АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження №22-ц/796/9508/2017 Головуючий у 1 інстанції - Зарицька Ю.Л.
Унікальний номер справи №758/4873/16-ц Доповідач - Андрієнко А.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Андрієнко А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

МараєвоїН.Є.

При секретарі Гарматюк О.Д.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 15 червня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія « Брітіш Авто Клаб» про визнання відмови щодо виплати страхового відшкодування незаконною та стягнення страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача ПАТ«СК «Талісман Страхування» про визнання відмови щодо виплати страхового відшкодування незаконною та стягнення страхового відшкодування. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що 12.06.2015 між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем ПАТ«СК «Талісман Страхування», яка згодом змінила назву на Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія « Брітіш Авто Клаб», було укладено договір добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу. Вказував, що страхова компанія взяла на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити виплату грошового відшкодування вигодонабувачу за шкоду, пов'язану з пошкодженням, знищенням чи втратою застрахованого транспортного засобу, зокрема зазначив, що страховий випадок - це викрадення застрахованого страхового транспортного засобу шляхом крадіжки, грабежу чи розбою.16.06.2015 року відбулось викрадення його транспортного засобу марки ЗАЗ модель SENS, державний номер НОМЕР_1. 16.06.2015 ОСОБА_2 звернувся до Вишгородського РВ ГУ МВС України в Київській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення стосовно незаконного заволодіння його транспортним засобом, про що було внесено відповідні дані до ЄРДР за №0000800 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України (шахрайство), де позивача було визнано потерпілим. 18.06.2015 ОСОБА_2 звернувся до страхової компанії із письмовою заявою про настання випадку страхового відшкодування з переліком документів, що підтверджують настання страхового випадку. 28.12.2015 року ОСОБА_2 було відмовлено у виплаті страхового відшкодування, у зв'язку з ненаданням документів, передбачених п. 9 договору, а саме: повного комплекту ключів від застрахованого транспортного засобу, комплекту пульт-управління, ключів від протиугінних пристроїв, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу або довідки про їх вилучення органами МВС; рішення про закінчення досудового розслідування або витяг з ЄРДР щодо кримінального провадження станом на будь-яку дату, пізніше 150 (ста п'ятдесяти) днів з моменту кримінального провадження. Тому позивач звернувся до суду та просив визнати відмову відповідача щодо виплати страхового відшкодування внаслідок страхового випадку незаконною та стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 124 019 грн. та 5000 грн. - витрати на правову допомогу. Також, позивач просив стягнути з відповідача понесені судові витрати в розмірі 1290,19 грн.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 15 червня 2017 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Талісман Страхування» про визнання відмови щодо виплати страхового відшкодування незаконною та стягнення страхового відшкодування.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, мотивуючи тим, що рішення було постановлено з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з'ясуванням обставин справи. Вказував, що судом необґрунтовано встановлено, що при передачі транспортного засобу в оренду було підписано акт приймання - передачі, відповідно до якого позивач передав орендарю автомобіль, один ключ для запалювання та технічний паспорт на автомобіль. При цьому, судом невірно зазначено, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та технічний паспорт є різними документами, так як вказані назви є тотожними за своїм поняттям. ОСОБА_2 зазначає, що подання позивачем відповідачу свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу судом не вивчалось. Навпаки, позивач наголошував, що виконати умови п. 9.1.7 Договору щодо надання відповідачу даного документу неможливо, так як він був викрадений спільно із транспортним засобом, ключами від автомобіля та страховим полісом на нього. Відтак, факт настання страхового випадку - викрадення транспортного засобу був встановлений, не заперечувався відповідачем, а тому підстави для відмови від виплати страхового відшкодування є незаконними та такими, що суперечать законодавству України.

