АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 541/518/17 Номер провадження 22-ц/786/1910/17Головуючий у 1-й інстанції Куцин В. М. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Абрамова П.С.,

Суддів: Кузнєцової О.Ю., Мартєва С.Ю.,

при секретарі: Маладиці Л.В.,

за участю: позивача ОСОБА_2, представника відповідача Пахомової В.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області - Пахомової Валерії Артурівни на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 22 травня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про поновлення договору оренди земельної ділянки,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про поновлення договору оренди земельної ділянки та визнання укладеною додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 02 грудня 2010 року між ним та Миргородською районною державною адміністрацією, укладений договір строкового платного користування земельної ділянки сільськогосподарського призначення, строком на п'ять років на умовах сплати орендної плати. Земельна ділянка кадастровий НОМЕР_1, площею 33,5 га, ріллі знаходиться в землях запасу державної власності на території Ромоданівської селищної ради. Договір зареєстровано у Миргородському районному відділі Полтавської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» при Держкомземі України, про що в Державному реєстрі земель вчинено записи від 15 грудня 2010 року №61.

02 листопада 2015 року позивач звернувся в установленому законом порядку до відповідача з клопотанням про поновлення договору оренди. 26 листопада 2015 року Головне управління своїм листом повідомило про відсутність заперечень щодо поновлення дії договору оренди, але за умови підняття розміру орендної плати до 12% від нормативно грошової оцінки та встановлення строку дії договору терміном 7 років. 10 грудня 2015 року та 16 грудня 2015 року позивачем на узгодження умов договору оренди було направлено відповідачу два листи, в яких він спочатку повністю погодився на запропоновані умови, а в подальшому попрохав, зменшити розмір орендної плати до 9% від нормативно грошової оцінки.

Далі, ОСОБА_2 вказував, що 04 липня 2016 року відповідач повідомив про відмову в поновленні договору оренди землі, у зв'язку з тим, що законодавством передбачена передача земельних ділянок для ведення товарного сільського господарського виробництва для громадян та юридичних осіб через проведення земельних торгів у порядку статті 134 Земельного кодексу України. Одночасно було рекомендовано для отримання земельної ділянки в оренду звернутися у визначений законом спосіб.

Позивач просив суд визнати поновленим договір оренди земельної ділянки від 02 грудня 2010 року укладений між ним та Миргородською районною державною адміністрацією Полтавської області та визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди від 02 грудня 2010 року на умовах запропонованих орендодавцем, відповідачем по справі: розмір орендної плати 12% від нормативно грошової оцінки та встановлення строку дії договору терміном 7 років.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 22 травня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано поновленим договір оренди земельної ділянки від 02 грудня 2010 року укладений між ОСОБА_2 та Миргородською районною державною адміністрацією Полтавської області, зареєстрований у Миргородському РВ ПРФ ДП «ЦДЗК» 15 грудня 2010 року за №61, згідно якого ОСОБА_2 передано в оренду земельну ділянку площею 33,5га, яка знаходиться на території Ромоданівської селищної ради Миргородського району Полтавської області, кадастровий номер НОМЕР_2, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із додатковою угодою в редакції погодженій сторонами: строк дії додаткової угоди 7 років, розмір орендної плати - 12% від вартості нормативної грошової оцінки землі.

З даним рішенням не погодився відповідач Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області та подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апелянт вважає рішення суду першої інстанції незаконним і необґрунтованим, оскільки судом неповно з'ясовано всі обставини справи, висновки суду не відповідають дійсним обставинам, та порушено норми матеріального права.

Вказує, що Головне управління висловило свою незгоду із запропонованими громадянином ОСОБА_2 умовами. Щодо інших умов договору домовленості між сторонами досягнуто не було. Підстави визнавати договір оренди поновленим відсутні.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, приходить до висновку про задоволення скарги.

З матеріалів справи вбачається, що 02 грудня 2010 року між позивачем ОСОБА_2 та Миргородською районною державною адміністрацією на підставі розпорядження голови районної державної адміністрації №128 від 18.04.2007 року та №195 від 17.11.2010 року було укладено договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення строком на п'ять років, загальною площею 33,5 га, в тому числі ріллі 33,5 га, кадастровий НОМЕР_1, яка знаходиться на території Ромоданівської селищної ради Миргородського району, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Яка була передана позивачу на підставі акту про передачу та прийому земельної ділянки від 02 грудня 2010 року. Договір зареєстровано у Миргородському районному відділі Полтавської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» при Держкомземі України, про що в Державному реєстрі земель вчинено записи від 15 грудня 2010 року №61 (а.с.5-15).

До закінчення строку договору орендар, позивач ОСОБА_2, 02 листопада 2015 року направив відповідачу клопотання про поновлення договору оренди земельної ділянки та додаткову угоду, які подані ним у порядку та строк встановлений п. 8,9 Договору оренди земельної ділянки від 02 грудня 2010 року (а.с.18).

26 листопада 2015 року Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області на узгодження умов продовження строку оренди земельної ділянки запропонувало іншу ставку орендної плати в розмірі 12 % від нормативно грошової оцінки земельної ділянки та встановлення строку дії договору терміном 7 років (а.с.46).

