Справа № 638/3047/16-ц Головуючий суддя І інстанції: Хайкін В. М.
Провадження № 22-ц/790/2981/17 Суддя доповідач: Бровченко І.О.
Категорія: право власності
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2017 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого Бровченко І.О.,

суддів Кружиліної О.А., Хорошевського О.М.,

при секретарі Афоніні К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - приватного підприємства «Юридична компанія «Право Груп» на ухвалу судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 березня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна та визнання права власності,-

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2016 року позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 та витребування майна.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 березня 2016 року провадження у справі відкрито.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 листопада 2016 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна та визнання права власності залишено без розгляду.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 17 січня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника приватного підприємства юридичної компанії «Право груп» задоволено. Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 листопада 2016 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 лютого 2017 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна та визнання права власності залишено без руху у звязку з невідповідністю позовної заяви вимогам статті 119 ЦПК України.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 березня 2017 року вищезазначену цивільну справу залишено без розгляду на підставі п. 8 ч.1ст. 207 ЦПК України.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - приватне підприємство «Юридична компанія «Право Груп» просять ухвалу суду першої інстанції скасувати та справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суддя виходив із того, що провадження у справі було відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у ст. 119 ЦПК України, у встановлений ухвалою від 03 лютого 2017 року строк позивач недоліки позову не усунув, а тому відповідно до вимог п. 8 ч. 1 ст. 207 ЦПК України позов підлягає залишенню без розгляду.

Проте погодитися з такими висновками не можна з наступних підстав.

Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Вимоги до форми та змісту позовної заяви встановлені частинами 1 та 2 ст. 119 ЦПК України, відповідно до яких позовна заява подається в письмовій формі та повинна містити 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі; 3) зміст позовних вимог; 4) ціну позову щодо вимог майнового характеру; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; 6) зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; 7) перелік документів, що додаються до заяви.

Позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб (ч. 1 ст. 120 ЦПК України).

Залишаючи позов ОСОБА_1 без руху, судом першої інстанції зазначено, що ціна позову не відповідає дійсній вартості майна; позивачем не зазначено в чому полягає порушення, невизнання чи оспорювання його прав відповідачем; не надано оформленого належним чином документа підтверджуючого повноваження представника позивача.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не сплатив у повному обсязі розмір судового збору та не визначив реальну вартість майна.

Із матеріалів справи вбачається, що позовна заява ОСОБА_1 за формою та змістом відповідає вимогам, викладеним у ст. 119 ЦПК України, оскільки містить найменування суду, до якого подається заява, ім'я позивача і відповідача, їх місце проживання, зміст позовних вимог, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, перелік документів, що додаються до заяви.

Ціна позову визначена позивачем у розмірі 353500 грн. та при подачі позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 3535 грн., що підтверджується оригіналом відповідної квитанції.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 80 ЦПК України встановлено, що ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується.

Якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред'явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи (ч. 2 ст. 80 ЦПК).

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов'язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Вирішуючи питання про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без руху та її повернення з підстав невиконання вимог щодо уточнення ціни позову, суддя у порушення вимог ч. 2 ст. 80 ЦПК України розмір судового збору не визначив, послався на обставини, які є формальними та не можуть бути підставою для обмеження передбаченого Конституцією України права звернення до суду.

З урахуванням вищезазначеного, судова колегія приходить до висновку про відсутність у суду першої інстанції підстав згідно.8 ч.1ст. 207 ЦПК України залишати позовну заяву без розгляду. Відповідно, апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду скасуванню та направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, оскільки порушені норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст. 304, п. 4 ч. 1 ст. 311, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - приватного підприємства «Юридична компанія «Право Груп» задовольнити.

Ухвалу судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 березня 2017 року скасувати.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна та визнання права власності направити до того ж суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала апеляційного суд набирає законної сили негайно і оскарженню в касаційному порядку не підлягає як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий:

Судді -