У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоВисоцької В.С.,
суддів: Іваненко Ю.Г., Ситнік О.М.,
Карпенко С.О., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, яка також є правонаступником ОСОБА_8, третя особа - ОСОБА_9, про стягнення коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 березня 2016 року,
в с т а н о в и л а:

У листопаді 2012 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_8, у якому зазначала, що 21 листопада 2008 року за договором завдатку нею були передані кошти ОСОБА_10 у розмірі 30 тис. доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України становило 210 тис. грн. Вказані кошти передані на забезпечення укладання між ними 10 грудня 2008 року договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1. Також 21 листопада 2008 року між нею та ОСОБА_10 укладений попередній договір, за яким вони погодили, що основний договір купівлі-продажу вищевказаної квартири буде укладений 10 грудня 2008 року, та підтвердили, що ОСОБА_10 від неї отримала за продаж квартири 210 тис. грн, що еквівалентно 30 тис. доларів США. Вказувала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_10 передчасно померла, так і не встигнувши оформити нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу квартиру. Після її смерті вона (позивач) запропонувала відповідачам прийняти спадщину і переоформити на неї квартиру, або повернути отримані за життя ОСОБА_10 гроші за квартиру. Після смерті ОСОБА_10 в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини звернулись: дочка ОСОБА_7 і чоловік померлої - ОСОБА_8 Нею був направлений лист до Четвертої криворізької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області про попередження спадкоємців про існування кредиторської заборгованості спадкодавця, однак відповідачі свідоцтво про право на спадкове майно не отримували. В даний час вона проживає в цій квартирі, замінила вікна та двері.

Просила стягнути солідарно з ОСОБА_7, ОСОБА_8 кредиторську заборгованість у розмірі 210 тис. грн.

Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 14 травня 2013 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_8, ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 аванс у розмірі 210 тис. грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 березня 2016 року рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 14 травня 2013 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення апеляційного суду скасувати, рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши доводи касаційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення позову, керувався тим, що ОСОБА_8 та ОСОБА_7, як спадкоємці першої черги за законом після смерті ОСОБА_10, мають обов'язок задовольнити вимоги кредитора ОСОБА_6

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, керувався тим, що ОСОБА_6, як кредитор, пред'явила свої вимоги до спадкоємців, які звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, з порушенням строків, встановлених ст. 1281 ЦК України, що позбавляє її права вимоги до спадкоємців.

Відповідно ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Судами встановлено, що 21 листопада 2008 року між продавцем ОСОБА_10 та покупцем ОСОБА_6 був укладений договір завдатку, відповідно до якого, у присутності свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_12, покупець передала продавцю грошові кошти в сумі 30 тис. доларів США, що в еквіваленті становить 210 тис. грн, на забезпечення виконання зобов'язання продати ОСОБА_10 та купити ОСОБА_6 двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 у строк до 10 грудня 2008 року (а. с. 6).

Згідно з підпунктом 5.1 пункту 5 «інші умови договору» договору завдатку, цей договір не укриває іншої угоди та направлений на реальне настання наслідків у вигляді укладання договору купівлі-продажу у строк до 10 грудня 2008 року, а в пункті 6 «особливі умови договору» зазначено, що покупцем проведено по квартирі розрахунок з продавцем повністю в розмірі 30 тис. доларів США.

21 листопада 2008 року між ОСОБА_10 (продавець) та ОСОБА_6 (покупець) укладений попередній договір, предметом якого є угода сторін, відповідно до якої продавець виражає намір продати, а покупець - купити майно, яке перебуває у власності продавця, у вигляді двокімнатної квартири АДРЕСА_1 у строк до 10 грудня 2008 року, з передачею гарантійної суми 210 тис. грн, з переводом її в 30 тис. доларів США (а. с. 7−9), в якому також зазначено, що продавець отримала повний розрахунок за квартиру в розмірі 30 тис. доларів США, що в еквіваленті становить 210 тис. грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_10 померла, після смерті якої до Четвертої криворізької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області з заявами про прийняття спадщини звернулися її дочка ОСОБА_7 та чоловік ОСОБА_8, проте свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_10 їм не видавалось (а. с. 23, 28, 29, 152).

30 березня 2010 року до Четвертої криворізької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області звернулась ОСОБА_6 з вимогою до спадкоємців померлої ОСОБА_10 про існування кредиторської заборгованості (а. с. 31).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_8, після смерті якого з заявою про прийняття спадщини звернулась ОСОБА_7, свідоцтво про право на спадщину не видавалось (а. с. 134, 178, 179).

Згідно з ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ч. 1 ст. 1218 ЦК України).

Частиною 2 статті 1220 ЦК України визначено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України).

Відповідно до ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

Колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду про те, що положення статті 1282 ЦК України застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків пред'явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Оскільки кредитор ОСОБА_6 пред'явила вимоги до спадкоємців у 2010 році, а про смерть ОСОБА_10 їй стало відомо у 2008 році, тобто поза межами строків, зазначених у ст. 1281 ЦК України, таким чином апеляційний суд правильно відмовив у задоволенні позову.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків суду вони не впливають та їх не спростовують. Посилання на пропуск строку на апеляційне оскарження свого підтвердження не знайшло, оскільки у судовому засіданні 14 травня 2013 року ні ОСОБА_7, ні її представник участі не брали (а. с. 65, 66). Копію рішення суду ОСОБА_7 отримала 08 червня 2015 року (а. с. 88), а апеляційна скарга надійшла до суду 17 червня 2015 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 294 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Тобто, у вказаному випадку апеляційний суд правильно визначив строк з моменту отримання ОСОБА_7 копії оскаржуваного судового рішення.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом апеляційної інстанції при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а рішення апеляційного суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 333, 336, 337, 343, 344, 345, 347, 349 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:В.С. Висоцька
Судді: Ю.Г. Іваненко
С.О. Карпенко
О.М. Ситнік
О.В. Ступак