Справа № 195/969/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

15.11.2017 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді -Скрипченка Д.М., за участю секретаря - Левкович Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду сел. Томаківка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та стягнення грошової компенсації; зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна набутого за період шлюбу виділивши у особисту власність відповідачу: садибу, що складається з житлового будинку з надвірними будівлями: А - житловий будинок цегловий з житловою площею 32,4 кв.м., загальною площею 79,0 кв.м.; В - літня кухня глинобитна обкладена цеглою; В - погріб цегловий; Г - гараж, глинобитний обкладений цеглою; Д - вбиральня дощата; Е - вбиральня дощата; Є - літній душ дощатий; споруди, а також земельна ділянка, загальною площею 0,250 га, призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер 24 та земельна ділянка площею 0,0074 га, для ведення особистого селянського господарства (із них рілля 74 кв.м.), кадастровий номер 25, розташованих по вул. Центральна 321, с. Преображенка Томаківського району Дніпропетровської області та стягнути на її користь з відповідача компенсацію вартості майна в сумі 153627 гривень.

Позов обґрунтовує тим, що з 14.07.1990 року по 09.03.2017 року вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі.

Від шлюбу мають синів - Анатолія, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

За час проживання у шлюбі вона з відповідачем, окрім предметів домашнього вжитку, набули у спільну сумісну власність садибу, що складається з вказаного вище майна, право власності на яке зареєстровано за відповідачем на підставі договору купівлі-продажу садиби від 27.02.2008 року, посвідченого нотаріусом Томаківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області.

Також на ім'я відповідача були видані державні акти на право власності на земельну ділянку: серія ЯЕ №977194 від 18.09.2008 року на земельну ділянку площею 0,250 га, кадастровий номер 24 та серія ЯЕ №977193 від 18.09.2008 року на земельну ділянку площею 0,250 га, кадастровий номер 25.

Звіт про оцінку від 07.06.2017 року підтверджує, що ринкова вартість садиби складає 307254 гривень.

Досягти домовленості з відповідачем про розподіл спільного майна вони не досягли.

Відповідач своєю поведінкою створює їй перешкоди у користуванні житловим будинком та земельними ділянками, а спільне проживання в будинку між ними не можливе.

ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_1 з зустрічним позовом про визнання за ним права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, земельну ділянку, кадастровий номер 0-02-001-0296 площею 0,250 га., земельну ділянку кадастровий номер -02-001-0297 площею 0,0074 га, по вул. Центральній 312, с. Преображенка, Томаківського району Дніпропетровської області та стягнути на його користь з відповідачки половину вартості майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності.

Свій позов він обґрунтував тим, що вони перебували у шлюбі з 14.07.1990 року по 09.03.2017 року.

27.02.2008 року він та ОСОБА_3 уклали договір купівлі-продажу садиби, реєстровий номер 421, за умовами якого він придбав у останнього житловий будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку кадастровий номер 0-02-001-0296 площею 0,250 га. та земельну ділянку кадастровий номер -02-001-0297 площею 0,0074 га., за вказаною вище адресою.

Вказане майно було придбане виключно за кошти його батьків, ОСОБА_2 та ОСОБА_4, які вони позичали у ОСОБА_5, про що була складена відповідна письмова розписка.

Звіт про незалежну оцінку від 12.07.2017 року свідчить, що ринкова вартість садиби складає 110363 гривень.

Також за час проживання у шлюбі ними було придбано майно: автомобіль марки ВАЗ 2101 вартістю 26100 гривень, шафа вартістю 600 гривень, ліжко двоспальне вартістю 2500 гривень, диван вартістю 7000 гривень, два крісла вартістю 3000 гривень, меблева стінка вартістю 1800 гривень, люстра вартістю 800 гривень, килим вартістю 1200 гривень, стіл комп'ютерний вартістю 1200 гривень, два ліжка вартістю 1200 гривень, комод вартістю 1400 гривень, диван вартістю 1000 гривень, крісло вартістю 400 гривень, трюмо вартістю 1000 гривень, стіл - книжка, вартістю 800 гривень, журнальний стіл вартістю 800 гривень, тумба під телевізор вартістю 500 гривень, телевізор вартістю 1800 гривень, люстра вартістю 600 гривень, килим вартістю 1200 гривень, стільці кількістю п'ять штук по 300 гривень за 1 один, загальною вартістю 1500 гривень, гарнітур у прихожу вартістю 2000 гривень, кухонний гарнітур вартістю 5000 гривень, мийка вартістю 600 гривень, холодильник вартістю 7000 гривень, пральна машина вартістю 5000 гривень, набір пластикових меблів: стіл та чотири стільця вартістю 1500 гривень, водонасосна станція вартістю 1500 гривень, велосипед вартістю 1500 гривень, а всього на загальну суму 80500 гривень, яке на теперішній час знаходиться у володінні ОСОБА_1, а тому він вважає необхідним стягнути з неї на свою користь половину вартості в сумі 40250 гривень.

