Провадження № 2-о/161/254/17
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2017 року Л уцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого - судді Рудської С.М.

присяжних - Андрющенко С.П., Антонюк І.Я.

при секретарі - Ярмолюк В.С.

за участю:

представника заявника - Білінчука І.В.

зацікавленої особи - ОСОБА_4

особи щодо якої ставиться питання про госпіталізацію - ОСОБА_5

прокурора - Яненко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за заявою Волинської обласної психіатричної лікарні № 1 м. Луцька про госпіталізацію до психіатричного закладу ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:

04.08.2017 року лікар-ординатор відділення № 4 Волинської обласної психіатричної лікарні № 1 м. Луцька Білінчук І.В. звернувся до суду з заявою про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку ОСОБА_5, на обґрунтування вказавши, що остання була госпіталізована у відділення № 4 Волинської обласної психіатричної лікарні № 1 м. Луцька за скеруванням лікарів швидкої допомоги та заяви брата ОСОБА_4, в супроводі працівників поліції, у зв'язку з неадекватною поведінкою, агресією до близьких. При госпіталізації ОСОБА_5 не дала добровільної згоди на перебування у відділенні. У зв'язку з хворобливим станом психіки 04.08.2017 р. ОСОБА_5 була представлена на лікарсько-консультативну комісію лікарні, згідно висновку якої ОСОБА_5 має ознаки тяжкого психічного розладу, у вигляді вираженого параноїдного розладу внаслідок чого вона вчиняла та виявляє реальні наміри вчинити дії небезпечні для неї та оточоючих. Оскільки ОСОБА_5 потребує негайної психіатричної допомоги, надання якої можливе лише у стаціонарних умовах, просить в порядку ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» госпіталізувати ОСОБА_5 до Волинської обласної психіатричної лікарні № 1 м. Луцька в примусовому порядку.

В судовому засіданні заявник - лікар-ординатор Волинської обласної психіатричної лікарні № 1 Білінчук І.В. заяву підтримав, суду пояснив, що 03.08.2017 року ОСОБА_5 бригадою «швидкої допомоги» була госпіталізована до Волинської обласної психіатричної лікарні № 1 м. Луцька. З заяви брата та матері ОСОБА_5 слідує, що психічні порушення у останньої спостерігаються протягом останнього року, на обліку вона раніше не перебувала. Через постійні конфлікти з членами сім»ї має напружені стосунки в родині. Вважає, що ОСОБА_5 являє собою безпосередню небезпеку для себе чи оточуючих, однак, реальних доказів заподіяння шкоди собі чи близьким не було, про ці обставини відомо лише зі слів матері та брата ОСОБА_5 Просить заяву задовольнити.

Зацікавлена особа ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що він є братом ОСОБА_5 Стан психічного здоров'я у сестри погіршився близько року тому. Вказує, що його сестра неадекватно себе поводить, що проявляється у завищенні власної самооцінки, а саме неодноразово в супермаркеті «Сільпо» представляється його директором, «Нобелівським лауреатом». Крім того, відвідує поліцію, прокуратуру, СБУ, пише заяви ніби то її хочуть отруїти, фізично знищити. Також, не доглядає за своїми дітьми, не відпускає їх до туалету. Близько двох тижнів тому сестра брала ніж на погрожувала його дружині. У зв»язку з цим 03.08.2017 року він викликав поліцію та «швидку допомогу» для госпіталізації сестри до психіатричної лікарні. Вважає, що стан психічного здоров'я ОСОБА_5 становить загрозу її життю та здоров'ю та життю та здоров'ю оточуючих, а тому її треба терміново госпіталізувати в примусовому порядку.

Особа щодо якої ставиться питання про примусову госпіталізацію - ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що хворою себе не вважає. Вважає, що саме її брат ОСОБА_4 є психічно хворим, оскільки вже перебував на лікуванні в психіатричній лікарні. Зазначає, що саме він має намір її дискредитувати та виселити з квартири, створюючи їй неможливі умови проживання. З приводу цього вона зверталася до правоохоронних органів. Вважає свої дії цілком нормальними і такими, що відповідають її інтересам та інтересам її дітей. Просить у задоволенні заяви про примусову госпіталізацію відмовити.

