суд може встановити наявність або відсутність обставин, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача, а також вказати на ті засоби доказування, що є їх джерелом.

Заявником, всупереч вимогам ч. 4 ст. 229 ЦПК України, до заяви про перегляд заочного рішення не додано її копії за кількістю осіб, які беруть участь у справі, та копії всіх доданих до неї матеріалів.

Крім того, згідно ч. 6 ст. 229 ЦПК України до заяви про перегляд заочного рішення додається документ про сплату судового збору.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється: за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Також, згідно з роз'ясненнями Апеляційного суду м. Києва, викладеними в Узагальненні про практику застосування судами законодавства про стягнення судових витрат при розгляді цивільних справ, документом про сплату судового збору є квитанція установи банку або відділення зв'язку, які прийняли платіж, або платіжне доручення, підписане уповноваженою особою банку і скріплене печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення.

Окрім того, відповідно до п. 26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17.10.2014 року суд перед відкриттям провадження у справі, згідно ч. 2 ст. 9 Закону України «Про судовий збір» перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. У зв'язку із цим суд повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до позовної заяви, містили відомості про те, за яку саме позовну заяву сплачується судовий збір. При цьому, наприклад, платіжне доручення повинно бути підписано відповідальним виконавцем банку і скріплено печаткою установи банку з відміткою про дату надходження та дату виконання платіжного доручення.

Відповідні документи подаються до суду тільки в оригіналі, копії, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, а також платіжне доручення, яке за формою не відповідає наведеним вимогам, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» якщо сплата судового збору згідно з вимогами закону є обов'язковою, то наслідком недотримання цієї умови є залишення позовної заяви без руху, а у разі, якщо документ, що підтверджує сплату судового збору, не буде поданий у строк, установлений судом, - визнання заяви неподаною та її повернення позивачеві або залишення заяви без розгляду.

Згідно зі ст. 9 Закону України «Про судовий збір» суд перед відкриттям провадження у справі перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Заявником додано копію квитанції №0.0.796597211.1 від 30.06.2017 року на підтвердження сплати судового збору за подання до суду заяви про перегляд заочного рішення суду у розмірі 640,00 грн.

Надана копія квитанції не є належним доказом про сплату судового збору.

Тому заявнику потрібно надати суду належний документ про оплату судового збору (оригінал квитанції), який би містив відомості про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, або документи, які підтверджують наявність у заявника пільг при його оплаті.

Оскільки заява не відповідає вимогам цивільно-процесуального законодавства, то заявнику слід надати строк для усунення зазначених недоліків.

Враховуючи викладене і керуючись ст.ст. 229, 121 ЦПК України,

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 12 грудня 2014 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ТЕРРА БАНК» до ТОВ «Траєкторія», ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишити без руху.

Надати заявнику строк для усунення зазначених недоліків протягом п'яти днів з дня отримання заявником ухвали. Інакше заява буде вважатися неподаною та повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.І. Кізюн