Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
РІШЕННЯ

Іменем України

09 листопада 2017 року Центральний районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Гуденко О.А. при секретарі Кваші С.О.,

за участю позивача та представника відповідача ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства Миколаївська теплоелектроцентраль про визнання споживчого договору на надання послуг неукладеним та недійсним, припинення нарахування плати за послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання, припинення особового рахунку та усунення перешкод у користуванні нерухомим майном,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПАТ Миколаївська теплоелектроцентраль ( далі- ПАТ МТЕЦ) , в якому просила визнати договір про постачання теплової енергії для опалення та гаряче водопостачання від 01.11.20105 року припиненим, недійсним та неукладеним .

Справу прийнято до свого провадження суддею Гуденко О.А. 15.02.2017 року .

В квітні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПАТ МТЕЦ , в якому просила визнати договір про постачання теплової енергії для опалення та гаряче водопостачання від 01.11.20105 року недійсним та неукладеним , особовий рахунок за постачання теплової енергії ПАТ МТЕЦ за № 88026, який оформлений на ОСОБА_1 по квартирі АДРЕСА_1 припинити, припинити нарахування оплати за послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання в цій квартирі, а всі проведені відповідачем нарахування плати по сплаті послуг з 05 жовтня 2008 року по теперішній час визнати недійсними, усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні нерухомим майном - вказаною квартирою .

Ухвалою суду від 10 квітня 2017 року вимоги позовіві об'єднані в одне провадження.

В обгрунтування вимог зазначила, що є власником квартири АДРЕСА_1.

ПАТ «МТЕЦ» є підприємством, яке надає послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води в квартиру позивачки. Договір про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання та переліком послуг та їх вартості з відповідачем нею не було укладено, адже він не містить її підпису .

05 жовтня 2008 року нею в зв'язку з систематичним невиконанням здійснено відключення від системи централізованого опалення, про що письмово повідомлено відповідача.

Проте, заборгованість за теплопостачання, яка фактично не отримується, не споживається продовжує нараховуватися.

В судовому засіданні позивачка вимоги об'єднаних позовів підтримала в повному обсязі, просила захистити гарантовані їй Конституцією України права власника та задвольнити позов в повному обсязі з викладених в позовних заявах підстав.

Представник відповідача просила про відмову у задоволенні позову. Зазначає, що заявлені вимоги не відповідають способу захисту передбаченого ст. 16 ЦК України, що ОСОБА_1 продовжує користуватися послугами централізованого теплопостачання, які надаються ПАТ "МТЕЦ", що встановлено також судовими рішеннями. ПАТ "МТЕЦ" не наділене повноваженнями перевіряти факт відключення квартир від мереж ЦО , а позивачкою не дотримано порядку такого відключення.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1.

ПАТ «МТЕЦ» є підприємством, яке надає послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води в квартиру позивачки.

05 жовтня 2008 року ОСОБА_1С, самостійно склала Акт про відключення квартири від мереж ЦО та ГВП , засвідчено цей Акт "В звязку з неприбуттям/відмовою представника виконавця від підписання" - підписами сусідів.

Заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 грудня 2012 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області 04.02.2016 року задоволено позов ПАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль») до ОСОБА_1 про стягнення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3 % річних - постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» 3% річних в розмірі 154 грн.75 коп., збитки від інфляції в розмірі 478 грн. 89 коп. та 214 грн.60 коп. судових витрат. Як вбачається з даного рішення, в звязку з несвоєчасною оплатою послуг за опалення та гаряче водопостачання за період з 1 листопада 2008 року по 31 липня 2011 року у ОСОБА_1 виникла заборгованість в розмірі 3789 грн.22 коп., крім того нараховані 3% річних в розмірі 154 грн.75 коп. та збитки від інфляції в розмірі 478 грн.89 коп. Під час розгляду справи позивач уточнив свої вимоги, та посилаючись на те, що відповідачем 22 листопада 2012 року добровільно погашена сума заборгованості за теплову енергію в розмірі 3789 грн. 22 коп., просив суд стягнути з відповідачки 3% річних в розмірі 154 грн.75 коп. та інфляційні втрати в розмірі 478 грн. 89 коп.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відсутність договірних правовідносин з позивачем з приводу послуг теплопостачання у звязку з самовільним відключенням її квартири від мереж централізованого опалення, не можуть бути підставою для відмови позивачу у стягненні зазначеної заборгованості. Як вбачається з рішень та розпоряджень виконавчого комітету Миколаївської міської ради, нарядів про підключення будинків до мереж теплопостачання, позивачем в спірний період була надана теплова енергія для опалення в будинок, в якому мешкає ОСОБА_1 Згідно акту про відключення квартири, остання самовільно відключилась в межах своєї квартири від стояка централізованого опалення .

Відповідно до статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Так, відповідно до пунктів 25, 26, 30 пункту 3 Правил № 630 відключення споживача від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири свідчить про виконання послуг позивачем. Таким чином, теплопостачальна організація виконала свої зобовязання щодо надання послуг централізованого опалення, а відповідач незалежно від споживання цієї послуги, або відмови від її споживання, зобовязаний оплатити надані послуги. У разі наміру споживача припинити надання послуг з централізованого теплопостачання, останній не позбавлений можливості у передбачений законом спосіб провести відключення квартири від мереж теплопостачання.

Отже, самовільне відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення від оплати за послуги теплопостачання.

Такий правовий висновок зроблено Верховним Судом України в постанові від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1706цс15.

До того ж, як вбачається із досліджених у справі доказів, в тому числі, пояснень самої відповідачки, остання сплатила в листопаді 2012 року зазначену вище заборгованість в розмірі 3789 грн. 22 коп. Отже, такими діями відповідачка фактично визнала наявність зазначеної заборгованості.

Так, відповідно до п.6 ст.26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб'єктом господарювання, є договором приєднання.

Згідно із ст..634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оспорюваний Договір про надання послуг з централізованого опалення та підігріву води для централізованого постачання гарячої води - є договором приєднання.

Статтею 16 ЦК України визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно роз'яснень, наданих в п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вимога про визнання правочину (договору) неукладеним не відповідає можливим способам захисту цивільних прав та інтересів, передбачених законом. Суди мають відмовляти в позові з такою вимогою. У цьому разі можуть заявлятися лише вимоги, передбачені главою 83 книги п'ятої ЦК.

За вказаних обставин суд приходить до висновку, що обраний позивачем спосіб захисту щодо визнання договору неукладеним не відповідає вимогам закону, а вимога позову про визнання договору про постачання теплової енергії недійсним задоволенню не підлягає - як безпідставна.

Матеріали справи містять докази того, що позивачка зверталася до міжвідомчої комісії Адміністрації Центрального району ММР в листопаді 2008 року для вирішення питання про припинення теплопостачання до її квартири та відключення від централізованих мереж , проте доказів звернення з приводу надання дозволу на встановлення індивідуального опалення в належній їй квартирі , як і доказів відмови у задволенні цих звернень - суду не надано.

До того ж 22.11.2012 року вона зверталася до голови правління ПАТ "МТЕЦ" з заявою про припинення споживання теплової енергії.

Так, лише 12.01.2015 року позивачка звернулася до голови міжвідомчої комісії Адміністрації Центрального району м. Миколаєва з заявою про перерахунок за фактично спожиту теплову енергію в її квартирі, яв кяій залишилися лише стояки, заізольовані поролоновими трубками- в звязку з відключеннямвід системи централізованого опалення в 2008 році.

Статтею 24 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що одним із основних обов'язків споживача теплової енергії є своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Відповідно до ст.19 зазначеного Закону споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Обґрунтовуючи свої вимоги про відсутність підстав для нарахування оплати за теплопостачання, позивач посилався на те, що його квартира відключена від мережі центрального опалення, про що він письмово повідомив відповідача і заявив про відсутність у зв'язку з цим потреби у наданні послуг централізованого опалення, що звільняє його від обов'язку оплачувати надані позивачем послуги, які він не споживає.

Зазначені доводи позивача є безпідставними, оскільки самовільне відключення квартири від централізованого опалення суперечить Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженому наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України 22.11.2005 року № 4, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 09.12.2005 року за № 1478/11758.

Пунктом 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, передбачено, що відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання встановлено, що таке відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади.

Відповідно до п.2.5. Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води відключення приміщень від внутрішньо будинкових мереж центрального опалення виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця послуг з ЦО і ГВП та власника, наймача (орендаря) квартири (нежитлового приміщення) або уповноваженої ними особи.

По закінченні робіт складається акт про відключення будинку від мереж ЦО і ГВП і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження (п.2.6. Порядку).

Після затвердження акта на черговому засіданні Комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання (п.2.7. Порядку).

Тобто, єдиною підставою для зміни або припинення прав та обов'язків між виконавцем і споживачем комунальних послуг з опалення є затверджений постійно діючою міжвідомчою комісією акт про відключення від мереж ЦО.

Матеріалами справи підтверджено, що виконавцем послуг з централізованого опалення у житловому будинку, де розташована належна позивачу квартира та який обладнаний системою централізованого опалення - є ПАТ "МТЕЦ".

Встановлений вищевказаним Порядком акт про відключення споживача від мережі центрального опалення відповідачем не отримано, а подання заяви про відмову від отримання послуг з централізованого опалення виконавцю послуг, не свідчить про дотримання ним визначеного порядку відключення,

Самовільне відключення квартири від теплопостачання без дотримання встановленого порядку не породжує правових наслідків як для осіб, які надають послуги з теплопостачання, так і для тих, кому ці послуги фактично надаються.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1706 цс15.

У разі наміру споживача припинити надання послуг з централізованого теплопостачання, останній не позбавлений можливості у передбачений законом спосіб провести відключення квартири від мереж теплопостачання.

Оскільки будинок по вул.Колодязній, 18 позивачці не належить та вона є лише власником квартири в цьому будинку, то будь-яке втручання в систему опалення шляхом зміни гідравлічного опору (від'єднання від системи централізованого опалення), порушує права інших мешканців, що є недопустимим (ч.2 ст.383 ЦК України).

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права частіше за все визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Оскарження дій відповідача щодо продовження нарахування плати за теплопостачання, які є різновидом претензії, та зобовязання відповідача припинити особовий рахунок за постачання теплової енергії , визнання нарахування плати по сплаті послуг з 05 жовтня 2008 недійсними - не передбачено діючим законодавством в якості способу захисту цивільних прав.

Позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що нарахування боргу підприємством за надання послуг з централізованого опалення, які вона продовжує отримувати порушують чи обмежують її права як споживача та як власника цієї квартири, які б підлягали захисту способами, зазначеними у позовній заяві.

За такого, у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

У зв'язку з чим з позивачки на підставі ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір на користь держави. Так, на підставі ч. 3 ст. 82 ЦПК України , суд за клопотанням позивачки та враховуючи її майновий стан , приходить до висновку про можливість зменшити розмір належних до оплати судових витрат з 2560 грн. до 854 грн.

Керуючись ст. 9-11,60, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 854 грн.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання повного тексту рішення суду.

Суддя О.А. Гуденко