Справа № 500/1469/17
Провадження № 2/500/1904/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого судді - Адамова А.С.,
при секретарі - Хачатрян А.Т.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кам'янської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -
29.03.2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який уточнив 16.05.2017 року, про надання йому додаткового строку для прийняття спадщини за законом після смерті батька ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, мотивуючи тим, що встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини він пропустив з поважних причин, оскільки у нього важки сімейні обставини, було важке матеріальне становище, дуже хворіє його син, та він виїжджав за межі Одеської області. Він є спадкоємцем першої черги за законом та спадщину прийняв фактично, оскільки проживав разом зі спадкодавцем за однією адресою. Інших спадкоємців немає. Заповіт батько при житті не залишав. Нотаріусом йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька ОСОБА_2, у зв'язку з тим, що пропустив строк звернення з відповідною заявою про прийняття спадщини. З наведених підстав просить визначити йому додатковий строк - три місяця для подачі заяви до нотаріуса про прийняття спадщини за законом після смерті батька ОСОБА_2
Позивач, сповіщений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, в позовній заяві та у поданому клопотанні зазначив, що просить позов задовольнити та розглянути справу за його відсутністю.
Відповідач у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, у відповідності до ч. 5, ч.6 ст. 74 ЦПК України, про причину неприбуття не повідомив, тому суд з усної згоди позивача ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України за відсутності заперечень до того позивача.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного.
Судом встановлено, що згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, виданого 15.02.2001 року Кам'янською сільською Радою народних депутатів, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за НОМЕР_1, земельна ділянка площею 2,89 гектарів, що розташована на території Кам'янської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належить ОСОБА_2.
Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 25.01.2017 року, виданого повторно Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.
Після смерті ОСОБА_2, згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить земельна ділянка площею 2,89 гектарів, що розташована на території Кам'янської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
Померлий ОСОБА_2 заповіту не залишав.
Позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст.1261 ЦК України після смерті батька ОСОБА_2, що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 20.01.1972р.
На звернення позивача до приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Апереленко Р.І. з приводу видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, письмовою відповіддю №44/02-14 від 24.02.2017р. нотаріуса йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з тим, що він не звернувся із пропуском передбаченого строку, відповідно до п. 3 ст. 1272 ЦК України та рекомендовано звернутися до суду.
Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Згідно ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Аналізуючи ч. 1 ст. 1269 ЦК України та ч. 1 ст. 1272 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, в разі якщо спадкоємець не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її, тобто закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем подати заяву про прийняття спадщини.
У відповідності до ч.2, ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини.
Вищим спеціалізованим судом з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.2 листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р. N 24-753/0/4-13 визначено, що при вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов'язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до змісту ст. 1272 ЦК позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: 1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; 2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви. Та наявність відмови нотаріуса не вимагається. Також наголошено, що суди переважно правильно вирішують питання поважності причин пропуску зазначеного строку та визнають поважними: тривалу хворобу, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України тощо.
На думку суду, факт того, що позивач на час відкриття спадщини та протягом більш ніж 6 місяців після смерті спадкодавця, а саме з січня 2014 року по грудень 2015 року знаходився за межами Одеської області, що підтверджено довідкою виконавчого комітету Василівської сільської ради Болградського району Одеської області за №524 від 13.03.2017р., копія якої наявна у матеріалах справи, є однією з поважних причин неподання ним своєчасно відповідної заяви про прийняття спадщини після ОСОБА_2.
Крім того, як обґрунтовано зазначає позивач на неможливість своєчасного звернення до нотаріальної контори вплинула наявність у сина позивача хвороби - порок серця, що підтверджено відповідними, наявними у матеріалах справи, доказами. Вказане також можна вважати поважною причиною пропуску строку звернення позивача до нотаріальної контори.
У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Стаття 57 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи.
Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11, 59, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем цілком обґрунтовано заявлені вимоги про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщинипісля смерті батька ОСОБА_2, у зв'язку з чим, позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.
Керуючись ст.ст. 10,11,209,213-215 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до Кам'янської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_4, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задовольнити.
Надати ОСОБА_1 додатковий строк тривалістю 3 (три) місяця з дня набрання законної сили рішенням суду для прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено та підписано 23.08.2017р.

Суддя: А.С.Адамов