Справа № 635/614/17
Провадження № 2/635/1185/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2017 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Полєхіна А.Ю.

за участю секретаря судового засідання Лисенко О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі за текстом ТОВ «Кредитні ініціативи») звернулося до суду з вказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 14 листопада 2016 року між ОСОБА_2 акціонерним товариством «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено Договір факторингу №4-АБ/КІ з подальшими змінами і доповненнями.

Відповідно до п.п. 1.1., 1.3 ТОВ «Кредитні ініціативи» зобовязується передати грошові кошти в розпорядження ОСОБА_2 акціонерного товариства «Альфа-Банк» за плату, а Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» зобовязується відступити ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права грошової вимоги до боржників за Кредитними договорами. Право грошової вимоги вважається відступленим ТОВ «Кредитні ініціативи» в день отримання ОСОБА_2 акціонерним товариством «Альфа-Банк» грошових коштів від ТОВ «Кредитні ініціативи».

Внаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора, а саме: ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором №490915944 від 22 травня 2014 року.

22 травня 2014 року між ОСОБА_2 акціонерним товариством «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №490915944, згідно з яким останній отримав грошові кошти у розмірі 51825,22 грн. строком з 22 травня 2014 року по 23 травня 2019 року.

Згідно умов договору ОСОБА_1 зобовязався в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування Кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором та Додатком №1 до нього Графіком погашення кредиту.

ОСОБА_1 в період дії кредитного договору не дотримувався його умов, внаслідок чого, станом на 23 грудня 2016 року в нього перед позивачем виникла заборгованість: тіло кредиту 51543,41 грн., відсотки за кредитом 10289,77 грн.

Відповідно до умов договору у разі невиконання чи неналежного виконання відповідачем будь-яких обовязків, встановлених Договором, в тому числі у разі затримання сплати частини Кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць. Позивач має право вимагати дострокового виконання зобовязання з повернення кредиту за договором.

На виконання умов договору відповідачу була направлена вимога про усунення порушення, але на дату подання позовної заяви вимога не виконана.

Посилаючись на неналежне виконання ОСОБА_1 кредитних зобов'язань, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 61833,18 грн., а також судові витрати з судового збору в розмірі 1600,00 грн.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_3, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, не зявилася, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, відповідно до якого представник позивача позовні вимоги підтримує в повному обсязі, з наступних підстав /а.с. 37/.

Як на підставу своїх заперечень відповідач надав до суду довідку від первинного кредитора ОСОБА_2 акціонерного товариства «Альфа-Банк», в якій зазначена нульова заборгованість перед останнім.

Дійсно, перед первинним кредитором відповідач боргів не має, адже наразі єдиним кредитором є ТОВ «Кредитні ініціативи», перед яким і існує заборгованість, адже всі права ОСОБА_2 акціонерного товариства «Альфа-Банк» перейшли до позивача.

Неотримання боржником письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові не є перешкодою для реалізації права фактора звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду, а боржник у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог фактора, що відповідає положенням ст. 124 Конституції України.

Крім того, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обовязку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобовязання є належним.

Відповідачем не було надано доказів належного виконання зобовязання за кредитним договором як первісному кредиторові, так і ТОВ «Кредитні ініціативи», заборгованість наразі є не погашеною.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 проти задоволення позовних вимог заперечував, з наступних підстав.

Ключовою передумовою розгляду справ у позовному провадженні є спір про право.

Позовне провадження - це вид провадження у цивільному процесі, у якому розглядається спір про право цивільне.

Представник відповідача зазначає, що заявлені позовні вимоги є передчасними, а отже жодного спору на момент звернення Позивача до суду між сторонами не існувало, виходячи із такого.

Як видно із матеріалів справи, Позивачем надано квитанцію щодо поштового відправлення. Однак, що то за поштове відправлення, що саме відправлялось Відповідачу взагалі невідомо. Більш за те, Позивачем не надано повідомлення про вручення або будь - якого іншого доказу щодо отримання Відповідачем цього відправлення, ні опису, взагалі нічого.

