Справа № 278/1077/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
08 серпня 2017 року Житомирський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді - Зубчук І.В.
секретаря с/з ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третьої особи Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, -
Позивачі звернулися до суду з даним позовом, вказуючи, що їм на праві приватної власності належить квартира №14, яка розташована по вул.Бердичівській, будинок №6 в смт.Озерне, Житомирського району Житомирської області. В даній квартирі зареєстрована відповідачка, яка з 2012 року в ній не проживає, з реєстраційного обліку не знімається, що перешкоджає позивачам як власникам у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Дані обставини стали підставою для звернення до суду.
Позивачі позов підтримали, просили його задовольнити з підстав зазначених в ньому.
Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявилася. У відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи за адресою проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача та представника позивача, що відповідає вимогам ст.224 та ч.2 ст.158 ЦПК України.
Дослідивши докази в їх сукупності, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного.
За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Правовідносини між сторонами регулюються ст.41 Конституцій України, ст.ст. 316, 317, 319, 386, 391 ЦК України, чинними на день їх виникнення.
Судом встановлено, що за свідоцтвом про право на спадщину за законом від 21 березня 2011 року ОСОБА_5 прийняв спадщину у вигляді 1/2 частини квартири №14, розташованої в смт.Гуйва, Житомирського району, Житомирської області, вул.Бердичівська, 6 (а.с.4), а згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24 січня 2017 року ОСОБА_2 прийняла спадщину у вигляді 3/4 часток квартири №14, розташованої в смт.Гуйва, Житомирського району, Житомирської області, вул.Бердичівська, 6 (а.с.7).
Відповідно до довідки Новогуйвинського ВЖРЕКП Житомирського району №345 від квітня 2017 року в квартирі №14, розташованої в смт.Гуйва, Житомирського району, Житомирської області, вул.Бердичівська, 6 зареєстрована ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.3 зв.).
Факт не проживання відповідача в спірній квартирі стверджується актом обстеження №217 на фактичне не проживання в квартирі №14, розташованої в смт.Гуйва, Житомирського району, Житомирської області, вул.Бердичівська, 6, який приймається як достовірний доказ (а.с.3).
Статтею 41 Конституції України, передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений власності. Право власності є непорушним.
Частиною 1 ст.319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно п. 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальний справ від 07.02.2014 року №5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" застосовуючи положення статті 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.
Згідно п. 34 даної постанови під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла.
Згідно ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін.
Таким чином, права позивача порушені та підлягають захисту, а тому позов підлягає задоволенню.
Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Виходячи із цього принципу, суд не може за власною ініціативою збирати докази або робити інші процесуальні дії, направлені на збирання доказів, а лише оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212 - 215, 218, 224 ЦПК України, ст. 41 Конституцій України, ст.ст. 316, 317, 319, 386, 391 ЦК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити.
Визнати ОСОБА_4 Павлівну24 квітня ІНФОРМАЦІЯ_2 такою, що втратила право на користування квартирою №14, розташованою в смт.Гуйва, Житомирського району, Житомирської області, вул.Бердичівська, 6.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Житомирський районний суд Житомирської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: І. В. Зубчук