Прокурор в судовому засіданні вважав заяву такою, що не підлягає задоволенню, оскільки доводи, викладені заявником не знайшли свого об'єктивного підтвердження в ході судового засідання.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 235 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 280 ЦПК України у заяві про проведення психіатричного огляду фізичної особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку та її продовження, про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку та продовження такої госпіталізації повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом.

До заяви про психіатричний огляд або надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку додається висновок лікаря-психіатра, а про продовження примусово амбулаторної психіатричної допомоги, про примусову госпіталізацію, її продовження - висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали.

З висновку комісії лікарів-психіатрів Волинської обласної психіатричної лікарні № 3379/2-06.17 від 04.08.2017 року (а.с. 4-5) слідує, що ОСОБА_5 було встановлено діагноз: маячний розлад., у вигляді вираженого параноїдного розладу. Дане захворювання позбавляє хвору усвідомлювати оточуючу дійсність, адекватно адаптуватись, розуміти свій психічний стан і поведінку, а тому ОСОБА_5 вчиняла та виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї та оточуючих. Оскільки ОСОБА_5 потребує психіатричної допомоги, надання якої можливе лише у стаціонарних умовах, у відповідності до Закону України «Про психіатричну допомогу» її потрібно госпіталізувати в примусовому порядку.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Таким чином законодавством визначено вичерпний перелік підстав для госпіталізації особи без її усвідомленої згоди до психіатричного закладу, а ч. 2 ст. 280 ЦПК України встановлено, що до заяви про примусову госпіталізацію має бути надано крім висновку комісії лікарів-психіатрів й інші відповідні матеріали, які б свідчили про необхідність такої госпіталізації без згоди самої особи.

Під «іншими матеріалами» про які йдеться у даній статті процесуального закону, слід розуміти виписки з історії хвороби, довідки про психіатричні огляди встановленого зразка; пояснення осіб на підтвердження фактів вчинення чи виявлення реальних намірів вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для особи, відносно якої ставиться питання про примусову госпіталізацію, чи оточуючих, тощо.

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Відповідно до приписів Закону України «Про психіатричну допомогу» (далі - Закон), в Україні діє презумпція психічного здоров'я і кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Крім того, психіатрична допомога надається на основі принципів законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності, доступності та відповідно до сучасного рівня наукових знань, необхідності й достатності заходів лікування з мінімальними соціально-правовими обмеженнями (ст. 4 Закону).

Отже, виходячи із засад пріоритету забезпечення прав і свобод людини і громадянина при вирішенні питання про надання громадянинові психіатричної допомоги, активної ролі суду у справах даної категорії, заявником суду не надано для дослідження безпосередньо у судовому засіданні (ч. 1 ст. 159 ЦПК України), крім висновку лікарів-психіатрів, інших доказів, які підтверджують або спростовують вимоги заявника і, зокрема, щодо необхідності лікування ОСОБА_5 лише в стаціонарних умовах; реальних намірів вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї та оточуючих.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про психіатричну допомогу» діагноз психічного розладу встановлюється відповідно до загальновизнаних міжнародних стандартів діагностики та Міжнародної статистичної класифікації хвороб, травм і причин смерті, прийнятих центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я для застосування в Україні. Діагноз психічного розладу не може базуватися на незгоді особи з існуючими в суспільстві політичними, моральними, правовими, релігійними, культурними цінностями або на будь-яких інших підставах, безпосередньо не пов'язаних із станом її психічного здоров'я.

Проте в даному випадку вищевказана вимога Закону не виконана.

Так, ОСОБА_5 встановлено діагноз «тяжкий психічний розлад у вигляді вираженого параноїдного розладу», що не відповідає загальновизнаним Міжнародній статистичній класифікації хвороб, травм і причин смерті.

За таких обставин суд вважає, що у задоволенні заяви лікаря-ординатора відділення № 4 Волинської обласної психіатричної лікарні № 1 м. Луцька про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку ОСОБА_5 необхідно відмовити за необґрунтованістю.

На підставі ст.ст. 11, 60, 212-215, 279, 281, 282 ЦПК України, ст.ст. 1, 7, 14, 16 Закону України «Про психіатричну допомогу, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні заяви Волинської обласної психіатричної лікарні № 1 м. Луцька про госпіталізацію до психіатричного закладу ОСОБА_5 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська

Присяжні: С.П. Андрющенко

І.Я. Антонюк