Справа № 159/3519/17
Провадження № 2/159/1160/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

14 листопада 2017 року м. Ковель

Ковельський міськрайсуд Волинської обл..

в складі: головуючого - судді Логвинюк І. М.,

при секретарі судового засідання Щесюк Н.Й.,

з участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі Волинської обл. цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом, обґрунтовуючи його тим, що 14.08.94 р. помер його батько ОСОБА_3, який проживав за тією ж адресою, що і він. Після смерті батька у гаражному масиві по вул. Ветеранів (колишня вул. Ворошилова) у м. Ковелі Волинської області залишився спадковий гараж, 1981 р. побудови. Після смерті спадкодавця він постійно користується спірним гаражем, а тому вважає, що є таким, що прийняв спадщину в порядку ч. 1 ст. 549 ЦК України (в ред. 1963 р.). Покликаючись на вказану вище норму права, ч. 2 ст. 548 ЦК України (в ред. 1963 р.), зазначає, що його мати спірним гаражем ніколи не користувалась. За життя спадкодавець заповіту не складав. Інших спадкоємців немає. Він звернувся до нотаріуса за свідоцтвом про право на спадщину, однак, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв»язку з тим, що його батько за життя не оформив свого права власності на спірний гараж. Для оформлення техдокументації на гараж необхідно надати рішення міськради про надання земельної ділянки під будівництво, однак, наявний лише проект забудови гаража, складений архітектурою. У червні 2017 р. він отримав архівний витяг з рішення виконкому Ковельської міськради від 15.05.80 р. № 149, де, однак, зазначено про виділення його батькові земельної ділянки у гаражному масиві по вул. Грибоєдова. Йому відомо, що його батько просив виділити гараж по вул. Ворошилова (нині вул. Ветеранів) і у будпаспорті, виготовленому 29.06.81 р. міськархітектурою, теж зазначено місце розташування гаража по вул. Ворошилова (нині вул. Ветеранів). Вважає, що у рішенні виконкому Ковельської міськради Волинської області від 15.05.80 р. № 149 є помилка і цим рішенням було виділено земельні ділянки як по вул. Грибоєдова, так і по вул. Ворошилова (Ветеранів). Спірний гараж відповідає буд нормам і вимогам ДБН, будпаспорту, виданому головним архітектором м. Ковеля на замовлення від 29.06.81 р.. З приводу його звернення у міськраду по питанню виправлення описки отримав рекомендацію звернення до суду. Просить позов задовольнити та визнати за ним право власності на спірне нерухоме майно, а саме: гараж № 133, що розташований у гаражному масиві по вул. Ветеранів (колишня вул. Ворошилова) у м. Ковелі Волинської області належав його батькові ОСОБА_3, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, який помер 14.08.94 р..

Позивач у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, обгрунтувавши його вищенаведеними доводами. Суду додатково пояснив, що після смерті батька частину спадщини прийняла відповідач. На даний час кооперативу автомотолюбителів по відношенню до спірного гаража немає. До міської ради з приводу оформлення документів на гараж він не звертався. Не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з»явилась, хоча належно оповіщена. Про причини неявки суду не повідомила, письмового заперечення проти позову до суду не подала.

З врахуванням позицію позивача, на думку суду, розгляд справи можливий у відсутності відповідача відповідно до положень ст. ст. 224 228 ЦПК України.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача безпідставні та не підлягають до задоволення з огляду на наступне.

Та обставина, що ОСОБА_3 є батьком позивача та помер 14.08.94 р. у м. Луцьку, стверджується копіями: паспорта позивача, свідоцтва про народження серії VI УР № 1207400, виданого 24.08.65 р. міськбюро ЗАГСу м. Ковеля Волинської області; свідоцтва про смерть серії I ЕГ № 258 138, виданого 16.08.94 р. відділом ЗАГСу м. Ковеля Волинської області.

Згідно з копією будівельного паспорта на забудову земельної ділянки на будівництво індивідуального гаража у м. Ковелі по вул. Ветеранів такий видавався ОСОБА_3 як забудовнику згідно з замовленням № 236 від 19.06.81 р. Головним архітектором м. Ковеля.

Відповідно до копії будинкової книги для прописки громадян, проживаючих ІНФОРМАЦІЯ_1 по вул. (Фрунзе) 1 го Грудня, і позивач, і його батько за станом на дату смерті останнього проживали за однією адресою.

Та обставина, що нотаріусом будо відмовлено позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину щодо спірного майна у зв»язку з відсутністю правовстановлюючих документів на ім.»я спадкодавця на гараж, стверджується листом № 1 341/01 16 від 05.09.17 р. Ковельської держнотконтори.

Однак, згідно з копією Витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі, листа Ковельської держнотконтори № 1 802/01 16 від 24.10.17 р., виданого нотаріусом, відповідач успадкувала певне майно після смерті спадкодавця. Тобто, позивач не є єдиним спадкоємцем, як він про це зазначає, відповідач прийняла спадщину після смерті свого чоловіка за законом як пережиле подружжя.

