Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №331/3998/15 Головуючий у 1 інстанції: Світлицька В.М.
Провадження № 22-ц/778/4121/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«14» листопада 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

ОСОБА_2,

секретар: Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Завод залізобетонних конструкцій № 1» на ухвалу судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12 червня 2015 року про забезпечення позову ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Завод залізобетонних конструкцій № 1» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ПАТ «Завод залізобетонних конструкцій № 1» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, відшкодування моральної шкоди.

Просила визнати дії ПАТ «Завод залізобетонних конструкцій № 1» протиправними щодо встановлення неповного робочого тижня для робітників з порушенням вимог ст.. 32 КЗпП, зобовязати ПАТ «Завод залізобетонних конструкцій № 1» зробити перерахунок заробітної плати та виплатити їй за період з 01 січня 2015 року по 01 квітня 2015 року з врахуванням сум, які були недоплачені за цей період, зобовязати ПАТ «Завод залізобетонних конструкцій № 1» провести індексацію заробітної плати за період з 01 січня 2015 року по 01 квітня 2015 року та виплатити їй, стягнути на її користь відшкодування моральної шкоди у розмірі 100 000 грн., судові витрати покласти на відповідача.

Також ОСОБА_3 подала заяву про забезпечення позову, в якій просила накласти арешт на все майно ПАТ «Завод залізобетонних конструкцій № 1» до розгляду справи по суті.

В обґрунтування вимог зазначила, що вказаний вид забезпечення позову є співмірним та унеможливить намагання ПАТ «Завод залізобетонних конструкцій № 1» продати майно до розгляду справи.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12 червня 2015 року заяву задоволено.

Накладено арешт на все майно ПАТ «Завод залізобетонних конструкцій № 1», ке розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул.. Фінальна, буд. 1-Б для виплати позивачу заборгованості з заробітної плати та суми моральної шкоди в розмірі 100 000 грн. до повного виконання рішення суду.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою судді, ПАТ «Завод залізобетонних конструкцій № 1» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу судді та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні заяви.

В судовому засіданні ОСОБА_3 визнала апеляційну скаргу обґрунтованою.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно зі ст. 312 ЦПК України за результатами розгляду скарги, суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права.

Задовольняючи заяву позивача про забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, зобов'язавши позивача зібрати спірний врожай.

Проте з такими висновками суду погодитись не можна.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням продажу описаного майна, якщо подано позов про право власності на це майно або про виключення його з опису; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Частиною 3 ст. 152 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Отже, єдиними підставами для забезпечення позову, є обґрунтоване припущення щодо неможливості або утруднення виконання судового рішення у подальшому.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

За роз'ясненнями п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Згідно п.5 ст.153, ст.ст. 209,210 ЦПК України про вжиття заходів забезпечення позову суд постановляє ухвалу і вона повинна включати мотивувальну частину, в якій зазначається вид забезпечення позову і підстави його обрання, порядок виконання.

При постановленні оскаржуваної ухвали порушено вимоги ст.ст. 153, 209 ЦПК України, оскільки оскаржувана ухвала не містить в собі належно викладеної мотивувальної частини, а саме, обґрунтування щодо співмірності обраного виду забезпечення позову із заявленими, а відповідно і підстав його обрання.

В оскаржуваній ухвалі не зазначено ні доказів, ні обставин, ні посилання на закон, з якими суд першої інстанції повязував необхідність вжиття заходів забезпечення позову та відповідні посилання чи обґрунтовані припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

Судом першої інстанції не враховано, що забезпечення позову у вигляді накладення арешту на все майно ПАТ «Завод залізобетонних конструкцій № 1» буде перешкоджати господарській діяльності відповідача, що може призвести до незворотних наслідків.

Відповідно до ч.ч.3,6 ст. 154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. Якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

Згідно з матеріалами справи після вирішення питання про забезпечення позову ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03 вересня 2015 року позовну заяву ОСОБА_3 до ПАТ «Завод залізобетонних конструкцій № 1» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та відшкодування моральної шкоди залишено без розгляду (а.с.32).

Також, ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03 вересня 2015 року скасовані заходи забезпечення позову, встановлені ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12 червня 2015 року (а.с. 34).

Таким чином, станом на день подання апеляційної скарги заходи забезпечення даного позову у вигляді накладення арешту на все майно ПАТ «Завод залізобетонних конструкцій № 1» скасовані відповідно до ухвали Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03 вересня 2015 року, позов ОСОБА_3 залишено без розгляду, а тому відсутня необхідність його забезпечення.

На підставі зазначеного колегія суддів дійшла висновку, що ухвала районного суду підлягає скасуванню, а у задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Завод залізобетонних конструкцій № 1» задовольнити.

Ухвалу судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12 червня 2015 року про забезпечення позову у цій справі скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Завод залізобетонних конструкцій № 1» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: