РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

08.08.2017 року Франківський районний суд м. Львова

в складі: головуючої-судді Марків Ю.С.

при секретарі- Цунівській А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, суд -

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідачів ОСОБА_3 та ПрАТ «УСК Княжа Вієнна Іншуранс Груп» матеріальну шкоду в сумі 24 879,77 гривень та 50 000 гривень заподіяної моральної шкоди. Позов мотивує тим, що відповідач ОСОБА_3 15 вересня 2016 року о 20.15 год., керуючи автомобілем марки «Volkswagen Golf» реєстраційний номер НОМЕР_1 (реєстрація Республіки Польща) та рухаючись ним по вул.Луганській в напрямку вул.Зеленої в м.Львові, грубо порушив вимоги: Р.1 п.1.5; Р.2 п.2.3 п.п. «б» та «д»; Р.12 п.п.12.1, 12.3, 12.4; Р. 18 п.п.18.1 ПДР України, які виразились у тому, що під час руху був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не відреагував на її зміну, керував автомобілем зі швидкістю руху 75-78 км/год., яка перевищувала допустиму швидкість руху транспортних засобів у населеному пункті, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, який знаходиться по вул.Луганській в м.Львові неподалік повороту до вул.Козельницької, по якому в цей час справа на ліво по ходу руху автомобіля рухався у темпі спокійного кроку пішохід ОСОБА_2, не зменшив швидкості та своєчасно не зупинив керований ним автомобіль, що призвело до наїзду на пішохода - потерпілого ОСОБА_2 Внаслідок ДТП потерпілий ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу функції лівої ноги. Відтак, внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди позивачу заподіяно матеріальну шкоду на загальну суму 24 879,77 гривень. Окрім того, в результаті злочинної недбалості водія ОСОБА_3, позивачу була заподіяна моральна шкода, оскільки в результаті отриманих травм позивач фактично став інвалідом, два місяці був практично нерухомим, на ногу налаштований спеціальний пристрій, який для зрощення кісток позивач повинен був носити 4 місяці. Крім того в кістку вставлений металевий штир, який після зрощення необхідно буде витягати хірургічним шляхом, тобто передбачається ще одна операція. Позивача переслідують головні болі, внаслідок яких погано спить, часто просинається вночі, фактично змінився спосіб життя, оскільки змушений перебувати вдома, втрачаючи заробіток, який би міг мати по місцю праці, а тому моральну шкоду оцінив у 50 000 гривень. Згідно Полісу № АЕ 9801376 обов'язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, між ОСОБА_3 та страховою компанією з 20.07.2016 року по 19.07.2017 р. укладений договір цивільно - правової відповідальності, а страхова сума на 1 потерпілого складає 200 000 гривень. Як зазначено в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при пред'явленні позовних вимог про відшкодування шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, засобом, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України залучити до справи страхову компанію, страховика, яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред'явлення вимог до страховика при наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика, є підставою для відмови в позові до завдана шкоди у відповідному розмірі. Відповідно до вимог ст. 1184 ЦК України, особа яка застрахувала свою цивільну відповідальність у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданою нею шкоди, зобов'язана сплатити потерпілому різницю з фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. просить позов задовольнити.

У судове засідання позивач та його представник не з'явилися, однак останній подав заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, позов підтримує повністю, просить такий задовольнити та у разі неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи.

Представник відповідача ПрАТ «УСК Княжа Вієнна Іншуранс Груп» в судове засідання не з'явився, однак скерував до суду заперечення, в яких просить справу розглянути без його участі, а в задоволенні позову відмовити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи. На підставі ст.169,224 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), проти чого представник позивача не заперечив.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити частково.

Із вироку Сихівського районного суду м.Львова від 24.11.2016 року вбачається, що ОСОБА_3 15 вересня 2016 року о 20.15 год., керуючи автомобілем марки «Volkswagen Golf» та рухаючись ним по вул.Луганській в напрямку вул.Зеленої в м.Львові, грубо порушив вимоги: Р.1 п.1.5; Р.2 п.2.3 п.п. «б» та «д»; Р.12 п.п.12.1, 12.3, 12.4; Р. 18 п.п.18.1 ПДР України, які виразились у тому, що під час руху був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не відреагував на її зміну, керував автомобілем зі швидкістю руху 75-78 км/год., яка перевищувала допустиму швидкість руху транспортних засобів у населеному пункті, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, який знаходиться по вул.Луганській в м.Львові неподалік повороту до вул.Козельницької, по якому в цей час справа на ліво по ходу руху автомобіля рухався у темпі спокійного кроку пішохід ОСОБА_2, не зменшив швидкості та своєчасно не зупинив керований ним автомобіль, що призвело до наїзду на пішохода - потерпілого ОСОБА_2 Внаслідок ДТП потерпілий ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу функції лівої ноги.

Згідно п.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені у адміністративній справі, що набрала законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Внаслідок проведених позивачу хірургічних операцій, останньому відповідно заподіяна матеріальна шкода, яку ОСОБА_2 станом на 21.10.2016 року розрахував в сумі 24 879,77 гривень, однак згідно наданих суду фіскальних чеків, така сумі становить 23 704,18 гривень.

Крім того, згідно Полісу № АЕ 9801376 обов'язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, між ОСОБА_3 та страховою компанією з 20.07.2016 року по 19.07.2017 р. укладений договір цивільно - правової відповідальності, а страхова сума на 1 потерпілого складає 200 000 гривень.

У відповідності до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

На підставі ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди, зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» застережено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та (або) майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено правило, згідно якого при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи, і ст. 33 - зобов'язання учасника дорожньо-транспортної пригоди повідомити страховика про дорожньо-транспортну пригоду, зокрема в підп. 33.1.2 п. 33.1 застережено, що учасник дорожньо-транспортної пригоди зобов'язаний вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, МТСБУ про настання дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати зазначені дії, вони мають підтвердити це документально (абз. 2 підп. 33.1.2 п. 33.1 ст. 33 Закону)

Ці умови договору та Закону, як установлено судом, не виконані.

Невиконання цих обов'язків, позбавило права на відшкодування шкоди за винні дії відповідача страховиком на підставі ст.1194 ЦК України.

Відтак, заподіяну матеріальну шкоду в сумі 23 704, 18 гривень, яка документально підтверджена, слід стягнути лише з винної особи - ОСОБА_3

Разом з тим, внаслідок порушення правил дорожнього руху ОСОБА_3, позивач ОСОБА_2 отримав наступні тілесні ушкодження: тупу поєднану травму тіла у вигляді ран на голові, забою головного мозку, закритого багатоуламкового перелому великогомілкової та малогомілкової кісток зліва, рани лівої підколінної ямки з контузією малогомілкового нерву, які заподіяні тупими предметами з виступаючими гранями, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Між тим, внаслідок отриманих травм, позивач продовжує хворіти, що стверджується відповідними листками непрацездатності АГС №397770 від 21.10.2016 року, АГС №298566 від 22.10.2016 року, АГС №406553 від 29.11.2016 року, АГС №407843 від 06.01.2017 року, АГС №285384 від 11.02.2017 року, АГС №284448 від 21.03.2017 року та містяться в матеріалах справи.

За загальним правилом, яке міститься в частині першій статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ч.2 ст.1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

У відповідності до ст.23 ЦК України, кожна особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Статтею 23 ЦК України визначено, що моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

При визначенні розміру моральних збитків суд виходить з роз'яснень даних у п.п. 3,5,9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», зокрема про те, що суд визначає розмір моральної шкоди залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Як зазначає позивач в результаті отриманих травм останній фактично став інвалідом, два місяці був практично нерухомим, на ногу налаштований спеціальний пристрій, який для зрощення кісток позивач повинен був носити 4 місяці, а в кістку вставлений металевий штир, який після зрощення необхідно буде витягати хірургічним шляхом, тобто передбачається ще одна операція. Позивача переслідували головні болі, внаслідок яких погано спав, часто просинався вночі, фактично змінився спосіб життя, оскільки змушений перебувати вдома, втрачаючи заробіток, який би міг мати по місцю праці.

За силою та тривалістю моральних переживань, враховуючи злочинний характер порушення особистих немайнових прав позивача, глибину його страждань, керуючись засадами розумності та справедливості у відповідності до ст.ст. 23, 1167 ЦК України, суд вважає, що достатньою сумою для компенсації є 30 000 гривень.

Відповідно до вимог ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ немає для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Ч.3 ст.10 та ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Крім того, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, з відповідача в користь держави підлягає до стягнення судовий збір в загальному розмірі 1280 грн.

З наведених міркувань та керуючись ст.ст. 10, 60, 169, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_2 23 704 гривень (двадцять три тисячі сімсот чотири) 18 копійок заподіяної матеріальної шкоди та 30 000 гривень (тридцять тисяч) моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_1) на користь держави 1280 гривень судового збору.

В решті вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

На заочне рішення суду може бути подано відповідачем заяву про його перегляд судом, що його ухвалив, протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

Суддя Марків Ю.С.