У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Завгородньої І.М., Мазур Л.М.,

Писаної Т.О., Попович О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання протиправними дій банку та визнання недійсним окремого пункту додаткового договору, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 15 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про визнання протиправними дій публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») щодо визначення доходу у вигляді додаткового блага в сумі 2 240 551 грн 43 коп., отриманого ним у 2014 році внаслідок анулювання (прощення) заборгованості за договором про надання споживчого кредиту від 29 листопада 2007 року № 0, визнання недійсним п. 5 додаткового договору № 2 до вказаного договору про надання споживчого кредиту.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 посилався на те, що 29 листопада 2007 року між ним та акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі - АКІБ «УкрСиббанк») було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, за яким він отримав від банку в платне строкове користування кредитні кошти в сумі 1 767 500 грн строком до 28 листопада 2018 року зі сплатою 15 % річних. Вказаний договір було забезпечено заставою нежитлового приміщення та порукою ОСОБА_4

Позивач вказував, що взяті на себе зобов'язання за договором він виконував до моменту настання у 2008 році непередбачуваних обставин, якими були важкий фінансовий стан, пов'язаний з економічною кризовою ситуацією, а тому, проти своєї волі, він не зміг виконувати обов'язки за договором у повному обсязі, і як наслідок, допускав прострочення по внесенню щомісячних платежів зі сплати відсотків, у зв'язку з чим АКІБ «УкрСиббанк» звернувся до Знам'янського міськрайонного суду із відповідним позовом.

Рішенням Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10 березня 2011 року у справі № 2-45/11 з нього та поручителя ОСОБА_4 стягнуто достроково солідарно на користь АКІБ «УкрСиббанк» 1 745 317 грн 06 коп., а саме: заборгованість за кредитом - 1 559 468 грн 65 коп., заборгованість за відсотками - 158 524 грн 52 коп., пеню за несвоєчасне погашення кредиту - 21 602 грн 53 коп., пеню за несвоєчасне погашення відсотків - 5 721 грн 36 коп.

Рішення суду набрало законної сили і виконувалось шляхом примусового стягнення відділом державної виконавчої служби Знам'янського МРУЮ.

Позивач зазначив, що 08 грудня 2011 року АКІБ «УкрСиббанк» за договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами поступився правом вимоги за кредитами ПАТ «Дельта Банк», у зв'язку із чим у 2014 році він звернувся до ПАТ «Дельта Банк» для з'ясування питань закриття кредитних відносин, в результаті чого 03 липня 2014 року між ним та ПАТ «Дельта Банк» було укладено додатковий договір № 2 до договору про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого сторони домовились здійснити прощення (анулювання) боргу в розмірі 2 240 552 грн 43 коп. відповідно до ст. 605 ЦК України і позичальника повідомлено згідно з пп. «д» п. 164.2.17 Податкового кодексу України про зобов'язання самостійно сплатити податок з доходів, сума яких складає анульовану кредитором суму боргу в розмірі 2 240 552 грн 43 коп., та відобразити їх у своїй річній податковій декларації.

Також 03 липня 2014 року йому було вручено повідомлення про анулювання (прощення) частини боргу та відповідно до п. 2 додаткового договору ним здійснено сплату коштів в сумі 600 000 грн, а ПАТ «Дельта Банк» видано довідку про те, що він повністю виконав свої зобов'язання за кредитним договором та до нього фінансові та майнові претензії відсутні.

Позивач вказував, що Знам'янською ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області 20 серпня 2015 року відносно нього прийнято податкове повідомлення-рішення № на підставі акта перевірки від 30 липня 2015 року, № 69/2/17/НОМЕР_2, яким виявлено порушення пп. 49.18.4, п. 49.18, ст. 49, п. «д», пп. 164.2.17, п. 164.2 ст. 164, п. 167.1 ст. 167 Податкового кодексу України та зобов'язано його сплатити податок з доходів за отримання додаткового блага в розмірі 2 240 552 грн 43 коп., оскільки ПАТ «Дельта Банк» повідомив Знам'янську ОДПІ саме про отримання ним додаткового блага на вищевказану суму.

