Справа № 199/9417/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

17.03.2017 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

Головуючий- суддя Богун О.О.

При секретарі Гуменюк О.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Житлово-будівельного кооперативу «Спорт №174», ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до Житлово-будівельного кооперативу «Спорт №174», ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування позову зазначивши, що на підставі рішення загальних зборів ЖБК №174 «Спорт» бабуся позивача - ОСОБА_4 стала членом вказаного кооперативу. У відповідності до рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради депутатів трудящихся від 21.12.1972 бабуся позивача ОСОБА_4 отримала ордер на вселення в квартиру АДРЕСА_1.

ОСОБА_4 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5. Від шлюбу вони мали сина - ОСОБА_6.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла.

Головним квартиронаймачем квартири АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_4 став її чоловік ОСОБА_5.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 помер, син ОСОБА_5 та ОСОБА_4

Після його смерті спадкоємцем став його батько ОСОБА_5 та його донька ОСОБА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 помер.

За життя ОСОБА_5, а саме, 28 березня 1998 року склав заповіт, яким все своє майно заповідав позивачу по справі - ОСОБА_1.

Після смерті батька над позивачем, яка на той момент була неповнолітньою, за згодою діда позивача опікувалась мати, вони разом проживали за адресою АДРЕСА_1, тобто позивач фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, однак ІНФОРМАЦІЯ_5 мати позивача померла. Рішенням виконавчого комітету АНД району за №71/5 над неповнолітньою ОСОБА_1 встановлено опіку та закріплено житло, а саме - квартира АДРЕСА_1.

Після смерті матері позивач стала проживати разом з опікуном ОСОБА_8, яка є її бабусею, за адресою АДРЕСА_2. Однак ОСОБА_9 виконуючи покладені на неї функції опікуна, утримувала житло, що належить неповнолітній особі шляхом сплати комунальних послуг, здійснення поточного ремонту та інші послуги.

18 листопада 2016 року позивач звернулася до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Однак позивачу було відмовлено, оскільки на день відкриття спадщини право власності на нерухоме майно не було зареєстровано за позивачем, а також не підтверджено факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на момент його смерті.

У спадкодавця - ОСОБА_5 крім позивача є ще онук - ОСОБА_3, який відмовився від своєї частки у спадковому майні на користь позивача.

Згідно довідки ЖБК №174 «Спорт», ОСОБА_4, повністю внесла свій пайовий внесок та фактично набула права власності на квартиру АДРЕСА_1.

На підставі викладеного, позивач просить суд визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 55,0 кв.м., житловою площею 39,3 кв.м. в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з'явилась, надавши заяву про слухання справи у її відсутність, на задоволенні позову наполягала.

Представник відповідача Житлово-будівельного кооперативу «Спорт №174» в особі голови правління кооперативу Савченко В.Ф. в судове засідання не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала.

В судове засідання відповідач не з'явився, надавши заяву про слухання справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч.3 ст.384 ЦК України у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником.

Дана норма права кореспондується з положеннями ст.19-1 Закону України «Про кооперацію».

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.11 своєї постанови №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» при вирішенні спорів про право власності на жилий будинок, на квартиру в житлово-будівельному або житловому кооперативі, на інші будівлі судам слід виходити з роз'яснень, які дані Пленумом Верховного Суду України у прийнятих ним постановах з цих питань. Крім цього, слід враховувати, що: б) при повному внесені пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, у особи, яка має право на частку в пайових внесках, виникає право власності на відповідну частку квартири, дачі, гаража чи іншої будівлі.

Судом встановлено, що на підставі ордеру №60 від 21.12.1972 ОСОБА_4 була видана квартира АДРЕСА_1 на склад сім'ї, а саме: чоловік - ОСОБА_5 та син - ОСОБА_6. З цього часу вони вселилися та стала проживати в зазначеній квартирі.

За довідкою Житлово-будівельного кооперативу «Спорт №174» вартість кооперативної квартири АДРЕСА_1 сплачена у повному обсязі ОСОБА_4 (а.с.9).

Таким чином, оскільки ОСОБА_4 було сплачено вартість квартири, то вона стала її власником.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1.

Спадкоємцями після її смерті є її чоловік - ОСОБА_5 та син - ОСОБА_6, які фактично прийняли спадщину, однак не оформила своїх спадкових прав.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть. (а.с.12).

Після його смерті спадкоємцями стали його батько ОСОБА_5 та його донька ОСОБА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть. (а.с.13).

За життя ОСОБА_5, а саме 28 березня 1998 року склав заповіт, яким все своє майно заповідав позивачу по справі - ОСОБА_1, яка згодом змінила прізвище на - «ОСОБА_1», що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.7).

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем і посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у ст. ст. 1251-1252 цього Кодексу.

Отже, спадкоємцем після померлого діда ОСОБА_5, відповідно до заповіту від 28.03.1998 є його онука ОСОБА_1.

18 листопада 2016 року позивач звернулася до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

Постановою державного нотаріуса Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 18 листопада 2016 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки на день відкриття спадщини право власності на нерухоме майно не було зареєстровано за позивачем, а також не підтверджено факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на момент його смерті.

У абз. 2 п. 8 своєї постанови від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди.

Отже після смерті ОСОБА_5 квартира АДРЕСА_1 належить спадкоємцеві ОСОБА_1.

Таким чином, позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню, оскільки іншого способу захисту своїх прав позивач не має, а тому слід визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 55,0 кв.м., житловою площею 39,3 кв.м. в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4.

Вирішуючи відповідно до вимог ст.88 ЦПК України питання щодо розподілу судових витрат, суд приходить до висновку судові витрати з відповідачів не стягувати, оскільки вимога про розподіл судових витрат позивачами не заявлялися.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 212, 214, 215, 222, 224-226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Житлово-будівельного кооперативу «Спорт №174», ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом - задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 55,0 кв.м., житловою площею 39,3 кв.м. в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4.

Судові витрати віднести на рахунок позивача.

На рішення може бути подана апеляційна скарга в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Головуючий: