Справа № 577/4129/17
Провадження № 2/577/1543/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2017 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі:

головуючого судді Кравченка В.О.

при секретарі Мирошниченко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Конотопі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_2 52465 грн. 50 коп. додаткових витрат на утримання їх неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На обгрунтування зазначила, що їх неповнолітня донька з 01.09.2017 року навчається у Київському національному лінгвістичному університеті на денній формі навчання за договором, у зв»язку з чим маються додаткові витрати. Так, відповідно до договору про надання освітніх послуг позивачем сплачено за перший семестр навчання (до 01.02.2018 року) 9954 грн., та за проживання в гуртожитку 2200 грн. Крім того, для повноцінного навчання дитини придбаний ноутбук вартістю 7699 грн. Таким чином, загальна сума фактично витрачених грошей становить 19853 грн. Крім того, вважає, що відповідач, як батько дитини повинен сплатити і половину майбутніх витрат за час навчання дитини в університеті 52465 грн. 50 коп. Відмова ОСОБА_2 добровільно сплатити ці кошти стала підставою для звернення до суду.

Відповідач ОСОБА_2 заперечує задоволенню вимог та пояснив, що регулярно сплачує аліменти на неповнолітню дитину. Також щомісяця пересилає гроші на кишенькові витрати, а тому вважає, що більше нічого не винен.

Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши представлені докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково виходячи із такого.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька способів виконання цього обовязку, зокрема: утримання неповнолітньої дитини, на що стягуються аліменти у частках від заробітку (доходу) або в твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоровя, навчальному або іншому закладі, при цьому якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); обовязок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні діти продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними 23 років, за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).

Сімейний Кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов'язків батьків.

Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов'язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв'язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, слід враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобовязаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Отже, розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, необхідно визначати одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Із представлених доказів видно, що ОСОБА_3 є неповнолітньою особою (а.с.8,10), продовжує навчання на платній основі у Київському національному лінгвістичному університеті (а.с.16,24), проживає в гуртожитку (а.с.22,23), внаслідок чого позивачем ОСОБА_1 понесені певні витрати, зокрема за 1-й семестр навчання сплачено 9954 грн. (а.с.18), за гуртожиток 2200 грн. (а.с.19), а також придбаний ноутбук за 7699 грн. (а.с.20).

Отже, загальна сума фактично понесених витрат становить 19853 грн. половину із яких необхідно стягнути з відповідача, як батька неповнолітньої дитини. При цьому суд вважає, що ОСОБА_2, який є молодою, здоровою особою, працює приватним підприємцем, може приймати участь у зазначених додаткових витратах, а сплата аліментів та добровільне надання дитині кишенькових грошей не звільняє його від такої участі. Позивач ОСОБА_1 також офіційно працює і має стабільний заробіток, що і підтвердила у судовому засіданні.

За таких обставин понесені витрати повинні покладатись на батьків в рівних частках.

На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача у прибуток держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись: ст. 185 СК України, ст.ст.10, 57-60, 88, 212-214 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені останньою додаткові витрати на утримання неповнолітньої дитини в сумі 9926 грн. 50 коп.

В решті вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 121 грн. 00 коп. (отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код за ЄРДПОУ 37993783, банк отримувач Головне управління Державної Казначейської служби України у м.Києві, код банку отримувача 820019, рахунок отримувача 0001, код класифікації доходів бюджету 22030106).

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Сумської області через Конотопський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня проголошення.

Суддя Кравченко В. О.