Посилаючись на те, що дії ПАТ «Дельта Банк» щодо визнання доходу у вигляді додаткового блага в сумі 2 240 552 грн 43 коп., отриманого ним у 2014 році внаслідок прощення (анулювання) заборгованості, є протиправними у зв'язку з тим, що, як в договорі про надання споживчого кредиту від 29 листопада 2007 року № 0, так і додатковому договорі від 03 липня 2014 року № 2 викладені права банку на виконання умов договору, і серед них немає прав ані у ПАТ «УкрСиббанку», ані у ПАТ «Дельта Банку» визначати дохід позичальника в будь-якому розмірі, а тому відповідач неправомірно встановив, що анульована ним сума кредиту є доходом у формі додаткового блага та підпадає під оподаткування на підставі п. «д» п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України.

Крім цього, ОСОБА_3 просив визнати недійсним п. 5 додаткового договору від 03 липня 2014 року № 2 щодо вирішення спорів між сторонами постійно діючим Третейським судом при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України», оскільки він є споживачем, а тому вказаний пункт додаткового договору суперечить вимогам п. 14 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди» та звужує його права, як споживача фінансових послуг отримати судовий захист з боку держави.

Рішенням Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 квітня 2016 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії ПАТ «Дельта Банк» щодо визначення доходу у вигляді додаткового блага в сумі 2 240 551 грн 43 коп., отриманого ОСОБА_3 у 2014 році внаслідок анулювання (прощення) заборгованості за договором про надання споживчого кредиту.

Визнано недійсним п. 5 додаткового договору № 2 від 03 липня 2014 року до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 29 листопада 2007 року.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 15 червня 2016 року апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» задоволено частково, рішення Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 квітня 2016 року скасовано в частині визнання протиправними дій ПАТ «Дельта Банк» щодо визначення доходу у вигляді додаткового блага в сумі 2 240 551 грн 43 коп., отриманого ОСОБА_3 у 2014 році внаслідок анулювання (прощення) заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду в частині відмови у задоволенні його позовних вимог та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Таким чином рішення апеляційного суду оскаржується ОСОБА_3 в касаційному порядку лише в частині відмови в задоволенні його позовних вимог про визнання протиправними дії ПАТ «Дельта Банк» щодо визначення доходу у вигляді додаткового блага в сумі 2 240 551 грн 43 коп., отриманого ОСОБА_3 у 2014 році внаслідок анулювання (прощення) заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, а тому в іншій частині на предмет законності й обґрунтованості судом касаційної інстанції не переглядається.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно із ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що зміст укладеного між сторонами кредитного договору від 29 листопада 2007 року не передбачає права банку визначати дохід позичальника, повідомляти будь-кого про цей дохід, подавати будь-яку звітність на позичальника, що вказує на порушення банком вимог ст. 11 ЦК України, а тому дії ПАТ «Дельта Банку» щодо визнання доходу у вигляді додаткового блага в сумі 2 240 552 грн 43 коп. унаслідок прощення (анулювання) є неправомірними. Крім того, виходячи з аналізу положень Податкового кодексу України, суд дійшов висновку, що анулювання частини кредитної заборгованості в розмірі 2 240 552 грн 43 коп. не є доходом позивача.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині визнання протиправними дій ПАТ «Дельта Банк» щодо визначення доходу у вигляді додаткового блага в сумі 2 240 551 грн 43 коп., отриманого ОСОБА_3 у 2014 році внаслідок анулювання (прощення) заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та ухвалюючи в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог, апеляційний суд виходив з того, що зміст додаткового договору № 2 та положення ПК України свідчать про те, що ПАТ «Дельта Банк» було надано ОСОБА_3 додаткове благо шляхом прощення боргу, а направлення інформації про суму анулювання боргу до органів податкової служби хоча й не було передбачено кредитним договором, проте оскільки договір не було визнано недійсним, є правомірним та відповідає вимогам чинного законодавства.

Колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що рішення суду апеляційної інстанції в частині вирішення позовних вимог про визнання протиправними дій ПАТ «Дельта Банк» щодо визначення доходу у вигляді додаткового блага в сумі 2 240 551 грн 43 коп. ухвалено із дотриманням норм матеріального і процесуального права з огляду на таке.

Судами установлено та підтверджується матеріалами справи, що 29 листопада 2007 року між ОСОБА_3 та АКІБ «УкрСиббанк» укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, за яким він отримав від банку кредитні кошти в сумі 1 767 500 грн строком до 28 листопада 2018 року зі сплатою 15 % річних.

Згідно з договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року АКІБ «УкрСиббанк» поступився правом вимоги за кредитами ПАТ «Дельта Банк».

03 липня 2014 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Дельта Банк» було укладено додатковий договір № 2 до договору про надання споживчого кредиту, у п. 2 якого визначено, що пункти 3, 4 цього договору починають застосовуватися з моменту здійснення позичальником сплати заборгованості за договором у розмірі суми не менше ніж 600 000 грн.

Пункт 3 додаткового договору передбачає, що сторони домовились здійснити прощення (анулювання) боргу в розмірі 2 240 552 грн 43 коп. відповідно до ст. 605 ЦК України.

Відповідно до п. 4 підписанням цього додаткового договору позичальник стверджує, що він повідомлений про те, що згідно п.п. «д» п. 164.2.17 ПК України позичальник зобов'язаний самостійно сплатити податок з доходів, сума яких складає анульовану кредитором суму боргу в розмірі 2 240 552 грн 43 коп. та відобразити їх у своїх річній податковій декларації (а. с. 14).

Матеріалами справи підтверджується, що сторони виконали умови додаткового договору, а саме 03 липня 2014 року позивач як боржник сплатив 600 000 грн, а банк простив йому кредитну заборгованість у розмірі 2 240 552 грн 43 коп., що підтверджується відповідним повідомленням банку.

Крім того, в зазначеному повідомленні ПАТ «Дельта Банк» повідомив ОСОБА_3 про анулювання боргу за кредитним договором у сумі 2 240 552 грн 43 коп. та під підпис особисто роз'яснив йому про обов'язок самостійно сплатити податок з зазначеної суми відповідно до підпункту «д» п. 164.2.17 ПК України (а. с. 15).

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 600 цього ж Кодексу зобов'язання припиняється за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відступного (грошей, іншого майна тощо). Розмір, строки й порядок передання відступного встановлюються сторонами.

Згідно зі ст. 605 ЦК України зобов'язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Відповідно до ст. 15, п. 164.2.17 ст. 164 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом. Додатковим благом є, зокрема, сума боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку-боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Платник податку - боржник відповідно до п.п. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49 ПК України зобов'язаний до 1 травня року, що настає за звітним, подати річну податкову декларацію про майновий стан і доходи до органу державної податкової служби, в якому останній перебуває на обліку, відобразити в ній дохід та самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену в декларації.

Необґрунтоване нарахування сум податку установою, яка здійснила ці нарахування є підставою для оскарження цих дій в судовому порядку.

З огляду на вказане колегія суддів суду касаційної інстанції погоджується з висновком апеляційного суду, що банк, маючи статус податкового агента, зобов'язаний подавати у строки, які встановлені ПК України для податкового кварталу, податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до органу державної податкової служби за місцем свого розташування.

Також суд правильно посилався на те, що анульована банком сума кредитної заборгованості є доходом саме ОСОБА_3, отриманим ним як додаткове благо, у зв'язку з чим останній має сплатити податок із цього доходу.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, спростовуються матеріалами справи та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом апеляційної інстанції в оскаржуваній частині були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційного скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди ОСОБА_3 з висновками суду апеляційної інстанції в оскаржуваній частині щодо їх оцінки.

Зважаючи на вищевикладене та керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 15 червня 2016 року в частині вирішення позовних вимог про визнання протиправними дій ПАТ «Дельта Банк» щодо визначення доходу у вигляді додаткового блага в сумі 2 240 551 грн 43 коп. залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: І.М. Завгородня

Л.М. Мазур

Т.О. Писана

О.В. Попович