Справа №442/4168/17
Провадження №2/442/1688/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2017 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі головуючого судді Нагірної О.Б.,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобич цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ПАТ «Український ОСОБА_4», третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, -

встановив:

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачів, просить застосувати у порядку вимог статті 216 ЦК наслідки нікчемності правочину з вчинення 29 жовтня 2015 року Договору купівлі - продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрованого за реєстровим № 7009, шляхом повернення у власність Товариству з обмеженою відповідальністю „Санаторій „Карпатські зорі „Центр реабілітації та оздоровлення ідентифікаційний ) нежитлових будівель та приміщень з усіма їх приналежностями, і розташованих за адресою вулиця Курортна, 3 село Модричі Дрогобицького району Львівської області, а саме: будівлю лікувального корпусу, позначену на плані літ. „А-2 загальною площею 377,8м2 (індексний № 10256); будівлю спального корпусу, позначену на плані літ. „В-3, загальною площею 1916м2 (індексний № 10933); приміщення їдальні, позначене на плані літ. „Б-1 загальною площею 642,9м2, (індексний № 2607); приміщення холу, кінозалу, бювету мінеральних вод, позначене на плані літ. „Б-1, загальною площею 358,7м2 (індексний № 1613364). Стягнути солідарно з відповідачів, судові витрати понесені позивачем.

В обґрунтування позову покликається на те, що 29 жовтня 2015 року між ПАТ „УКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі - продажу, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрований за реєстровим № 7009, у відповідності до якого ПАТ „УКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_4 продав, а ОСОБА_3 придбав нежитлові будівлі та приміщення з усіма їх приналежностями, що розташовані по вулиця Курортна, 3 в с. Модричі Дрогобицького району Львівської області. Вважає, що дії відповідачів та третьої особи, при укладенні 29 жовтня 2015 року Договору купівлі - продажу, були спрямовані на незаконне, всупереч встановленому правовому порядку заволодіння майном (обєктами нерухомості), які належать ТзОВ „Санаторій „Карпатські зорі „Центр реабілітації та оздоровлення. Відповідно правочин, вчинений шляхом укладання зазначеного договору купівлі - продажу, є нікчемний. У свою чергу, незаконне заволодіння вищевказаними обєктами нерухомого майна, яке належить ТзОВ „Санаторій „Карпатські зорі „Центр реабілітації та оздоровлення, порушує конституційні права і свободи позивача, як учасника цього товариства у частині вільного розпорядження корпоративними правами та отримання часки майна товариства.

Представники позивача ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав суду аналогічні вищевикладеному пояснення. Просив позов задовольнити. Представник позивача ОСОБА_7 в судовому засіданні позов підтримав , додав, що відповідно до Постанови Верховного суду України від 27.09.2017 скасовано рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06.10.2016, рішення Апеляційного суду Львівської області від 12.01.2017, ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13.04.2017 у справі за позовом ТзОВ «Санаторій «Карпатські зорі» Центр реабілітації та оздоровлення» до ОСОБА_8, ПАТ «Укрінком», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, про визнання недійсним договору купівлі-продажу, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_9 в судовому засіданні позовні вимоги заперечила з підстав викладених у письмовому запереченні. Вважає, що позов є безпідставним, оскільки зазначений договір вимоги публічного порядку не порушує.

Представник відповідача ПАТ «Український ОСОБА_4 Компанія» в останнє судове засідання не зявився, причин неявки суду не повідомив. В попередніх судових засіданнях проти задоволення позову заперечив, просив в такому відмовити з підстав, викладених в письмових запереченнях.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані по справі докази, оцінивши їх в сукупності, суд приходить до висновку , що в позові слід відмовити з таких міркувань.

Згідно частин 1-3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

29 жовтня 2015 року між ПАТ „Український ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі - продажу, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрований за реєстровим № 7009, у відповідності до якого ПАТ „ Український ОСОБА_4 продав, а ОСОБА_3 прийняв нежитлові будівлі та приміщення з усіма їх приналежностями, що розташовані по вулиці Курортна, 3 в с. Модричі Дрогобицького району Львівської області ( а.с.7-10).

За основу обґрунтування позову позивач посилається на постанову Окружного адміністративного суду у справі № 826/27224/15 від 20.07.2016, однак станом на день розгляду справи така постанова оскаржена та відкрито касаційне провадження (а/с84).

Статтею 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину, відповідно до якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За приписами ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно статті 215 Цивільного кодексу України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).

Статтею 228 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 року передбачено, що правочинами, які є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження обєктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (стаття 14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу обєктів цивільного права тощо.

При кваліфікації правочину за статтею 228 Цивільного кодексу має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо.

Договір купівлі-продажу нерухомого майна, який позивач хибно вважає нікчемним, не спрямований на порушення публічного порядку, не посягає на суспільні, економічні та соціальні основи держави, на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності.

Натомість, договір купівлі-продажу нерухомого майна від 29.10.2015 року був укладений між ОСОБА_3 та ПАТ «Український інноваційний банк» відповідно до вимог статті 38 Закону України «Про іпотеку» та застереження в іпотечному договорі про право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві.

Укладення Договору купівлі-продажу було спрямоване на задоволення вимог іпотекодержателя щодо погашення простроченої кредиторської заборгованість боржника - ТОВ «Санаторій «Карпатські зорі» Центр реабілітації та оздоровлення» за рахунок продажу нерухомого майна, що перебувало в іпотеці.

Оскільки, ТОВ «Санаторій «Карпатські зорі» Центр реабілітації та оздоровлення» не виконав свої зобовязання за кредитним договором, 29 жовтня 2015 року між ПАТ «Український інноваційний банк» та ОСОБА_8 було укладено Договір купівлі-продажу нерухомого майна.

Таким чином договір купівлі-продажу нерухомого майна укладений відповідно до вимог чинного законодавства. Укладення договору було спрямоване на задоволення вимог іпотекодержателя на погашення простроченої кредиторської заборгованість боржника - ТОВ «Санаторій «Карпатські зорі» Центр реабілітації та оздоровлення» за рахунок продажу нерухомого майна.

Крім цього, позивач на підтвердження своїх доводів щодо нікчемності вище згаданого договору надав суду наступні докази: Витяг з кримінального провадження № 0000698, яким, начебто, повідомлено Відповідачу-1 та третій особі про підозру в умисному з корисних мотивів невиконанні рішення Окружного адміністративного суду у справі № 826/27224/15, Витяг з кримінального провадження № 0001536, яким, начебто, встановлено факт підробки невстановленими особами документів з метою незаконного заволодіння обєктами нерухомого майна, які належать ТОВ «Санаторій «Карпатські зорі» Центр реабілітації та оздоровлення», постанову Окружного адміністративного суду у справі № 826/27224/15 від 20 липня 2016 року, якою були визнані протиправними та скасовані рішення Третьої особи про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на нерухоме майно.

В зазначених документах не міститься інформації про особу, яку повідомлено про підозру, наслідки розслідування, дату складання повідомлення про підозру, дату і час вручення повідомлення про підозру. Крім того, Положенням «Про Єдиний реєстр досудових розслідувань» не передбачено встановлення у Витязі з Єдиного реєстру досудового розслідування фактів щодо обставин правопорушення. Таким чином, додані позивачем до позовної заяви витяги з кримінального провадження свідчать лише про те, що заявник подав до органу досудового розслідування заяву про кримінальне правопорушення, яке, на його думку, було вчинене . ОСОБА_9 витяги не свідчать та не підтверджують факту (події) вчинення кримінального правопорушення, не вказують на особу, підозрювану у вчиненні кримінального правопорушення, не встановлюють її вини. Такі витяги жодним чином не підтверджують того, що дії відповідачів були направлені на незаконне заволодіння майном.

Згідно статті 58 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Позивач не довів та не надав до суду жодних належних доказів, що підтверджують його позовні вимоги, жодним чином не довів та не підтвердив того, що договір купівлі-продажу нерухомого майна від 29.10.2015 року, укладений між ОСОБА_3 та ПАТ «Український інноваційний банк», спрямований на порушення публічного порядку, і знищення, пошкодження майна фізичної, незаконне заволодіння ним.

Позивач стверджує, що Витяг з кримінального провадження № 0001536, начебто, встановлює факт підробки невстановленими особами документів з метою незаконного заволодіння обєктами нерухомого майна, які належать ТОВ «Санаторій карпатські зорі» Центр реабілітації та оздоровлення». Однак, достатнім та належним доказом, який би міг підтвердити або спростувати факт підробки може виступати лише рішення суду, прийняте в порядку адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства. Таке рішення в матеріалах справи відсутнє.

Крім цього, в своїй позовній заяві позивач стверджує, що незаконне заволодіння нерухомим майном, яке належить ТОВ «Санаторій «Карпатські зорі» Центр реабілітації та оздоровлення», порушує конституційні права і свободи позивача як учасника цього товариства у частині вільного розпорядження корпоративними правами та отримання частки майна товариства. Однак, одночасно позивачем упускається той факт, що Договір купівлі-продажу нерухомого майна від 29.10.2015 року, укладений в звязку з тим, що ТОВ «Санаторій «Карпатські зорі» Центр реабілітації та оздоровлення» не виконало свої зобовязання за кредитним договором, в звязку з чим ПАТ «Український інноваційний банк» здійснив відчуження нерухомого майна на підставі застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом продажу предмета іпотеки від імені іпотекодержателя, що міститься в Іпотечному договорі.

Оскільки, позивач не надав до суду доказів на підтвердження порушення його прав в частині вільного розпорядження корпоративними правами та отримання частки майна товариства, у позивача відсутні підстави для подання позову про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

Тому в позові суд відмовляє за безпідставністю вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст.204, 215, 228, 509 ЦК України, п.18 Постанови Пленуму Верховного суду України від 6.11.2009р. №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» суд,

вирішив:

В позові відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Суддя: О.Б.Нагірна

Повний текст рішення виготовлено та підписано 21 листопада 2017 року.