10 грудня 2015 року орендарем ОСОБА_2 направив відповідачу лист, у якому висловив згоду на запропоновані орендодавцем умови оренди землі (а.с.19).

Згідно листа відповіді за вихідним номером 31-16-7777.6-5106/2-16 від 04.07.2016 року Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області позивачу відмовило в поновленні договору оренди, оскільки передача земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва для громадян та юридичних осіб відбувається через проведення земельних торгів у порядку ст. 134 Земельного кодексу України. (а. с. 45 на звороті).

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий суд виходив з того, що відповідач ніяких інших підстав, окрім передбаченого законом порядку передачі земельних ділянок, не вказував, чим погодився на обговорені умови договору оренди земельної ділянки.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком місцевого суду, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Отже, указана норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов'язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Звертаючись до суду з позовом про захист свого порушеного права на укладення договору оренди земельної ділянки на новий строк, ОСОБА_2 вказував на те, що сторони досягли всіх істотних умов договору, проте відповідач навмисно зволікав у наданні відповіді та в результаті відмовив у його укладенні.

Також вказував на те, що станом на час виникнення права на поновлення договору діяла редакція статті 134 Земельного кодексу, яка не передбачала продажу земельних ділянок для ведення фермерського господарства на земельних торгах.

Частинами першою - п'ятою статті 33 Закону України "Про оренду землі" (в редакція яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, а саме на час виникнення переважного права у орендаря) передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Ці положення узгоджуються із загальною нормою частини першої статті 777 ЦК України.

Так, у частині першій статті 777 ЦК України законодавець закріпив переважне право наймача, який належно виконує свої обов'язки за договором, на укладення договору на новий строк та передбачив певну процедуру здійснення цього права.

Права наймача, що встановлені статтею 777 ЦК України, є переважними, тобто за своєю правовою природою вони є привілеями носія таких прав, який має перевагу на укладення відповідних договорів перед третіми особами.

У випадку виявлення наміру у наймодавця на укладення нового договору найму, реалізація переважного права попереднього наймача можлива лише в разі, коли йому стане відомо про такий намір.

За відсутності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі з попереднім добросовісним орендарем та за відсутності попереднього повідомлення останнього щодо наміру укладення нового договору оренди з новим орендарем, право особи на реалізацію свого переважного права, що передбачено статтею 777 ЦК України та статтею 33 Закону України «Про оренду землі», буде порушено, а така поведінка орендодавця відносно попереднього орендаря буде недобросовісною.

Аналіз такої правової позиції вказує на те, що право орендаря на поновлення договору оренди чи переважне право переукладення цього договору можу бути порушено у тому випадку, коли орендодавець (власник земельної ділянки) уклав такий договір з іншою особою.

З матеріалів справи вбачається, що перед закінченням терміну дії договору оренди землі між сторонами розпочалися перемовини щодо продовження дії укладеного договору оренди. Відповідачу справі на письмову заяву орендаря повідомив про те, що на попередніх умовах договір не може бути укладеним, та запропоновано позивачу у справі нові умови, якими передбачається збільшенню розміру орендної плати до 12 відсотків в рік , зміна терміну дії договору до 7 років.

Спочатку ОСОБА_2 погодився на дані умови, а потім запропонував знизити відсоткову ставку до 7 відсотків, на що отримав відмову. В подальшому відповідач повідомив про те, що наміру продовжувати дію договору вони не мають.

В ході апеляційного розгляду справи колегією суддів було уточнено ту обставину, що ОСОБА_2 продовжував сплачувати орендну плату за користування земельною ділянкою не з нового розміру орендної плати ( 12 відсотків), а з розміру орендної плати визначеної в договорі від 2 грудня 2010 року - 3 % річних, тобто фактично він не погодився на новий розмір орендної плати

Також в ході апеляційного розгляду справи встановлено що новий проект додаткової угоди , в якій визначався новий розмір орендної плати та строк дії договору сторони не укладали, та його не погоджували. В ході апеляційного розгляду справи ОСОБА_2 надано лише проект додаткової угоди датований 2 листопада 2015 року , який сторонами погоджений не був.

В ході апеляційного розгляду справи також з'ясовано, що спірна земельна ділянка відповідачем в оренду новим орендодавцям не передається, а в даний час запроектовано передача її в приватну власність учасникам АТО.

На підставі вищевикладеного, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав визнавати переважне право за ОСОБА_2 на користування цією земельною ділянкою та визнання укладеним додаткової угоди. Та що наявні підстави для скасування рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 08 червня 2017 року з ухваленням нового - про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2

Стягненню з позивача на користь відповідача підлягають і понесені судові витрати, пов'язані з апеляційним розглядом справи в сумі 704 гривень.

Керуючись ст. ст. 303, п. 2 ч. 1 307, п. 4 ст. 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу представника Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області - Пахомової Валерії Артурівни - задовольнити.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 08 червня 2017 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про поновлення договору оренди земельної ділянки- відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області сплачений судовий збір в сумі 704 гривні 00 копійок.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя : /підпис/ П.С. Абрамов

Судді: /підпис/ О.Ю. Кузнєцова /підпис/ С.Ю. Мартєв

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області П.С. Абрамов