Справа №461/5244/16-ц
Д О Д А ТК О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 липня 2017 року року м. Львів
Галицький районний суд м. Львова у складі:
головуючого-судді Лялюк Є.Д.
при секретарі Станкевич Р.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Львівської міської ради, за участю третіх осіб: Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_4, Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», про визнання недійсним договору довічного утримання, за заявою представника відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ОСОБА_5 про постановлення додаткового рішення у справі щодо вирішення питання про судові витрати, -
Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 12 липня 2017 року у справі №461/5244/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Львівської міської ради, за участю третіх осіб: Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_4, Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», про визнання недійсним договору довічного утримання, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Львівської міської ради, за участю третіх осіб: Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_4, Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», про визнання недійсним договору довічного утримання, - задоволено повністю. Визнано недійсним договір довічного утримання, укладений 18.12.2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрований за №5081. Скасовано рішення (реєстраційний запис) державного реєстратора - приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 9185958 від 18.12.2013, щодо права приватної спільної часткової власності ОСОБА_3 на ? частку квартири АДРЕСА_1 І. у м. Львові, прийнятого на підставі договору довічного утримання (серія та номер: 5081) від 18.12.2013, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_4, та вилучено зазначений реєстраційний запис з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна. Скасовано рішення (реєстраційний запис) державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_6 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 2173239 від 08.05.2013 стосовно державної реєстрації 22.04.2013 права приватної спільної часткової власності на ? частку квартири АДРЕСА_1 І. у м. Львові за ОСОБА_7 на підставі рішення Апеляційного суду Львівської області від 27.09.2012 та вилучено зазначений реєстраційний запис з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна. Скасувано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_8 про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №5253826 від 23.08.2013 року щодо внесення змін до запису про нерухоме майно розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на обєкт нерухомого майна з реєстраційним номером 1 /спеціального розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про внесення житлової (134,8 кв.м) та загальної (213 кв.м) площі.

До суду від представника відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ОСОБА_5 надійшла заява/клопотання про постановлення додаткового рішення у справі щодо вирішення питання про судові витрати.

В судове засідання від представника позивача надійшла заява про розгляд зазначеного клопотання за його відсутності.

У судове засідання від представника відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд клопотання за його відсутності.

Представники відповідача, Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Львівської міської ради, та третіх осіб: Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_4, Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», - у судове засідання не зявилися без поважних причин, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, тому, згідно ст. 169 ЦПК України, суд вважає за можливе здійснювати судовий розгляд за їхньої відсутності.

Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява/клопотання про постановлення додаткового рішення у справі щодо вирішення питання про судові витрати підлягає до задоволення із таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу; 4) судом не вирішено питання про судові витрати (ч. 1). Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення (ч. 2). Суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою (ч. 3).

Відповідно до розяснень, зазначених у п. 41 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», якщо суд не прийняв рішення щодо розподілу судових витрат або, наприклад, про повернення судового збору з Державного бюджету України, то за заявою сторони або прокурора, який брав участь у судовому процесі, а також із власної ініціативи суд на підставі статті 220 ЦПК має право ухвалити додаткове рішення у справі, яким вирішити відповідне питання.

Як про те розяснено в Постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» (із змінами, внесеними згідно з Постановою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 25.09.2015), згідно із главою 8 розділу I ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Визначені ЦПК види судових витрат є вичерпними, тому на сторони та інших осіб, які беруть участь у справі, не може покладатися обов'язок нести інші витрати, не передбачені законодавством. Склад судових витрат по окремим його видам не є вичерпним. Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується виключно ЦПК. Зазначені витрати не є збитками в розумінні статті 22 Цивільного кодексу України, не входять до складу ціни позову і не можуть стягуватися як збитки (п. 2). Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. При повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено. (п. 35). Вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, /наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом №3674-VI/. Якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо (наприклад, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну. (п. 36).

Згідно вимог ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено (ч. 1).

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є відповідачами по даній справі.

Із 01.05.2016 року Львівське міське управління юстиції припинило повноваження у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та передано органам місцевого самоврядування. Відповідно до підпункту 3 пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 26.11.2015 року «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та деяких інших законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2016 року №99 «Про реформування територіальних органів Міністерства юстиції та розвиток системи надання безоплатної правової допомоги» ліквідовано як юридичну особу публічного права Львівське міське управління юстиції та з 01.05.2016 р. повноваження у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень передано органам місцевого самоврядування. Про державну реєстрацію припинення юридичної особи внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 24.01.2017 за №5001988.

Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Львівської міської ради є тим виконавчим органом органу місцевого самоврядування, котрому передано повноваження у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Відтак, залучаючи зазначений орган до участі у справі в якості співвідповідача, позивач не вказує на такого як порушника, а прагне практичної реалізації відновлення порушеного права (відновити становище, що існувало до порушення права), відновлення порушеної майнової сфери шляхом вчинення/здійснення управлінням дій щодо виконання судового рішення й скасування записів у державному реєстрі.

Відповідно до п. 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 р. №18-рп/2004 у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес), судовий захист є одним із засобів правової охорони. Ч. 2 ст. 16 ЦК України встановлюються способи захисту цивільних прав та інтересів судом. До них належать: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обовязку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту субєктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Адже спосіб захисту суб'єктивного права встановлює визначений законом порядок забезпечення відновлення (визнання) порушених прав і одночасного правового впливу на порушника з метою відновлення порушеної майнової і немайнової сфери. Якщо запис у державному реєстрі здійснено внаслідок укладення договору, дійсність якого оспорюється, спосіб захисту прав осіб встановлено п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК за позовом про визнання договору недійсним і скасування запису в державному реєстрі, внесеного за заявою набувача. Позивачем обрано спосіб, застосування якого має на меті відновити порушене право (відновлення становища, що існувало до порушення права) шляхом скасування внесеного за заявою набувача запису до державного реєстру.

З огляду на наведене, суд приходить до переконання про необхідність присудження ОСОБА_1 із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 понесених ним та документально підтверджених судових витрат у формі сплаченого судового збору, котрі розподілити між відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 порівну.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 57-61, 169, 208, 209-215, 220 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Заяву представника відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_5 про постановлення додаткового рішення у справі щодо вирішення питання про судові витрати, - задоволити.

Стягнути із відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 915,60 грн. понесених ним судових витрат.

Стягнути із відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 915,60 грн. понесених ним судових витрат.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом 10-ти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Лялюк Є.Д.