РІШЕННЯ

іменем України

"07" листопада 2017 р. Справа № 145/738/17 Провадження № 2/145/523/2017

Тиврівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого Кіосак Н. О.

за участю секретаря Тихої О.Н.,

представника позивача Іваськевича Р.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи тим, що 29.08.2007 року відповідач отримала кредит у розмірі 5200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 22,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном кредиту, що відповідає строку дії картки.

Однак, відповідач не виконує умови взятого на себе зобов'язання, не погашає кредит та не сплачує проценти за користування кредитом, в зв'язку з чим, станом на 30.04.2017 року утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі 48101,09 грн., яка складається з: 4921,53 грн. 46 коп., заборгованості за кредитом, 37550,94 грн. заборгованості по відсотках за користування кредитом, 3100 грн. заборгованості по пені та комісії, 250 грн. штрафу (фіксована частина), 2278,62 грн. штрафу (процентна складова), які просить стягнути.

В судовому засіданні представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» Іваськевич Р.О. позов підтримав, просить його задоволити з підстав, викладених в заяві, зазначивши, що 3100 грн. - це заборгованість по пені, проте обґрунтувати підстави її нарахування не зміг.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, про розгляд справи повідомлена в установленому законом порядку. Заяв про відкладення розгляду справи не надходило, в ході засідання 16.06.2017року ОСОБА_2 позов не визнала.

Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ч.1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Статтею 627 ЦК України закріплено свободу договору, яка передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За своєю правовою природою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України).

Таким чином, належним чином заповнена та підписана Заява, в якій клієнт висловлює свою згоду, що Заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами складає укладений Договір про надання банківських послуг, може складати собою договір приєднання, що регулює відносини між банком та клієнтом щодо умов та порядку надання позичальнику кредиту, інших банківських послуг, вказаних в заяві позичальника.

Звернувшись із заявою на видачу кредитної картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», в якій вказала, що ознайомлена і згодна з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді, отримавши, як клієнт банку, кредитну картку, відповідач погодилась, що дана заява разом з вказаними Умовами, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг та зобов'язалася здійснювати оплату послуг згідно тарифів позивача у строки, передбачені вказаними умовами.

Таким чином 29.08.2007 року сторони уклали кредитний договір, шляхом приєднання (частина перша статті 634 ЦК України), у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 250 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 22,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном кредиту, що відповідає строку дії картки.

Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

На виконання договору відповідач отримала у позивача картку № НОМЕР_2, термін дії до 07/15, що стверджується довідкою позивача, виписками по рахунку клієнта, з яких вбачається що відповідач користувалася вказаною карткою, знімала кошти з банкомата, що є неможливим без пред'явлення кредитної картки.

Процента ставка за договором була збільшена позивачем з 01.01.2013 року до 30,0% річних; з 01.09.2014 року - 34,8%; з 01.04.2015 року - 43,2% річних, що вбачається з розрахунку позивача.

Згідно п. 5.3 Умов та Правил надання банківських послуг банк має право проводити зміну Тарифів та інших умов обслуговування рахунків . При цьому банк зобов'язаний не менш як за 7 днів до їх введення (за винятком змін кредитного ліміту) проінформувати клієнта, зокрема, в виписці по рахунку згідно п. 4.9 даного договору. Якщо на протязі 7 днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду із змінами, вважається, що клієнт прийняв нові умови. Право зімни наданого на платіжну картку кредиту банк залишає за собою в односторонньому порядку за власним рішенням банку і без попереднього повідомлення клієнта.

Згідно із заявою позивачки на видачу кредитної картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» від 29.08.2007 року відповідачка не заперечувала проти інформування її про стан картки за допомогою СМС.

На виконання даних умов договору позивачка була проінформована про зміну тарифів, шляхом направлення СМС-повідомлень на її мобільний телефон НОМЕР_1 : 15.12.2012 року про зміну тарифу на 30,0% річних з 01.01.2013 року; 15.08.2014 року про зміну тарифу на 34,8% з 01.09.2014 року; 15.03.2015 року про зміну тарифу на 43,2% річних з 01.04.2015 року, що стверджується витягами з програми.

Відповідно до п. 6.5. Умов та Правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Згідно заяви -анкети відповідача від 29.08.2007 року у разі порушення клієнтом строків платежів по грошовому зобов'язанню більше ніж на 120 днів відповідачка зобов'язалась сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. та 5% від суми позову.

Позичальник зобов'язання за кредитним договором виконувала неналежним чином, внаслідок чого станом на 30.04.2017 року виникла заборгованість в розмірі 48101, 09 грн., яка складається з: 4921, 53 грн. 46 коп., заборгованості за кредитом, 37550,94 грн. заборгованості по відсотках за користування кредитом, 250 грн. штрафу (фіксована частина), 2278,62 грн. штрафу (процентна складова), які просить стягнути.

Доказів на спростування даних обставин суду не надано.

Позивачем нараховано пеню в сумі 3100 грн. Проте, згідно з розрахунком заборгованості дана сума пені обчислена за період з 01.09.2014 року по 30.04.2017 року, виходячи з твердої суми по 100 грн. за окремі місяці даного періоду, що нараховувалась за різних сум заборгованості по тілу кредиту та процентах.

Позивачем не обґрунтовано порядок та підстави такого нарахування пені, тому в частині стягненні пені позов задоволенню не підлягає.

Отже всього до стягнення підлягає 45001,09грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином до стягнення з відповідачки на користь позивача підлягають 1496 грн. ( 93,55 % ( 45001,09грн. (сума задоволених позовних вимог) х 100/48101,09 грн. (ціна позову) х 1600 грн. (сплаченого судового збору)/100).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 526, 530, 634, 1054 ЦК України та ст.ст. 10, 57, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України,

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 29.08.2007 року у сумі 45001 ( сорок п'ять тисяч одна ) гривня 09 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати в сумі 1496 (одну тисячу чотириста дев'яносто шість ) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд до протягом десяти днів з дня його проголошення, особами, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення рішення - з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Н. О. Кіосак