Справа №: 343/1040/17
Провадження №: 2/0343/501/17
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

04 серпня 2017 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого судді Тураша В. А.,

секретаря Лукань О.З.,

адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Долинського районного суду в м.Долина справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка просить постановити рішення, яким стягувати з відповідача - ОСОБА_3, на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 всіх його доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дочкою повноліття.

Стягнути з відповідача на її користь витрати на надання правової допомоги в розмірі 800 грн. (вісімсот гривень 00 коп.)

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання судового рішення в межах платежу, встановленого законом.

Свої вимоги мотивує тим, що 08 жовтня 1994 року між нею, ОСОБА_2М, та відповідачем ОСОБА_3 було укладено шлюб, який вони зареєстрували у Відділі ДРАЦС реєстраційної служби Долинського районного управління юстиції в Івано-Франківської області .

Від спільного проживання у них народилась дочка - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з нею та перебуває на її вихованні та повному її утриманні.

Крім того в них є ще друга дочка ОСОБА_5, яка на даний час вже повнолітня і навчається на 4 курсі Київського університету.

Більше 5-ти років тому її чоловік поїхав на роботу у Російську Федерацію. В перші роки роботи він працював сезонно по кілька місяців і приїжджав додому, частину коштів давав для дітей. Про те вже близько 3-ох років відповідач постійно проживає в Російській Федерації, жодного разу за цей період додому не приїжджав, ні з нею, ні з дітьми практично не спілкується по телефону і майже не допомагає їм фінансово.

Таким чином, протягом останніх 3-ох років відповідач не цікавиться ні матеріальним забезпеченням, ні вихованням дочки. Знаючи, що донька потребує постійної батьківської уваги і допомоги, відповідач ухиляється від виконання своїх обовязків. Всі питання щодо виховання та матеріального утримання дітей вирішуються нею без участі з боку відповідача. Як неповнолітня ОСОБА_4, яка є школяркою, так і ОСОБА_5, яка є студенткою ВУЗу потребують значних коштів на забезпечення одягом, харчуванням, канцтоварами. Власного заробітку діти не мають, батько їм не допомагає, а її зарплати не вистачає, щоб забезпечити себе, їх та сплатити комунальні послуги за квартиру.

Станом на сьогоднішній день вона працює в фізичної особи - підприємця ОСОБА_6, де отримую мінімальну заробітню плату в розмірі 3 200 грн. (з січня 2017 року). Даних коштів недостатньо для утримання їх неповнолітньої дочки.

Відповідач не є інвалідом, він працездатна особа, отримує дохід і може надавати матеріальну допомогу, однак добровільно цього не робить. Він має постійну роботу в Пуровському районі Ямало-Ненецькому автономному окрузі Російської Федерації, стабільний дохід, який значно перевищує середні заробітки людей, які працюють в Україні. Не зважаючи на це, всі його дії свідчать про те, що він фактично самоусунувся не тільки від виховання, але і матеріального забезпечення дитини.

Як їй відомо, аліменти відповідач нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводяться, тому він може надавати фінансову допомогу дітям.

.В судовому засіданні позивачка ОСОБА_4 позовні вимоги підтримала в повному обсязі, зіславшись на викладені в позовній заяві обставини. Просила позов задоволити.Не заперечила проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання на повторний виклик не зявився, причину своєї неявки суду не повідомив, хоч судом вживалися заходи щодо належного повідомлення відповідача про дату, час та місце слухання справи, про що свідчить оголошення в газеті "Урядовий кур"єр" №140(6009) ,(а.с.26-27).

Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши та оцінивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважає, що позов належить до задоволення, виходячи з наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ч. 1,2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Про те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі і від спільного проживання у них народилася : 08.01.2003 року дочка ОСОБА_7 свідчать матеріали справи копія свідоцтва про укладення шлюбу від 08.10.1994р. (а.с.5), копія свідоцтва про народження ОСОБА_4 І-НМ №168418 від 10.01.2003 року (а.с.6).

Відповідно до ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно ч.2ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Таким чином, суд приходить до переконання, що оскільки утримання неповнолітньої дитини є обовязком батьків, а відповідач ОСОБА_3, добровільно не надає матеріальну допомогу, хоча може її надавати, позов ОСОБА_2, про стягнення аліментів підлягає до задоволення.

Визначаючи розмір аліментів судом враховується матеріальне становище ОСОБА_2, те що вона працевлаштована, має постійний дохід (довідка про доходи а.с.10), матеріальне становище відповідача, те що він працевлаштований, має постійний дохід, відсутність у нього інших утриманців, яких він зобовязаний утримувати у відповідності до вимог Закону, а також інші обставини, що мають істотне значення для вирішення спору.

З врахування того, що на утриманні позивачки знаходиться одна неповнолітня дитина , то суд вважає достатнім та обґрунтованим визначення розміру аліментів в 1/3 частці від усіх доходів відповідача, а тому позов підлягає до задоволення.

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, ст. ст. 180-183, 191 Сімейного кодексу України, керуючись статтями 88, 208 , 209, 215, 218, 224-226, 367 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задоволити .

Проводити стягнення аліментів з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на утримання неповнолітньої дитини : ОСОБА_4, 08.01.2003р.н., в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягнення аліментів розпочати з 19 червня 2017 року і проводити до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає обовязковому негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 640,00 гривень судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 - 800,00 грн. витрат за надання правової допомоги згідно квитанції та 420 грн. витрат за поміщення оголошення в газеті "Урядовий кур"єр".

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка має бути подана не пізніше 10 (десяти) днів з дня отримання ним копії заочного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подачі апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Долинський районний суд.

Суддя: