Справа № 750/8963/16-ц
Провадження № 2/750/85/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2017 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

судді - Рахманкулової І.П.,

із секретарем - Разумейко К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Чернігівської міської ради, Управління квартирного обліку та приватизації житлового фонду Чернігівської міської ради про визнання права власності на частину квартири у порядку спадкування,

третя особа Перша чернігівська державна нотаріальна контора,

в с т а н о в и в :

22 вересня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просить у порядку спадкування визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири № 22, що знаходиться в будинку № 5 по вул. Захисників України в м. Чернігові.

Обґрунтовано позов тим, що 23 серпня 2015 року померла мати ОСОБА_2 ОСОБА_3, у звязку з чим відкрилася спадщина на належне їй майно. У встановлений законом строк ОСОБА_2 звернувся до Першої чернігівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. 15 вересня 2016 року ОСОБА_2 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину квартири № 22, що знаходиться в будинку № 5 по вул. Захисників України в м. Чернігові. Проте, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 3519/02-31 від 15 вересня 2016 року нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на іншу 1/2 частину вказаної квартири, у звязку з тим, що не було надано документу, що підтверджує право власності спадкодавця на вказану частину квартири.

09 листопада 2016 року ОСОБА_2 помер, у звязку з чим ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 грудня 2016 року провадження у даній справі було зупинено до залучення у справі правонаступника позивача.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 жовтня 2017 року провадження у даній справі відновлено та залучено до участі у справі правонаступника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_1.

Представник позивача у судове засідання подав заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши, що позивач позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача Чернігівської міської ради у судове засідання не зявилася, подала клопотання про розгляд справи без її участі, вказавши, що при вирішенні справи покладається на розсуд суду.

Представник відповідача Управління квартирного обліку та приватизації житлового фонду Чернігівської міської ради у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином.

Представник третьої особи Першої чернігівської державної нотаріальної контори у судове засідання не зявився, надіслав клопотання про розгляд справи без участі третьої особи.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 23 серпня 2015 року померла ОСОБА_3, яка доводилася матірю ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а/с 10).

У встановлений законом строк ОСОБА_2 звернувся до Першої чернігівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері.

Згідно інформації Першої чернігівської державної нотаріальної контори спадкова справа щодо майна після смерті ОСОБА_3 заведена за заявою ОСОБА_2 (а/с 59-75).

15 вересня 2016 року ОСОБА_2 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину квартири № 22, що знаходиться в будинку № 5 по вул. Захисників України в м. Чернігові (а/с 14).

Проте, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 3519/02-31 від 15 вересня 2016 року нотаріус відмовила ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на іншу 1/2 частину вказаної квартири, у звязку з тим, що не було надано документу, що підтверджує право власності спадкодавця на вказану частину квартири (а/с 19).

09 листопада 2016 року помер ОСОБА_2, про що свідчить копія свідоцтва про смерть (а/с 81).

Спадкоємцем майна ОСОБА_2 є його син ОСОБА_1, якому 09 жовтня 2017 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину квартири № 22, що знаходиться в будинку № 5 по вул. Захисників України в м. Чернігові (а/с 92).

Проте, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1638/02-31 від 09 жовтня 2017 року нотаріус відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на іншу 1/2 частину вказаної квартири, у звязку з тим, що спадкоємцем не було надано документу, що підтверджує право власності спадкодавця на вказану частину квартири (а/с 95).

Згідно інформації приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_4, наданої на запит суду, спадкова справа щодо майна після смерті ОСОБА_2 заведена за заявою ОСОБА_1. ОСОБА_5 дружина спадкодавця відмовилася від прийняття спадщини.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до положення статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Статтею 1216 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частина 1 статті 1276 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обовязкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством.

За таких обставин, вимоги позивача є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 213-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 328, 392, 1261, 1268, 1276 Цивільного кодексу України, суд,-

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до Чернігівської міської ради, Управління квартирного обліку та приватизації житлового фонду Чернігівської міської ради про визнання права власності на частину квартири у порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, громадянином ОСОБА_6 Федерації, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на 1/2 частину квартири № 22, що знаходиться в будинку № 5 по вул. Захисників України в м. Чернігові.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя І.П. Рахманкулова