Поштове відправлення відповідно до квитанції було відправлено 12 січня 2017 року, чи вручено воно доказів в матеріалах справи не має. Не має їх і тому, що жодного письмового повідомлення відповідач не отримував. А саме як раз в цей час з 12 січня 2017 року по 14 лютого 2017 року, він перебував у службовому відрядженні за межами Харківської області на виконання службових обовязків військовослужбовця 2 територіального вузла урядового звязку Державної служби спеціального звязку та захисту інформації України. Це підтверджується довідкою від 19 червня 2017 р. № 74 видана 2 територіальним вузлом урядового звязку Державної служби спеціального звязку та захисту інформації України. А тому з обєктивних причин він навіть не міг отримати такого повідомлення. Але, Позивач нехтуючи цим обовязком майже відразу після того як відправив незрозуміло що поштовим відправленням, 23 січня 2017 року звернувся до суду.

Таким чином, відповідач взагалі не був повідомлений про те, що змінився кредитор за зобовязанням, а отже, він навіть не мав можливості отримати від кредитора доказів у порядку частини 2 статті 517 ЦК України щодо підтвердження права вимоги до нього за кредитним договором. Про нового кредитора, він взагалі дізнався після отримання ухвали про відкриття провадження у цій справі разом із копією позову та додатків.

Позивачем не було надано Відповідачу, до подання позову до суду, жодного доказу, навіть не те що доказу, навіть письмового повідомлення не вручено на підтвердження права вимоги заборгованості. А тому, у відповідності до частини 2 статті 517 ЦК України, Відповідач має право не виконувати свого обовязку новому кредиторові.

Варто зазначити й про те, що письмове повідомлення, яке міститься в матеріалах справи не відповідає договору факторингу, який долучений до матеріалів цієї справи, оскільки у даному повідомленні договір на який Позивач посилається, як на підставу права вимоги до Відповідача не відповідає реквізитам, зокрема дата договору, номер договору із тим, який Позивачем було надано до суду.

Слід дійти до висновку, що мова йде зовсім про інший договір ніж той, що знаходиться в матеріалах справи.

Отже, окрім того, що Відповідачу не було надано абсолютно ніяких доказів щодо переходу прав вимоги до нового кредитора, та відсутні докази щодо вручення письмового повідомлення, Відповідача було введено ще й в оману, щодо укладення договору факторингу в той чи інший період.

Позивач заявляючи про своє право вимоги повинен його спочатку підтвердити перед боржником, і як того вимагає частина 2 стаття 517 та стаття 1082 ЦК України надати докази боржнику, щодо переходу прав до нового кредитора. Лише після надання таких доказів та письмового повідомлення, якщо боржником не буде виконано таких обовязків, то виключно після цього мова може йти про порушення, невизнання або оспорювання прав Позивача.

У іншому ж випадку, невиконання такого обовязку до підтвердження перед боржником переходу прав до нового кредитора та до повідомлення про нового кредитора є виключно правом боржника на невиконання такого обовязку перед новим кредитором у відповідності до частини 2 статті 517 ЦК України. А тому і мова про порушення, оспорювання або не визнання прав Позивача за обставин даної справи йти не може.

Така позиція підтверджується і узагальненням Апеляційного суду Харківської області практики розгляду цивільних справ про стягнення заборгованості за кредитним договором у разі відступлення права вимоги шляхом продажу кредитного портфелю та шляхом укладення договору факторингу.

Таким чином, позовні вимоги є передчасними, а тому є незаконними.

Позивачем не надано жодного оригіналу документу, зовсім відсутні первинні бухгалтерські документи, не зрозумілий розрахунок, який складений представником Позивача, не підтверджено те чи виникло право вимоги у нового кредитора у відповідності до пункту 3.1. договору факторингу, що міститься в матеріалах справи, взагалі відсутні докази щодо отримання Відповідачем кредиту.

Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 22 травня 2014 року між ОСОБА_2 акціонерним товариством «Альфа-Банк» у особі ОСОБА_5, який діє на підставі довіреності №960/13 від 18 грудня 2013 року, з одної сторони, та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №490915944, за умовами якого банк зобовязався надати кредит у сумі 51825,22 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 39,90% річних, строком до 23 травня 2019 року, а ОСОБА_1 зобовязався в порядку та на умовах, що визначені даним Договором повертати кредит, виплачувати Банку проценти за користування кредитом, сплачувати комісії за дії Банка, які вчиняються на користь позичальника з метою сприяння останньому у виконанні ним своїх зобовязань за договором, сплачувати неустойки та інші передбачені договором платежі та виконувати інші обовязки, що передбачені договором. Повернення кредиту (його частини) та сплата процентів за користування ним здійснюється ОСОБА_1 в порядку та на умовах, що визначені у Додатку №1 до цього Договору, який є його невідємною частиною. Договір складається з двох розділів, Розділу №1 «Базові умови кредитування» та розділу №2 «Загальні умови рефінансування картки ОСОБА_2 акціонерного товариства «Альфа-Банк»», які нероздільно повязані між собою та складають єдиний документ, включаючи всі додатки до нього, які складають невідємну частину цього Договору.

За умовами кредитного договору (п.п. 2.6.) порядок повернення кредиту та сплати процентів здійснюється в наступному порядку: платежі з повернення Кредиту, сплати процентів за його користування та інших платежів за цим Договором здійснюються щомісячно, рівними частинами у сумах та в терміни, в порядку та на умовах, визначених цим Договором та відповідно до графіку платежів, який є Додатком №1 до цього Договору та його невідємною частиною.

Свою згоду з Умовами кредитного договору ОСОБА_1 висловив у кредитному договорі, який власноручно підписав /а.с. 5/. Крім того, його підпис міститься на всіх сторінках Розділу №2 «Загальні умови рефінансування кредитної картки ОСОБА_2 акціонерного товариства «Альфа-Банк»», що свідчить про його обізнаність з умовами договору /а.с. 6/.

Також, слід зазначити, що ані відповідачем, ані його представником, не заперечувалося, що підпис, який міститься на кредитному договорі та сторінках Розділу №2, належить саме ОСОБА_1

В матеріалах справи відсутні відомості щодо наявності будь-яких зауважень та заперечень з боку відповідача з приводу умов кредитного договору. Крім того, як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором, за весь час, починаючи з дня укладення кредитного договору до 19 червня 2014 року відповідач виконував свої зобовязання за кредитним договором щодо погашення заборгованості за наданим кредитом, тим самим погоджувався з усіма умовами кредитування.

Відповідно до статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Сторони мають право укласти договір, який не передбачено актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

У зазначеному кредитному договорі визначені всі суттєві умови кредитного договору щодо виду банківських послуг, строку дії договору, валюти, процентної ставки, умов повернення кредиту, відповідальності за порушення зобовязань та інші. Зі змісту даного кредитного договору вбачається, що ОСОБА_1 підтвердив своїм особистим підписом, що ознайомився і згоден з умовами та правилами надання банківських послуг.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Днем надання Кредиту вважається день перерахування коштів у сумі Кредиту за реквізитами, що обумовлені Сторонами.

Кредит надається Позичальнику виключно для сплати платежів з виконання зобовязань Позичальника за «Договором про відкриття та порядок ведення рахунку покриття особистої міжнародної платіжної картки VISA Альфа-Банк з відновлюваною кредитною лінією фізичної особи резидента», укладеного із Банком, а саме повернення строкової та простроченої заборгованості по Договору про відкриття кредитної картки, сплати строкових та прострочених процентів, супутніх послуг, інших фінансових зобовязань Позичальника, штрафів відповідно до умов Кредитного Договору (в разі їх наявності), При цьому, повернення заборгованості відбувається в черговості, встановленій Кредитним Договором.

Кредит надається Позичальнику шляхом перерахування грошових коштів у сумі Кредиту, що вказана в п. 2.1. Розділу №1 цього Договору, на рахунок Клієнта №7917, відкритий останньому в ПАТ «Альфа-Банк», МФО 300346, для зарахування коштів на повернення заборгованості за Договором про відкриття кредитної картки.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Відповідно до п. 15. кредитного договору банк має право в будь-якому разі вимагати, в тому числі в судовому порядку, від позичальника дострокового виконання всіх зобовязань за договором у випадку прострочення більше ніж на один місяць терміну сплати обовязкового платежу за Кредитом.

ОСОБА_1 взяті на себе зобовязання належним чином не виконував, у звязку з чим станом на 23 грудня 2016 року допустив заборгованість за кредитним договором №490915944 від 22 травня 2014 року, яка складається із: заборгованості за кредитом 51543,41 грн. та відсотках 10289,77 грн., що підтверджується наданим позивачем розрахунком /а.с. 11/.

Статтею 629 ЦК України закріплено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст.526, 1054 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу; за кредитним договором позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до п.п. 2.1., 2,2, 13. кредитного договору №490915944 від 22 травня 2014 року банк надає позичальнику Кредит в розмірі 51825,22 грн., а позичальник приймає кредит та зобовязується повернути отриманий Кредит, сплатити проценти за його користування в розмірі 39,90% річних, комісії, якщо сплата комісій передбачена Розділом 1 цього Договору та/чи інші платежі за цим Договором, у порядку, визначеному Договором,

Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не допускається.

Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк.

У відповідності до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

За ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

На час розгляду справи договір відповідачем не виконаний, сума заборгованості за кредитним договором у встановлений договором строк позивачу не повернута.

На час розгляду справи судом, відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку.

Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобовязання, відповідно до ст. 617 ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України.

Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Належним виконанням зобовязання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обовязки сторін зобовязання.

Таким чином, загальна сума заборгованості за кредитним договором від 22 травня 2014 року, яка підлягає стягненню з відповідача складає 61833,18 грн.

Як убачається із матеріалів справи, 14 листопада 2016 року між ОСОБА_2 акціонерним товариством «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір факторингу №4-АБ/КІ, за умовами якого Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» зобовязалось відступити свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, перелік яких міститься в додатку № 1 до договору.

З додатку 1 до Договору факторингу від 14 листопада 2016 року вбачається про передачу права вимоги за кредитним договором, укладеним між ОСОБА_2 акціонерним товариством «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 /а.с. 18-20/.

Представник відповідача посилається на те, що заявлені позовні вимоги є передчасними, оскільки відповідач не був повідомлений про те, що змінився кредитор за його зобовязанням.

Посилання представника відповідача на те, що у даному випадку відповідно до ч. 2 ст. 517 ЦК України відповідач має право не виконувати свого обовязку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобовязанні, є безпідставним та судом не приймається.

Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

За змістом ст. ст. 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобовязанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обовязку первісному кредиторові є належним виконанням.

У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обовязку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобовязанні.

Отже, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обовязку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.

Оскільки з матеріалів справи вбачається, що боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, унаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, суд дійшов висновку про можливість стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обовязку погашення кредиту взагалі.

Зазначена позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15, яка є обовязковою для застосування судами відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України.

Отже, зобовязання відповідача за кредитним договором не припинилися, право вимоги про повернення кредиту і сплату процентів залишалося дійсним і підлягає судовому захисту.

Враховуючи, що ОСОБА_1 взятих на себе кредитних зобов'язань в строки, передбачені кредитним договором, не виконав, суд знаходить позовні вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №490915944 від 22 травня 2014 року станом на 23 грудня 2016 року у загальному розмірі 61833,18 грн., яка складається з 51543,41 грн. прострочена заборгованість по кредиту та 10289,77 грн. заборгованість за відсотками, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно платіжного доручення № 22411 від 16 січня 2017 року позивачем при предявленні позову до суду були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600,00 грн. /а.с. 2/.

Питання про розподіл понесених позивачем судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, а саме позивачу суд присуджує з відповідача понесені ним і документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (, п/р 2001 в ПАТ «Альфа-Банк», МФО 300346, місцезнаходження м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, будинок 21, 04080) заборгованість за кредитним договором №490915944 від 22 травня 2014 року станом на 23 грудня 2016 року в розмірі 61833 (шістдесят одна тисяча вісімсот тридцять три) гривні 18 (вісімнадцять) копійок, яка складається: з заборгованості за кредитом 51543 (пятдесят одна тисяча пятсот сорок три) гривні 41 (сорок одна) копійка та заборгованості по відсотках 10289 (десять тисяч двісті вісімдесят девять) гривень 77 (сімдесят сім) копійок.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (, п/р 2001 в ПАТ «Альфа-Банк», МФО 300346, місцезнаходження м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, будинок 21, 04655) судові витрати з судового збору в розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Харківський районний суд Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня його отримання апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

.

Суддя - А.Ю. Полєхін