Провадження № 22ц/790/5935/17 Головуючий 1-ї інстанції Штих Т.В.
Справа № 638/4671/17 Доповідач Бровченко І.О.
Категорія відшкодування шкоди
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 листопада 2017 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого Бровченко І.О.,

суддів Яцини В.Б., Хорошевського О.М.,

при секретарі Афоніні К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 серпня 2017 року по цивільній справі за позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) до ОСОБА_1 про стягнення завданої державі матеріальної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :
У березні 2017 року ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення завданої державі матеріальної шкоди у розмірі 301344 грн. 68 коп.

В обґрунтування заявленого позову зазначає, що ОСОБА_1 проходив службу в ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) за мобілізацією, у військовому званні «солдат» на посаді патрульного.

В період проходження військової служби відносно нього проводилось службове розслідування за фактом завдання державі матеріальної шкоди, в ході якого було підтверджено, що ОСОБА_1 завдав матеріальну шкоду державі, що складає (солідарно з іншими військовослужбовцями) 930985 грн. 35 коп. і полягає в тому, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що призвело до пошкодження службового автомобіля КРАЗ 5233 ВЕ, військовий номер НОМЕР_2 . За результатами службового розслідування видано наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 (військової частини НОМЕР_1 ) «Про підсумки проведення службового розслідування» від 01 лютого 2016 року №133-АГ, яким відповідача було притягнуто до матеріальної відповідальності в сумі 310328 грн. 45 коп. та щомісяця відраховано 20% з його місячного забезпечення.

При цьому позивач зазначає, що службове розслідування та наказ за його результатами ОСОБА_1 оскаржено не було.

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 (військової частини НОМЕР_1 ) №352-ос від 28 вересня 2016 року ОСОБА_1 було звільнено з військової служби в запас за ст.26 ч.8 пунктом 1 підпунктом «е» Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за службовою невідповідністю.

Оскільки, після звільнення солдата ОСОБА_1 , завдана державі шкода залишилася невідшкодованою у розмірі 301344 грн. коп., позивач, посилаючись на ст.ст.22, 1166 ЦК України та п.13, 16, 30 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затверджене Постановою Верховної Ради України №243/95 від 23 червня 1995 року, просив суд стягнути з відповідача на користь держави в особі ІНФОРМАЦІЯ_3 (військової частини НОМЕР_1 ) збитки у розмірі 301344 грн. 68 коп.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що був ознайомлений з результатами службового розслідування та наказом про притягнення до матеріальної відповідальності за заподіяну шкоду у розмірі 310328 грн. 45 коп., які не оскаржував та у період проходження служби відрахування на погашення завданої шкоди проводили з місячного грошового забезпечення. Суму заподіяної шкоди, яка заявлена позивачем у розмірі 301344 грн. 68 коп. не оспорює, однак зазначає, що не має коштів на її відшкодування, навіть з урахування всього належного йому майна.
Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 08 серпня 2017 року у задоволені позову ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) до ОСОБА_1 про стягнення завданої державі матеріальної шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_1 ) просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Вислухав доповідь судді, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, встановивши обставини справи, перевірив зібрані по справі докази, обговоривши доводи апеляційної скарги судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи позивачу в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами виникли правовідносини, пов`язані з відшкодуванням відповідачем матеріальної шкоди, спричинені при виконанні ним службових обов`язків в період знаходження з позивачем в правовідносинах, пов`язаних з перебуванням на військовій службі, та враховував, що позивачем порушено спеціально визначений Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду заподіяну державі, затвердженого Постановою Верховної Ради України №243/95 від 23 червня 1995 року, порядок стягнення такої шкоди.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду першої інстанції. Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову у задоволені позову правильно встановив характер спірних правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням конкретних обставин справи з дотриманням норм процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_1 проходив службу в ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) за мобілізацією, у військовому званні «солдат» на посаді патрульного.

В період проходження військової служби відносно відповідача проводилось службове розслідування за фактом заподіяння шкоди державі військовослужбовцями прикордонної комендатури швидкого реагування Харківського прикордонного загону під час руху на службовому автомобілі КРАЗ - 4233 ВЕ, військовий номер НОМЕР_2 , по ділянці відповідальності відділу прикордонної служби «Красна Талівка» в стані алкогольного сп`яніння.

З висновку службового розслідування, який 21 січня 2016 року затверджено начальником Харківського прикордонного загону полковником ОСОБА_2 , вбачається, що в результаті підриву 14 жовтня 2015року службового автомобіля КРАЗ - 4233 ВЕ, військовий номер НОМЕР_2 , дев`ять військовослужбовців прикордонної комендатури швидкого реагування отримали тілесні ушкодження різного ступеню важкості, автомобіль зазнав значних пошкоджень. Згідно висновку експертного дослідження №0278/15 від 16 січня 2016 року розмір збитку, який виник внаслідок підриву вказаного службового автомобіля, становить 930985,34 грн.

Згідно висновку службового розслідування, солдат за призовом ОСОБА_1 своїми діями спричинив матеріальну шкоду державі, що складає, з урахуванням інших винних військовослужбовців, 310328 грн. 45 коп.(1/3 від загальної суми завданої шкоди, що підтверджується висновком експертного автотоварознавчого дослідження №0278/15 від 16 січня 2016 року) і полягає у виконанні обов`язків військової служби в нетверезому стані, керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що призвело до підриву службового автомобіля КРАЗ - 4233 ВЕ, військовий номер НОМЕР_2 .

Відповідно до наказу начальника Харківського прикордонного загону № 133-АГ від 01 лютого 2016 року, на підставі ч.3 п.13 Постанови Верховної Ради України від 23 червня 1995 року «Про затвердження Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду заподіяну державі», на підставі висновку експертного автотоварознавчого дослідження №0278/15 від 16 січня 2016 року, солдата за призовом ОСОБА_1 за шкоду заподіяну державі притягнуто до матеріальної відповідальності у розмірі 310328 грн. 45 коп.

Також, постановою судді Новопсковського районного суду Луганської області від 15 січня 2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні 14 жовтня 2015 року правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-20 КУпАП.

ОСОБА_1 був ознайомлений з результатами службового розслідування, заперечень та клопотань не подавав, наказ від 01 лютого 2016 року не оскаржено, не скасовано, а отже він є чинним і підлягає виконанню.

В період проходження військової служби з відповідача проводилось утримання грошового нарахування за наказом про відшкодування заподіяної шкоди щомісячно у розмірі 20 відсотків.

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 (військової частини НОМЕР_1 ) №352-ос від 28 вересня 2016 року ОСОБА_1 було звільнено з військової служби в запас за ст.26 ч.8 пунктом 1 підпунктом «е» (через службову невідповідність, у разі невиконання службових обов`язків) Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», без права носіння військової форми одягу, з 28 вересня 2016 року.

Вказані обставини справи свідчать про те, що між сторонами виникли правовідносини, пов`язані з відшкодуванням відповідачем матеріальної шкоди, спричинені при виконанні ним службових обов`язків в період знаходження з позивачем в правовідносинах, пов`язаних з перебуванням на військовій службі.

Згідно до вимог ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як свідчить позовна заява позивача як на підставу зазначених позовних вимог позивач посилається на вимоги ст. 1166 ЦК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала .

За змістом, вказана норма ЦК України передбачає цивільно-правову відповідальність особи щодо відшкодування в повному обсязі завданої її діями чи бездіяльності майнової шкоди.

Вказані ж обставини справи свідчать про те, що між сторонами склались не цивільно-правові правовідносини, а правовідносини, пов`язані з перебуванням відповідача на військовій службі.

Порядок відшкодування матеріальної шкоди військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі передбачений затвердженим Постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року №243/95-ВР Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі.

В пункті 32 цього Положення передбачено, на притягнутих до матеріальної відповідальності звільнених з військової служби військовослужбовців і військовозобов`язаних після закінчення зборів, які не відшкодували заподіяної ними державі шкоди в 10-денний термін після дня вибуття їх з військової частини до суду за місцем їх постійного проживання (роботи) надсилаються виконавчі написи органів, що виконують нотаріальні дії. Для отримання виконавчого напису командир (начальник) військової частини подає органам, що виконують нотаріальні дії, довідки про суму заборгованості, яка підлягає стягненню.

Таким чином, питання про відшкодування матеріальної шкоди військовослужбовцями, притягнутими до матеріальної відповідальності в період проходження ними військової служби, вирішується в безспірному порядку шляхом виконання нотаріусом виконавчого напису.

Згідно до вимог ч.1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Доказів, які б свідчили про відмову нотаріуса у вчиненні виконавчого напису щодо стягнення з відповідача зазначеної матеріальної шкоди, матеріали справи не містять.

З огляду на наведене, судова колегія погоджується з висновком суду щодо відмови позивачу в задоволенні позовних вимог з підстав невірно визначеного позивачем способу захисту своїх прав.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів особами, які беруть участь у розгляді справи, діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Посилання в апеляційній скарзі на п. 30 Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року №243/95-ВР, є помилковий, оскільки до звільнення ОСОБА_1 його було притягнуто до матеріальної відповідальності згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 .

За таких обставин судова колегія приходить до висновку про постановлення районним судом рішення з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, у відповідності з обставинами справи, наданими сторонами доказами та, відповідно, про відсутність підстав для зміни чи скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді -