Справа № 428/6503/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2017 року м. Сєвєродонецьк

Суддя Сєвєродонецького міського суду Луганської області Баронін Д.Б., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке обєднання Азот» про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке обєднання Азот» про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Ухвалою Сєвєродонецького міського суду від 27.06.2017 дану позовну заяву було залишено без руху з наданням позивачу строку для усунення зазначених в ухвалі недоліків. Вказана ухвала була отримана позивачем 27.07.2017 року.

У спірних правовідносинах позивач просить стягнути нараховану, але не виплачену суму заробітної плати і в якості обґрунтування вимог надає лист із сумою заборгованості за підприємством.

Згідно із ч. 3 ст. 118 ЦПК України позовна заява щодо вимог, визначених у частині першій статті 96 цього Кодексу, може бути подана тільки в разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом.

Згідно із п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011 року № 14 наявність спору про право (пункт 2 частини третьої статті 100 ЦПК), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви.

Отже, ЦПК України встановлює особливий порядок звернення до суду із позовами щодо вимог, визначених у частині першій статті 96 цього Кодексу. Вказаний порядок є імперативним, на що вказує словосполучення в ч. 3 ст. 118 ЦПК України «тільки в разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом». При цьому наявність спору про право між сторонами має бути встановлена судом в порядку наказного провадження, а не визначатися позивачем самостійно.

Відповідно до ст.ст. 119, 120, 121 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст.ст. 119, 120 ЦПК України, то позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Таким чином, оскільки у зазначений строк позивачем не були усунуті недоліки, зазначені в ухвалі суду, то заяву необхідно вважати неподаною і повернути позивачу.

Разом з тим, суд вважає за необхідне розяснити позивачу, що він не позбавлений права звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, а в разі відмови у відкритті наказного провадження або скасування судового наказу позивач має право звернутися до суду із відповідним позовом в порядку, встановленому ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 119, 121, 210 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке обєднання Азот» про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні повернути позивачу разом із доданими матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційний суд Луганської області через Сєвєродонецький міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу суду було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Д.Б. Баронін