Справа № 211/4682/17
Провадження № 2/211/2255/17
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10 листопада 2017 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді: Ніколенко Д.М.,

секретар: Гулько А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила права користування житловим приміщенням, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання відповідача, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: домоволодінням № 187 по вул. Серафимовича в м. Кривий Ріг, оскільки відповідач не мешкає за вказаною адресою вже понад один рік, особистих речей в домоволодінні не має, за комунальні послуги не сплачує.

В судове засідання сторони не зявилися, до суду надали заяви про розгляд справи у їх відсутність: ОСОБА_1 на позовних вимогах наполягає, відповідач ОСОБА_2 проти позовних вимог не заперечує.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог виходячи з такого.

Як встановлено судом, позивач ОСОБА_1 є власником домоволодіння за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Серафимовича, 187 ( а.с. 12 копія договору дарування домоволодіння, а.с. 13 копія реєстраційного посвідчення).

У вказаному домоволодінні зареєстрований відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, однак не проживає за даною адресою з червня 2016 року, що підтверджується актом від 13.10.2017 р. (а.с.11 - акт).

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та відповідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Стаття 386 ЦК України передбачає, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно частини 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.

Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Згідно пункту другого частини 34 Постанови, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.

Оскільки судом встановлено, що відповідачем ОСОБА_2 дійсно чиняться перешкоди позивачу в користуванні власністю, відповідач в добровільному порядку не бажає звільнити належне позивачеві житлове приміщення, він не має жодних правових підстав для проживання у вказаному домоволодінні та чинить перешкоди позивачу в реалізації ним права власності на вказане майно, суд приходить до висновку, що є всі підстави для задоволення позову та визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловою площею за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Серафимовича, буд. 187.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 29, 319, 386, 391,405 ЦК України, ст.ст. 10, 213,215 ЦПК України, суд -

вирішив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила права користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме домоволодінням, що знаходиться за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Серафимовича, 187.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя Д.М.Ніколенко