Справа № 682/2672/17
Провадження № 2/682/1014/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2017 року Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі: головуючого судді Зеленської В. І., при секретарі Кондратюк Л.О., з участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідачів - ОСОБА_2, представника третьої особи - ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті м. Славута цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області, Славутської міської ради Хмельницької області про визнання права власності на нерухоме майно - будівлю магазину непродовольчих товарів, третя особа - Відділ державного архітектурно-будівельного контролю виконкому Славутської міської ради Хмельницької області,

в и р і ш и в

Відмовити ОСОБА_4 в задоволенні позову до виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області, Славутської міської ради Хмельницької області про визнання права власності на нерухоме майно - будівлю магазину непродовольчих товарів по вул. Острозькій, 1 в м. Славута Хмельницької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Хмельницької області через Славутський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Зеленська В. І.

Справа № 682/2672/17

Провадження № 2/682/1014/2017

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2017 року Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі: головуючого судді Зеленської В. І., при секретарі Кондратюк Л.О., з участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідачів - ОСОБА_2, представника третьої особи - ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті м. Славута цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області, Славутської міської ради Хмельницької області про визнання права власності на нерухоме майно - будівлю магазину непродовольчих товарів, третя особа - Відділ державного архітектурно-будівельного контролю виконкому Славутської міської ради Хмельницької області,

в с т а н о в и в

22 вересня 2017 р ОСОБА_4 звернувся до Славутського міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області про визнання права власності на нерухоме майно - будівлю магазину непродовольчих товарів по вул. Острозькій, 1 в м. Славута Хмельницької області.

Судом залучено до участі у справі в якості співвідповідача Славутську міську раду Хмельницької області та в якості третьої особи без самостійних вимог - Відділ державного архітектурно-будівельного контролю виконкому Славутської міської ради Хмельницької області.

В ході судового розгляду представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав і пояснив, що 19 березня 2013 р ОСОБА_4 купив 16/100 частин майнового комплексу у м. Славута Хмельницької області по вул. Острозькій, 1, в тому числі будівлю клубу, столової, медпункту. 04 червня 2014 р ОСОБА_4 викупив також земельну ділянку під вказаною будівлею та облаштував виставкові зали для магазину без порушення цілісності будівлі, зміни несучих конструкцій або капітального будівництва. ДАПБП "Татем" провело технічне обстеження означеної будівлі та виготовило Технічний звіт, відповідно до якого технічний стан будівлі, приміщень в цілому у м. Славута по вул. Острозькій, 1, несучих та огороджуючих елементів добрий; будівлю можна використовувати як магазин санітарно-технічних виробів та будівельних матеріалів. Проте, Відділ державного архітектурно-будівельного контролю виконкому Славутської міської ради Хмельницької області відмовив у прийнятті Декларації про готовність об"єкта у м. Славута по вул. Острозькій, 1 до експлуатації. Тому вважає, що відповідно до ч. 3 та ч. 5 ст. 375 ЦК України за позивачем може бути визнане право власності на будівлю магазину непродовольчих товарів у м. Славута по вул. Острозькій, 1.

Представник відповідачів - виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області та Славутської міської ради Хмельницької області ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала, просить відмовити в їх задоволенні, так як позивачем порушено процедуру набуття права власності на нерухоме майно, яке було піддане реконструкції.

Представник третьої особи - Відділу державного архітектурно-будівельного контролю виконкому Славутської міської ради Хмельницької області ОСОБА_3 пояснила, що у 2013 році ОСОБА_4 купив майновий комплекс у м. Славута по вул. Острозькій, 1 , до якого входить приміщення клубу, їдальні та медпункту, і здійснив його реконструкцію та облаштував магазин санітарно-технічних виробів і будівельних матеріалів. При цьому ОСОБА_4 було порушено вимоги ст.ст. 9, 11 Закону України "Про архітектурну діяльність", ст. 36, ст. 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", п. 12 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об"єктів, затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_5 України від 13 квітня 2011 року № 461, в тому числі позивачем не виготовлено проект реконструкції приміщення клубу, їдальні та медпункту; не подано повідомлення чи Декларацію про початок виконання робіт з реконструкції нежитлового приміщення; а також подано Декларацію про готовність об"єкта до експлуатації зразка 2015 р, який на момент подачі був нечинний; не подав Акт на готовність об"єкта до експлуатації, який є підставою для внесення відомостей до електронного реєстру закінчених будівництвом об"єктів і реєстрації прав власності на нерухоме майно. Оскільки позивач не втратив свого права на оформлення права власності на піддане реконструкції нерухоме майно, вважає, що суд не повинен підміняти державні органи для вирішення питання про набуття позивачем права власності на нерухоме майно і просить відмовити в позові.

Заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, дослідивши письмові докази, суд знаходить, що в задоволенні позову слід відмовити з таких підстав.

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 19 березня 2013 року ОСОБА_4 придбав у власність 16/100 частин майнового комплексу в м. Славута Хмельницької області по вул. Острозькій, 1. Вказана частина майнового комплексу складається з: будівлі адмінбудинку з прохідною загальною площею 720,8 кв.м., що становить 6/100 частин майнового комплексу, будівлі клубу, столової, медпункту загальною площею 606,60 кв.м., що становить 6/100 частин майнового комплексу, будівлі складів сировини загальною площею 275,1 кв.м. та 145,8 кв.м., що становить 3/100 та відповідно 1/100 частин майнового комплексу (а.с.7-9).

Право власності ОСОБА_4 на 16/100 майнового комплексу в м. Славута по вул. острозькій, 1 зареєстроване в установленому порядку, на що вказує витяг з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.10-12).

У 2011 році Славутським бюро технічної інвентаризації виготовлено Технічний паспорт на виробничий будинок: будівлю клубу, столової, медпункту по вул. Острозькій, 1 в м. Славута (а.с.13-17).

4 червня 2014 р на підставі договору купівлі-продажу ОСОБА_4 придбав у власність земельну ділянку несільськогосподарського призначення в м. Славута Хмельницької області по вул. Острозькій, 1 загальною площею 0,0900 га (а.с.18-23).

З матеріалів адміністративної справи № 8 від 12 травня 2017 р, заведеної відділом державного архітектурно-будівельного контролю виконкому Славутської міської ради Хмельницької області, вбачається, що відповідно до наказу начальника відділу з питань ДАБК від 20 квітня 2017 р № 8 та направлення для проведення позапланової перевірки від 20 квітня 2017 р № 22 працівниками відділу з питань ДАБК виконкому Славутської міськради проведено позапланову перевірку законності будівництва об"єктів по вул. Острозькій, 1 в м. Славута. Законність позапланової перевірки власником ОСОБА_4 не оскаржувалась.

В ході перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил працівниками відділу з питань ДАБК виконкому Славутської міськради виявлено, що приміщення будівлі клубу, столової, медпункту обладнані торговельними вітринами, виставлена продукція санітарно-технічного та будівельного призначення, здійснюється торговельна діяльність. Зазначена діяльність проводиться у приміщеннях, які за своїм функціональним призначенням не пристосовані для цього. По факту має місце: - зміна функціонального призначення приміщення з порушенням порядку проведення таких робіт, а саме: проведення реконструкції приміщень з метою зміни їх функціонального призначення без розроблення проектної документації, забезпечення здійснення авторського та технічного нагляду, без документів, що дають право на виконання таких робіт та засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об"єктів, що є порушенням ст.ст. 9, 11 Закону України "Про архітектурну діяльність", ч. 1 ст. 36, ч. 1 ст. 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності"; - експлуатація об"єктів, які не були прийняті в експлуатацію як будівлі торговельні, визначені Державним класифікатором будівель і споруд ДК 18-2000, що є порушенням ч. 8 ст. 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", п. 12 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об"єктів, затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_5 України від 13 квітня 2011 року № 461, що стверджується Актом перевірки від 28 квітня 2017 року.

Здійснивши розрахунок категорії складності будівлі магазину по вул. Острозькій, 1 в м. Славута, яка згідно з технічним паспортом та договором купівлі-продажу від 30.01.2014 р рахується як будівля клубу, столової, мкдпункту, спеціалістами відділу ДАБК встановлено, що об"єкт відноситься до класу наслідків СС2 та ІІІ категорії складності.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" Проектування та будівництво обєктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку:

1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних;

2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи;

3) затвердження проектної документації;

4) виконання підготовчих та будівельних робіт;

5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів;

6) реєстрація права власності на обєкт містобудування.

Відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до обєктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками, здійснюється на підставі акта готовності обєкта до експлуатації шляхом видачі органами державного архітектурно-будівельного контролю сертифіката у порядку, визначеному Кабінетом ОСОБА_5 України.

А отже, зміна цільового призначення будівлі без здійснення її реконструкції та виготовлення технічної документації не допускається.

Тому відділом ДБАК складено протокол про адмінправопорушення від 28.04.2017 р про вчинення ОСОБА_6 адмінправопорушення, передбаченого ст. 96 КУпАП та винесено Припис про усунення виявлених порушень. Постановою № 8 по спрві про адміністративне правопорушення від 12.05.2017 р ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого чч. 8, 13, 16, 17 ст. 96 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн. 15.05.2017 р ОСОБА_4 сплатив визначену суму штрафу, а отже визнав факт порушення ним законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Згідно зі ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

Відповідно до п. 12 ПОРЯДКУ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_5 України від 25 грудня 2015 р. № 1127 (в редакції постанови Кабінету ОСОБА_5 України від 23 серпня 2016 р. № 553), під час розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор обовязково використовує відомості Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, які є архівною складовою частиною Державного реєстру прав, а також відомості з інших інформаційних систем, доступ до яких передбачено відповідно до законодавства, у тому числі відомості з Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів (далі - Єдиний реєстр документів). П. 18 - За результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації. П. 19 - Державний реєстратор за результатом прийнятого рішення щодо державної реєстрації прав відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права та їх обтяження, про обєкти та субєктів цих прав.

Таким чином судом встановлено законний порядок набуття права власності на нерухоме майно, в тому числі у разі його реконструкції.

Позивач в позовній заяві та Представник позивача в судовому засіданні вказує на те, що ОСОБА_4 здійснив самочинне будівництво (реконструкцію) нежитлової будівлі, а тому відповідно до ст. 376 ЦК України суд може визнати за ним право власності на це майно.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2012 № 6 "Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)" при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Під належним дозволом слід розуміти передбачений Законом України № 3038-VI дозвільний документ (статті 35 - 37), що дає право виконувати підготовчі та будівельні роботи саме того об'єкту і на тій земельній ділянці, яка передана з цією метою певній особі.

Відповідно до п. 9 вказаної постанови при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що відповідно до статті 26 Закону № 2780-XII "Про основи містобудування" спори з питань містобудування вирішуються радами, інспекціями державного будівельного архітектурного контролю у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства.

За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК, частина перша статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК). У зв'язку із цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.

Враховуючи наведене, при вирішенні питання про відкриття провадження у справі за позовом про визнання права власності на самочинно збудовані об'єкти суд має звертати увагу чи зазначено у позовній заяві відповідно до вимог статті 119 ЦПК обставини щодо звернення позивача до інспекції державного будівельного архітектурного контролю про прийняття об'єкта до експлуатації та посилання на докази щодо зазначених обставин.

Якщо позивач не звертався до компетентного державного органу із заявою про прийняття об'єкта до експлуатації, суд вирішує спір по суті з урахуванням наведених обставин та вимог закону.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожен, чиї права і свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Обєднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Стаття 13 Конвенції вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобовязань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, «ефективний засіб правого захисту» в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Як вбачається з положень Рекомендації Комітету ОСОБА_5 Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом ОСОБА_5 11.03.1980 р., під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого субєкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 р. № 1380/5, дискреційні повноваження сукупність прав та обовязків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативноправовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 1 травня 2013 року у справі №21-87а13, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов"язковою для застосування.

На підставі викладеного суд знаходить, що позивачем не дотримано встановленого законом порядку набуття права власності на нерухоме майно; відсутнє звернення позивача до відділу державного будівельного архітектурного контролю про прийняття об'єкта до експлуатації, а отже між сторонами відсутній спір про право, що підлягає захисту в судовому порядку. Тому позовні вимоги безпідставні, необгрунтовані і задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в

Відмовити ОСОБА_4 в задоволенні позову до виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області, Славутської міської ради Хмельницької області про визнання права власності на нерухоме майно - будівлю магазину непродовольчих товарів по вул. Острозькій, 1 в м. Славута Хмельницької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Хмельницької області через Славутський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Зеленська В. І.