Згідно з копією архівного витягу з рішення виконкому Ковельської міськради народних депутатів від 15.05.80 р. № 149 «Про відведення земельних ділянок для будівництва і внесення змін у рішення, прийняті по даному питанню раніше та дозвіл на будівництво індивідуальних гаражів», п. 3, п. п. 3.5 було виділено земельну ділянку під будівництво гаражів добровільному товариству автомотолюбителів по вул. Грибоєдова, 7, для слідуючих його членів та, у т. ч., ОСОБА_1.

Як слідує з копії техпаспорта на гараж № 133 у гаражному масиві по вул. Ветеранів у м. Ковелі Волинської області, він виготовлений на ім»я спадкодавця, гараж є побудованим у 1988 р..

Згідно з копією висновку, зробленого відділом містобудування та архітектури виконкому Ковельської міськради Волинської області, спірний гараж № 133, споруджений у гаражному масиві по вул. (Ворошилова) Ветеранів у м. Ковелі Волинської області, відповідає буднормам і вимогам ДБН 360 92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», будпаспорту, виданому головним архітектором міста Ковеля за замовленням № 236 від 29.06.81 р., однак, не відповідає витягу з рішення виконкому народних депутатів Ковельської міськради № 149 від 15.05.80 р. (п. 3) в частині розташування.

Згідно з копією акта обстеження забудови і техстану будівлі гаража від 10.04.17 р., затвердженого начальником КП «Госпрозрахункове проектно виробниче архітектурно планувальне бюро м. Ковеля», гараж № 678А у гаражному масиві по вул. Ветеранів (Ворошилова) у м. Ковелі Волинської області з площею забудови 26, 50 м. кв., загальною пл. 26, 50 м. кв., та спірний гараж споруджено спадкодавцем у вказаному вище гаражному масиві і він відповідає будпаспорту та планові - схемі забудови гаражного масиву і нормам і вимогам ДБН 360 92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень».

Таким чином, судом встановлено, що будівництва спірного гаража було проведено спадкодавцем відповідно до дозволів та узгоджень, отриманих ним у встановленному законом порядку, що діяв за станом на 1981 р..

Однак, суд звертає увагу на невідповідність даних про номери спірного гаража, що були виявлені та зафіксовані актом обстеження забудови і техстану будівлі гаража від 10.04.17 р., що наведено вище.

Також місце розташування дозволеного рішенням органу місцевого самоврядування будівництва гаража ОСОБА_1 та вказане позивачем фактичне місце розташування спірного гаража, відсутність доказів на наявність помилки у рішенні виконкому міськради не дає суду підстав для висновку про те, що доводи позивача є переконливими.

Крім того, відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

До об'єктів завершеного будівництва належать об'єкти, що введені в установленому порядку в експлуатацію. Право власності на закінчене будівництвом нерухоме майно, яке прийнято в експлуатацію у встановленому законодавством порядку, підлягає державній реєстрації. Після введення об'єкта в експлуатацію власнику об'єкту - забудовникові - видається свідоцтво про право власності, що реєструється у відповідному в державному реєстрі прав. З моменту державної реєстрації права на завершений будівництвом об'єкт, особа забудовника стає власником цього об'єкта.

Оскільки будівництво гаража здійснювалось спадкодавцем як забудовником згідно із законом, то після смерті останнього, не право власності на об»єкт будівництва, що за життя спадкодавцем у свою власність оформлено не було у встановленому законом порядку, а його права та обовязки як забудовника входять до складу спадщини відповідно до ст. 1 216 ЦК.

Однак, хоча спірний гараж на даний час є об»єктом містобудування, що не прийнятий у експлуатацію відповідними компетентними органами, позивач не надав суду доказів звернення до відповідних компетентних органів з приводу вирішення питання оформлення документів на гараж, що побудований; з приводу оформлення відповідних правовстановлюючих документів на гараж і відмови іншого компетентного органу з цього питання, у розпорядженні суду немає. Тому суд вважає, що позивач передчасно звернувся до суду з розглядуваним позовом і факт наявності спору між сторонами з приводу гаража, позивачем в суді не доведений.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що спадщина за законом після смерті спадкодавця відкрилась, позивач є спадкоємцем, однак, спірне майно не входить у спадкову масу як власність спадкодавця, так як правовстановлюючих документів на ім»я спадкодавця на це майно не було оформлено у встановленому законом порядку.

А тому у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 13, 212 - 218, 224 - 228, 88 ЦПК України, ст. ст. 1 218, 1 223, 1 270, 1 261, 1 223, 1 216 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд Волинської області шляхом подання в 10- денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. У цьому випадку строк на апеляційне оскарження починається з дня винесення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Головуючий:ОСОБА_4