Справа№592/2533/17
Провадження №2/592/990/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2017 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі головуючого Костенко В.Г., за участю секретаря судового засідання Танасюк А.Н., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Відділу Державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Управління «Центр надання адміністративних послуг у м.Суми», Міністерства юстиції України про визнання свідоцтва недійсним, треті особи Ковпаківський відділ державної виконавчої служи м.Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області, Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»

ВСТАНОВИВ

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 23.06.2008 придбала у власність будинок по вул. Березова, 3 у м.Суми, який передала в іпотеку в забезпечення зобовязань за кредитним договором перед ПАТ «Державний ощадний банк України». Рішенням суду від 05.11.2011 року звернуто стягнення на зазначений будинок. 01.02.2013 року на прилюдних торгах будинок було продано ОСОБА_2. Рішенням апеляційного суду Сумської області визнані недійсними прилюдні торги з реалізації будинку та земельної ділянки які відбулися 01.02.2013 року, визнаний недійсним акт державного виконавця від 22.04.2013 року та свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів від 08.05.2013 року. Втім позивач не може поновити реєстрацію своїх прав на будинок, оскільки 25.09.2014 року ОСОБА_2 отримав свідоцтво на право власності на зазначений будинок після реконструкції. Позивач вважає, що через те, що судом визнані недійсними прилюдні торги акт державного виконавця та свідоцтво то проведена перебудова буднику є самочинним будівництвом і не створює для ОСОБА_2 права власності. Подані ОСОБА_2 документи до реєстраційної служби є неповні, свідоцтво визнане судом недійсним, а технічний паспорт не містить відомостей про власника. Тому, остаточно визначившись з вимогами, позивач просить визнати недійсним свідоцтво про право власності серія та номер 27263064 від 25.09.2014 року.

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав в повному обсягу.

Представник відповідача ОСОБА_2 позов не визнав та зазначив, що прилюдні торги визнані недійсними з вини торгівельної організації, а тому її довіритель є добросовісним набувачем будинку. Вважає, що позивач обрав невірний спосіб захисту права, він мав би звернутися з позовом про витребування майна. Тому просив відмовити у задоволенні позову.

Представник Міністерства юстиції України не визнав позов, оскільки вважав, що є неналежним відповідачем, оскільки реєстраційна служба була ліквідована без правонаступництва.

Представник третьої особи ПАТ «Державний ощадний банк України» повністю підтримав представника відповідача ОСОБА_2, просив відмовити у задоволенні позову.

Інші учасники розгляду про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином однак до суду не зявилися.

Суд, заслухавши пояснення учасників розгляду, які зявилися, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов необґрунтований і не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

На підставі наданих доказів судом встановлено, що на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 23.06.2008 року ОСОБА_3 набула право власності на житловий будинок житловою площею 115,6 кв. м., загальною площею 165,1 кв. м. з надвірними господарськими та побутовими будівлями та спорудами за адресою: м. Суми, вул. Березова, 3. /а.с.47/

13.01.2017 року ухвалено рішення апеляційним судом Сумської області у справі за позовом ОСОБА_1, що діє самостійно та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_1 Данііла, до Ковпаківського відділу державної виконавчої служби м. Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області, товариства з обмеженою відповідальністю «ТД «Еліт Сервіс», ОСОБА_2, треті особи: Служба у справах дітей Сумської міської ради, публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» про визнання прилюдних торгів, акту державного виконавця недійсними, визнання свідоцтв недійсними, повернення у власність нерухомого майна, справа 592/4493/16-ц. Зазначеним рішенням позов задоволений частково. Так рішенням визнані недійсними прилюдні торги з реалізації нерухомого майна: двоповерхового житлового будинку з прибудовами та земельної ділянки площею 0,10 га, що знаходяться по вул. Березовій, 3 в м. Суми та належать ОСОБА_4, які відбулися 01.02.2013 року, акт державного виконавця від 22.04.2013 року і свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів від 08.05.2013 року про реалізацію вказаного будинку і земельної ділянки.

Щодо позовної вимоги ОСОБА_5 про застосування наслідків недійсності прилюдних торгів та повернення у її власність зазначеного будинку та земельної ділянки на якій він розташований суд дійшов висновку, що то вони задоволенню не підлягають, так як у випадку визнання недійсним укладеного на торгах договору відчужене майно повертається організатору торгів для повторної організації і проведення торгів.

Зазначеним рішенням встановлено, що рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 05.08.2011 року задоволено позов ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 В рахунок погашення заборгованості за договором про іпотечний кредит № 2143 від 27 червня 2008 року в розмірі 825 748,57 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки: житловий будинок, розташований за адресою: м. Суми, вул. Березова, 3, шляхом реалізації на прилюдних торгах. На виконання вказаного рішення 23.08.2011 року видано виконавчий лист.

Постановою державного виконавця від 19.04.2012 року за заявою стягувача відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню вказаного рішення суду.

01.02.2013 року відповідно до протоколу № 18-0150/13 проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, що є предметом іпотеки та належить ОСОБА_1, складеного СФ ТОВ «ТД «ЕЛІТ СЕРВІС», під час торгів було реалізовано лот № 1 двоповерховий будинок з прибудовами та земельна ділянка площею, 0,10 га, що знаходяться по вул. Березовій, 3 в м. Суми, переможцем торгів став ОСОБА_2, ціна продажу 516 780 гривень.

22.12.2013 року старшим державним виконавцем ВДВС Сумського міського управління юстиції ОСОБА_6 було складено 2 акти про реалізацію предмета іпотеки, а саме: житлового будинку та земельної ділянки площею 0,10 га, розташованих по вул. Березова. 3 у м. Суми.

08.05.2013 року приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_7 на підставі зазначеного акта державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки видано свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціону), яким посвідчено право власності ОСОБА_2 на житловий будинок, житловою площею 115,6 кв. м., загальною площею 165,1 кв. м. та земельну ділянку площею 0,10 га, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :02:001:0042, що знаходяться за адресою: м. Суми, вул. Березова, 3.

В цей же день за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на будинок та земельну ділянку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Під час розгляду цієї справи судом встановлено, що ОСОБА_2 здійснив реконструкцію придбаного будинку.

25.09.2014 року реєстраційною службою Сумського міського управління юстиції Сумської області видане свідоцтво про право власності серія та номер 27263064, яким посвідчено право власності ОСОБА_2 на житловий будинок, розташований за адресою: м.Суми, вул.Березова, 3, житловою площею 107 кв. м., загальною площею 163,1 кв.. Зазначений факт підтверджується свідоцтвом та декларацією про готовність обєкта до експлуатації після реконструкції житлового будинку, реєстраційною справою, копії яких додані до справи /а.с.74-77,/

На підставі зазначеного свідоцтва до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесені відомості про права ОСОБА_2 на будинок та інформація про сам будинок житловою площею 107 кв. м., загальною площею 163,1 кв..

Також встановлено, що 25.01.2017 року на підставі зазначеного рішення апеляційного суду скасоване право власності на земельну ділянку за адресою: м.Суми, вул.Березова, 3, про що внесений відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно./а.с.64/

З встановленого вбачається, що спірні правовідносини врегульовані ст.ст. 215, 216 ЦК України, ст.ст. 2, 12, 13, 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в редакції станом на 25.09.2014 року та на час вирішення справи.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Заявляючи позов у обраний позивачем спосіб він намагається відновити попередній запис про реєстрацію права власності на зазначений будинок за собою з даними про площу будинку до реконструкції житловою площею 115,6 кв. м., загальною площею 165,1 кв. м..

Відповідно до ст.ст. 215, 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Втім позивач не є стороною правочину, а тому не має право на повернення будинку. Суд апеляційної інстанції у попередньому рішенні вказав про можливість повернення майна лише торгівельній організації.

Заявлений позов у цій справі суперечить наведеним далі положенням Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», створює невизначеність та у подальшому створить перешкоди у виконанні судового рішення, адже запис у реєстрі про майно не буде відповідати дійсності.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» загальними засадами державної реєстрації прав є: 1) гарантування державою обєктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; 2) обовязковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав.

Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону, в редакції станом на 25.09.2014 року, визначено, що свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що підтверджує виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно, видається фізичним та юридичним особам на новозбудовані, реконструйовані об'єкти нерухомого майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 12, 13 Закону державний реєстр прав містить зокрема записи про зареєстровані речові права на нерухоме майно, про обєкти та субєктів цих прав.

В цілому позов не ураховує зазначені положення закону, заявлений спосіб захисту створює суперечності. Позивач намагається відновити становище, з інформацією про майно у Державному реєстрі, яка суперечить існуючій. З встановлених вище фактів вбачається, що будинок був змінений у результаті реконструкції, житлова площа становить 107 кв. м., загальна - 163,1 кв.. Спірним свідоцтвом було посвідчено відповідне право на змінений будинок у наслідок реконструкції.

Позивач вважав, що на підставі ст. 376 ЦК України реконструкція будинку є самочинними будівництвом, оскільки у відповідача на підставі рішення апеляційного суду немає прав на будинок.

Втім відповідно до положень ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Тобто зі змісту зазначеного положення закону вбачається, що норма не розповсюджується на спірні правовідносини у цій справі.

З аналогічних підстав позивач вважав, що свідоцтво про право власності не відповідає п. 49 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженому Постановою КМ України від 17.10.2013 р. № 868. Тобто оскільки судом визнане недійсним свідоцтво видане нотаріусом свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів від 08.05.2013 року. Втім ураховуючи наведені положення закону вбачається, що відповідач отримав свідоцтво у наслідок реконструкції, що відповідало закону та зазначеному порядку на момент вчинення.

Положеннями ст. 388 ЦК України визначений спосіб захисту права шляхом витребування майна. Ураховуючи наведені вище положення закону та обставини, такий спосіб є більш прийнятним у спірних правовідносинах. Окрім того вирішення такого способу захисту прав кореспондується з правами набувача на відповідні відшкодування. Втім позивачем позову з цих підстав не заявлено.

Верховний суд України у своїй Постанові від 26.03.2013 року у справі № 6-58цс13 зазначив, що права особи, яка вважає себе власником майна не підлягають захистові шляхом задоволення позову до набувача з використанням правового механізму, встановленому ст. 215, 216 Цивільного кодексу України. Такий захист можливий лише шляхом задоволення віндикаційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені ст. 388 Цивільного кодексу України, які дають право витребувати в набувача це майно.

Інші підстави і доводи у обґрунтування позову зазначені позивачем не спростовують наведені висновки суду.

Ураховуючи зазначене слід відмовити у задоволенні позову за необґрунтованістю.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 212-215, 218, ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову за необґрунтованістю.

Рішення суду може бути оскаржено до Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Сум шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення суду. Особою, яка була відсутня у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - в десятиденний строк з моменту отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складений 31.07.2017 року.

Суддя В.Г. Костенко