Справа № 646/2646/16-ц
№ провадження 2/646/98/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.07.2017 року м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова

Головуючого судді Теслікової І.І.

За участі секретаря Жура О.В.

Позивача ОСОБА_1

розглянувши в приміщенні суду в м. Харкові у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про стягнення суми в порядку застосування наслідків недійсності нікчемного правочину

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Червонозаводського районного суду м. Харкова з позовною заявою, яка була уточенна 13.03.2017 року до ОСОБА_2 про стягнення 15100,00 грн. в порядку застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що її онук ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 уклав усний договір купівлі-продажу з відповідачем, відповідно до умов якого здійснив продаж ювелірних виробів, які належать позивачу без її згоди, а саме: золотий округлий ланцюжок вагою 5 грм., двох ланцюжків у формі клинового листу вагою по 5 грм., кожний з камінням олександритом діаметром 3 мм, золотої зубної коронки на три бокових зуба вагою 12 грм, коронки зубної на один передній зуб вагою 5 грм., хрестика 5 грм, ланцюжка вагою 5 грм., позолоченого ланцюжка вагою 10 грм., сережки вагою 2 грм., за яких отримав 4900 грн., що становить набагато нижче, на думку позивача, оскільки позивач вважає що вище перелічені ювелірні вироби коштують 20000,00 грн.

У судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити. Крім того, у зв'язку з тим, що її представник неодноразово не з'являється до суду та не спілкується з нею з приводу розгляду справи, просила розглянути справу за його відсутністю.

Відповідач у призначене судове засідання не з'явився, про час та місце була належним чином повідомлена. 04.05.2017 року у судовому засіданні отримала уточнену позовну заяву та просила надати час для надання заперечень, після чого на неодноразові виклики до суду не з'являлась, заперечення на позовну заяву не надала.

Суд дослідивши матеріали справи, вислухавши позивача, взявши до уваги відмову останньої від проведення оціночної експертизи ювелірний виробів, витребування матеріалів перевірки ЖЄО - 9137, та допиту свідків, встановив наступне.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього ЦК України та інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, згідно до статті 627 ЦК України.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною 1 статті 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Відповідно до частини 1 статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 655 ЦК України передбачено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Статтею 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування відповідно до ч.2 ст. 216 ЦК України.

Частиною 1 статті 221 ЦК України правочин, який вчинено малолітньою особою за межами її цивільної дієздатності, може бути згодом схвалений її батьками (усиновлювачами) або одним з них, з ким вона проживає, або опікуном. Правочин вважається схваленим, якщо ці особи, дізнавшись про його вчинення, протягом одного місяця не заявили претензії другій стороні.

Частиною 2 вищезазначеної статті передбачено, що у разі відсутності схвалення правочину він є нікчемним.

З матеріалів справи не вбачається доказів укладання усного договору купівлі-продажу між малолітнім ОСОБА_3 та ОСОБА_2, позивачем не надано доказів щодо звернення до відповідача з претензією особи, з якою малолітня дитина проживає до другій стороні протягом одного місяця з часу коли особа дізналась про можливий здійснений правочин.

Крім того, з позовної заяви не вбачається предмет позову, чи це застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, чи це стягнення заборгованості за усним договором купівлі продажу у сумі 15100,00. Позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо існування перелічених ювелірних виробів у позовній заяві у позивача, та ніяким чином не підтверджена вартість цих виробів у сумі 20000,00 грн.

Вирішуючи питання відносно того, який спосіб захисту порушених прав підлягає застосуванню судом для відновлення прав позивача, суд враховує правові позиції, викладені в Постанові Верховного Суду України від 12.06.2013 року. Так, Верховним Судом України було зазначено, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (ст. ст. 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема ст. 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Враховуючи вищезазначене суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з посиланням на те, що позивачем не доведено і судовим розглядом не встановлено, укладання усного договору купівлі продажу, відповідно до якого предметом договору був продаж перелічених у позовній заяві ювелірних виробів. Позивачем не доведено існування вищезазначених виробів у останній, не підтверджена оцінка виробів у сумі 20000,00 грн. на яку посилається позивач, позивачем не надано доказів щодо звернення до відповідача з претензією особи, з якою малолітня дитина проживає до другій стороні протягом одного місяця з часу коли особа дізналась про вчинений правочин, що свідчить проте, що правочин, якщо він був укладений між ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та відповідачем 02.08.2015 року був схваленим.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про відсутність порушення прав позивача та про відмову у задоволенні позову, у зв'язку з недоведеністю обставин, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог.

Посилання позивача на звернення до поліції з приводу проведення перевірки стосовно законності дій з боку відповідача суд не приймає до уваги, у зв'язку з ненаданням доказів звернення та як зазначено позивачем у позовній заяві, їй було відмовлено у внесенні відомостей до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань, та дії слідчого або прокурора не були оскаржені до слідчого судді відповідно до ст. 303 КПК України.

Керуючись ст. ст. 10,11, 15, 57-62, 208, 209, 212-214 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_4 відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Іншими особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя І.І. Теслікова