В суді апеляційної інстанції апелянт та його представник підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Представник відповідача просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12.06.2015 між ОСОБА_2 та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Талісман Страхування», яка змінила назву наПриватне акціонерне товариство «Страхова компанія « Брітіш Авто Клаб», було укладено договір добровільного страхування транспортних ризиків, відповідно до умов якого страхова компанія взяла на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити виплату грошового відшкодування вигодонабувачу за шкоду, пов'язану з пошкодженням, знищенням чи втратою застрахованого транспортного засобу. При цьому, як вбачається із Договору добровільного страхування транспортних ризиків № 1556.01.15 від 12.06.2015 року в самому договорі зазначено, що особливими умовами експлуатації ТЗ є оренда. ( а.с.9)

Згідно з п. 9.1.7 Договору за ризиком «Викрадення» для отримання страхового відшкодування страхувальник, залежно від характеру та обставин події, що має ознаки страхового випадку, зобов'язаний надати страховику: повний комплект ключів від застрахованого транспортного засобу, комплект пульт-управління, ключі від протиугінних пристроїв, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (за виключенням розбою, коли надання цих документів та пристроїв представляється неможливим) або довідку про їх вилучення органами МВС, рішення про закінчення досудового розслідування або витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження.

Свою відмову відповідач як в Листі-відповіді, так і в запереченнях на позовну заяву обґрунтовує тим, що згідно договору страхування, а саме п. 9.1.7 позивач зобов'язаний надати страховику: повний комплект ключів від застрахованого транспортного засобу, комплект пульт-управління, ключі від протиугінних пристроїв, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (за виключенням розбою, коли надання цих документів та пристроїв представляється неможливим) або довідку про їх вилучення органами МВС.

Відповідно даних акта прийому - передачі предмета оренди (автомобіля) від 12.06.15 між позивачем та орендарем ОСОБА_4, останньому передано автомобіль, один ключ для запалювання та технічний паспорт на автомобіль.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції послався на п. 12.1.7 п. 12.1 ст. 12 Договору, відповідно до якого ненадання страховій компанії документів передбачених п. 9 договору, як наслідок тягне причину відмови у виплаті страхового відшкодування.

Однак, з такими висновками суду першої інстанції погодитися не можна, так як суд неповно з'ясував обставини справи та порушив норми матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду і ухвалення нового рішення.

Відповідно до ст.. 979 ЦК України, а також ст.. 16 Закону України «Про страхування» за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання страхового випадку виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму ( страхову виплату, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Судом встановлено, що страхувальник, позивач по справі, умови договору виконав та сплатив страхові платежі.

Відповідачем не оспорюється та обставина, що в результаті скоєного злочину, про що свідчать внесені до ЄДР відомості, стався страховий випадок.

В заяві про скоєння злочину позивачем було зазначено, що особою, яка підозрюється у вчиненні злочину, було викрадено не лише автомобіль, а й комплект ключів від автомобіля, договір страхування та технічний паспорт.

Відповідач в своїй відмові посилається на те, що позивачем зазначено лише про викрадення технічного паспорта, а окрім цього, ним не надано до страхової компанії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Позивач пояснив, що, зазначаючи про викрадення технічного паспорту, він мав на увазі саме свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, який в побуті , як правило, називається техпаспортом.

Проаналізувавши викладені обставини, колегія суддів прийшла до висновку, що позивачем по справі було повідомлено органи розслідування про викрадення у нього не лише автомобіля, комплекту ключів, а й свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ( техпаспорта), а тому підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування у страхової компанії не було і її дії в цій частині колегія суддів вважає незаконними, так як страховий випадок відбувся і всі передбачені договором страхування документи для виплати страхового відшкодування ОСОБА_2 надав.

Позивач просив стягнути із відповідача страхове відшкодування в розмірі 124 019 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн.

Представником страхової компанії зазначена сума страхового відшкодування заперечувалася із тих підстав, що відповідно до наданого нею Звіту № 21/89.06.15 від 16 червня 2015 року ринкова вартість автомобіля марки ЗАЗ модель SENS, державний номер НОМЕР_1 становить 108 975, 18 грн. Позивачем визнана зазначена вартість, а тому колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог і стягує з відповідача на користь позивача страхове відшкодування в розмірі 108 975, 18 грн.

Щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 5000 грн, колегія суддів прийшла до висновку про відмову у задоволенні таких вимог із тих підстав, що позивач та його представник не надали суду розрахунку та доказів кількості затрачених робочих годин адвокатом , а також докази саме такого розміру оплати послуг адвоката.

Керуючись ст..ст. 303, 307, 313-316 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 15 червня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія « Брітіш Авто Клаб» на користь ОСОБА_2 108 975 грн 18 коп страхового відшкодування , а також судовий збір у розмірі 1290, 20 грн., визнати дії Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія « Брітіш Авто Клаб» щодо невиплати страхового відшкодування неправомірними.

В решті в задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді :