Єдиний унікальний номер 236/1264/17 Номер провадження 22-ц/775/1694/2017
Головуючий 1 інстанції Саржевська І.В.
Категорія 55 Доповідач Кішкіна І.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2017 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Кішкіної І.В.,

суддів Біляєвої О.М., Папоян В.В.,

за участю секретаря Ротар Я.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та приватного акціонерного товариства «Донецьккокс» на рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 16 серпня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Донецьккокс», третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Метінвест холдинг», про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за затримку заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку і відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 16 серпня 2017 року позов ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Донецьккокс», третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Метінвест холдинг», про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за затримку заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку і відшкодування моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з приватного акціонерного товариства «Донецьккокс» на користь ОСОБА_1 в рахунок компенсації за невикористану відпустку 6985,30 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 «Донецьккокс» на користь держави судовий збір в сумі 640 грн.

З вказаним рішенням не погодилася позивачка ОСОБА_1 та оскаржила його в апеляційному порядку в частині відмови у задоволенні позову про стягнення заробітної плати, в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду в цій частині скасувати, ухвалити нове, задовольнивши позовні вимоги про стягнення заробітної плати.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги надані позивачкою належні докази, а саме: наказ про посадовий оклад фінансового директора, табуляграма за лютий 2017 року, згідно якої вона отримала аванс 17430 грн., заробітну плату 8968 грн. на картку і в касі 5198 грн., відповідно в табуляграмі за березень 2017 року зазначено, що розмір заробітної плати позивачки без вирахування податків складає 43542,11 грн., крім того, розмір заробітної плати за березень 3017 року підтверджено довідкою, виданою підприємством.

Також з вказаним рішенням не погодився відповідач ОСОБА_2 «Донецьккокс» та оскаржив його в апеляційному порядку в частині стягнення з ОСОБА_2 «Донецьккокс» компенсації за невикористану відпустку, в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду в цій частині скасувати, ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення компенсації за невикористану відпустку.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції ухвалено рішення на підставі документів, які надані позивачкою, але судом не було врахований той факт, що природа походження наданих документів не встановлена, матеріали справи не містять доказів того, що посадові особи, які склали, підписали або завірили зазначені документи мали право на вчинення відповідних дій, оскільки фінансовий директор має право підписувати «фінансові документи», відсутні правові підстави для висновку про наявність повноважень у позивачки на підписання фінансових документів, зокрема довідки про заробітну плату та табуляграми за січень 2016 року березень 2017 року. Щодо особової картки позивачки: не містить будь-яких даних про особу, яка складала картку, на документі наявна лише печатка, яка втрачена відповідачем, та відсутній підпис уповноваженої особи, записи у картці містять виправлення саме у тих даних, що стосуються визначення кількості днів невикористаної відпустки. Таким чино, розрахувати фактичний розмір компенсації за невикористану відпустку без наявності даних (наказів) щодо фактичного залишку невикористаних днів відпустки неможливо. Враховуючи, що відповідачем надані всі докази щодо захоплення виробничих потужностей та всього майна ОСОБА_2 «Донецьккокс» 15 березня 2017 року, про що внесені відомості до ЄРДР, тобто відповідач втратив доступ до первинних документів, в тому числі і кадрової документації.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності, в судовому засіданні апеляційного суду підтримали доводи апеляційної скарги позивачки та просили її задовольнити, апеляційну скаргу відповідача відхилити.

Представник відповідача ОСОБА_2 «Донецьккокс» ОСОБА_4, який діє на підставі довіреності, в судовому засіданні апеляційної інстанції підтримав доводи апеляційної скарги відповідача та просив її задовольнити, апеляційну скаргу позивачки відхилити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивачки та представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи у апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних вправ в апеляційному порядку» №12 від 24 жовтня 2008 року у разі, якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Рішення суду в частині відмови в задоволенні позову про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку та моральної шкоди не оскаржується, тому апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, позивачем не надано доказів щодо нарахування та невиплати заробітної плати позивачу за відпрацьовані 15 днів березня місяця 2017 року, та відсутня будь-яка бухгалтерська документація, що підтверджувала б наявність такої заборгованості, видана посадовими особами, які мають право на вчинення цих дій. Відповідач з обєктивних причин позбавлений можливості підтвердити або спростувати розмір заборгованості перед позивачем по заробітній платі, у звязку з чим неможливо зробити беззаперечний висновок щодо наявності заборгованості по заробітній платі перед позивачкою у розмірі 34488,60 грн. та компенсації за затримку розрахунку у розмірі 54763,02 грн., тому такі вимоги є недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню. Також позивачем не доведено факт заподіяння саме відповідачем моральних чи фізичних страждань позивачу, не обґрунтований та не доведений її розмір, крім того відсутня вина відповідача у заподіянні такої шкоди, тому позовні вимоги щодо моральної шкоди задоволенню не підлягають. Відповідно до Порядку, нарахування виплат за час щорічної відпустки, додаткових відпусток у звязку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або компенсації за невикористані відпустки, тривалість яких розраховується в календарних днях, судом першої інстанції на підставі наказу ОСОБА_2 «Донецьккокс» №28-к від 22 березня 2017 року, який в розумінні ст. 59 ЦПК України є належним та допустимим доказом, та відомостей про застраховану особу, визначена до стягнення компенсація за невикористану відпустку.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційних скарг, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції повно встановив обставини у справі, правильно застосував норми матеріального права та дійшов вірного висновку про відмову в позові.

Судом першої інстанції встановлено та як вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 з 04 квітня 1973 року працювала в ОСОБА_2 «Донецьккокс», з 06 вересня 2010 року по 22 березня 2017 року на посаді фінансового директора.

15 березня 2017 року адміністрацію будівлі ОСОБА_2 «Донецьккокс», місцем знаходження є адреса: Донецька область, м. Донецьк, вул. Зарічна, 1, захопила група невідомих людей, що підтверджується копією витягу з кримінального провадження, зареєстрованого Бахмутським відділом поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 28 березня 2017 року за №0000801 за ознаками ст. 341 КК України по факту захоплення невідомими особами виробничих потужностей, первинних документів, штампів та печаток підприємства.

Наказом генерального директора ОСОБА_2 «Донецьккокс» по м. Маріуполю №28-к від 22 березня 2017 року позивачку звільнено з посади фінансового директора за угодою сторін відповідно до п.1 ст.36 КЗпП України, бухгалтерії належить провести розрахунок з позивачкою та виплатити їй компенсацію за невикористану відпустку за 6 календарних днів (а.с.13 т.1).

Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_1, наданих Управлінням пенсійного фонду України в м.Лиман (ФОК-5) від 06 червня 2017 року, за 12 місяців за період з лютого 2016 року по січень 2017 року заробітна плата позивачки складала 414459 грн. (а.с.201 т.1).

Згідно із ст.ст. 47, 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення, та якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Відповідно до ст. 14-1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення субєкта господарської діяльності за собівартістю. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що обєктивно унеможливлюють виконання зобовязань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обовязків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення тощо.

Відповідно до статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення субєкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для субєктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що обєктивно унеможливлюють виконання зобовязань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обовязків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна загроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади тощо.

Відповідно до сертифіката Торгово-промислової палати України від 16 травня 2017 року №1566/2/21-10.2, яким торгово-промислова палата засвідчила настання обставин непереборної сили з 15 березня 2017 року для ОСОБА_2 «Донецьккокс» під час здійснення господарської діяльності на території Донецької області та дотримання законодавства щодо справляння і сплати податків та обовязкових платежів; передбачених ст.47 та ст.116 КЗпП України зобовязань щодо здійснення розрахунку у день звільнення та видачі робітникам заповненої трудової книжки у день звільнення, на момент видачі сертифіката обставини непереборної сили тривають та дату закінчення їх терміну встановити неможливо (а.с.62-80 т. 1).

Установивши у справі, що затримка виплати належних позивачці сум у строки, визначені статтею 116 КЗпП України, відбулася через настання обставин непереборної сили, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність передбачених законом підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки заробітної плати.

Крім того, суд зробив правильний висновок про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості із заробітної плати при звільненні, оскільки надані позивачкою довідки про наявність цієї заборгованості не є належними та допустимими доказами у розумінні статті 59 ЦПК України, оскільки їх видано та завірено печатками у той час, коли будівлі, обладнання, документи та печатки відповідача були захоплені невідомими особами.

У відповідності до положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог так і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

З огляду на що, вірні висновки суду першої інстанції щодо неприйнятності недопустимих доказів наданих позивачкою та фактично доводи апеляційної скарги за своєю суттю є ідентичними тому, що було викладено в позовній заяві, та зазначені доводи були предметом перевірки судом першої інстанції, який дійшов обґрунтованого та законного висновку.

Судом першої інстанції обґрунтовано зазначено про належність та допустимість в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України наказу ОСОБА_2 «Донецьккокс» №28-к від 22 березня 2017 року по м.Маріуполь, згідно якого позивачці належить виплатити компенсацію за невикористану відпустку за 6 календарних днів, та з урахуванням відомостей про застраховану особу ОСОБА_1, наданих Управлінням пенсійного фонду України в м.Лиман (ФОК-5), відповідно до вимог ст. 83 КЗпП України, ст. 24 Закону України «Про відпустки, Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року, Порядку нарахування виплат за час щорічної відпустки, додаткових відпусток у звязку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або компенсації за невикористані відпустки, тривалість яких розраховується в календарних днях, нарахована сума компенсації за невикористану відпустку тривалістю 6 календарних днів в сумі 6985,30 грн.

Доводи апеляційних скарг не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що призвели до неправильного вирішення спору.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Таким чином, з урахуванням викладеного, висновки суду першої інстанції зроблені у відповідності зазначених вище норм, правильно встановлено фактичні обставини справи, що мають значення для правильного вирішення справи, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та приватного акціонерного товариства «Донецьккокс» відхилити.

Рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 16 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Кішкіна

Судді О.М.Біляєва

ОСОБА_5