В судовому засіданні позивачка та її представник, що діє на підставі угоди про надання правових послуг від 15.08.2017 року підтримали первісний позов повністю та заперечували проти зустрічного позову посилаючись на те, що згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. За час проживання сторін у шлюбі був придбаний в с. Преображенка житловий будинок та земельні ділянки. Після розірвання шлюбу позивачка стала проживати окремо. Згоди щодо розподілу спільно набуто за час шлюбу майна сторонами не досягнуто. Виходячи з тих обставин, що відповідач проживає у спільному житловому будинку, будинок оформлений на його ім'я за взаємною згодою, просять розподілити спільне майно шляхом виділення у власність відповідачу будинок та земельні ділянки по вул. Центральній 312, в с. Преображенка Томаківського району Дніпропетровської області з відшкодуванням відповідачу половини їх вартості 153627 гривень.

Відповідач та його представник, що діє на підставі довіреності від 30.06.2017 року, в судовому засіданні зустрічний позов підтримали повністю та заперечували проти первісного позову посилаючись на те, що як було доведено у судовому засіданні позивач ОСОБА_1 у придбанні житлового будинку ніякої участі не приймала. Не приймала участі позивачка і в ремонті даної садиби, тому стверджувати, що вона має право на 1/2 частину майна є помилковим. Як показали свідки будинок був придбаний за кошти батьків відповідача, які вони позичали у ОСОБА_5 Розписка підтверджує, що грошові кошти на придбання будинку були позичені у ОСОБА_5 саме ОСОБА_2, батьком відповідача.

Свідок ОСОБА_6 показала в судовому засіданні, що вона спілкувалася з сім'єю Павленко не менше десяти років, підтримували дружні стосунки приблизно з 2003 року. Зараз вона спілкується з ОСОБА_1, мають дружні стосунки, вони з нею колеги, так як працюють разом. З ОСОБА_2 не спілкується взагалі. На час їхнього знайомства сім'я Павленко проживала ІНФОРМАЦІЯ_3 в будинку батьків ОСОБА_1 Будинок по вул. Центральній 312, в с. Преображенка Томаківського району вони придбали приблизно дев'ять років назад, а після того продали будинок в с. Барківське Томаківського району. Подробиць вона не знає, але розуміє, що будинок був придбаний за сімейні кошти. Про те, що кошти на купівлю будинку в с. Преображенка надавали батьки ОСОБА_2, вона не чула ні від кого. Сторони придбавали за спільні кошти, коли вже проживали у будинку в с. Преображенка, пральну машину, вішалку для одягу, диван, однак достовірною інформацією вона не володіє.

Свідок ОСОБА_7 показала, що проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4. Сторони знає давно, товаришували з ними. З ОСОБА_1 проживали в одному селі, а з ОСОБА_2 ходили в один клас. До того моменту, як сторони придбали будинок по вул. Центральній 312, в с. Преображенка Томаківського району Дніпропетровської області, вони проживали в будинку батьків ОСОБА_1 шістнадцять років. Вважає, що сторони за 26 років спільного проживання могли назбирати кошти щоб придбати собі житловий будинок, так як вони тримали домашнє господарство, займалися торгівлею. Невідомо їй, щоб кошти на житловий будинок, надавали батьки відповідача.

Свідок ОСОБА_4 показала, що являється матір'ю ОСОБА_2, відповідача по справі. Стверджує, що житловий будинок по вул. Центральній 312, с. Преображенка Томаківського району Дніпропетровської області був придбаний за спільні кошти, її та її чоловіка, ОСОБА_2. Половина майна, що було придбано у будинок також купували вона та її чоловік. Кошти на купівлю будинку для свого сина ОСОБА_2 вони позичали у ОСОБА_5 в сумі 25000 гривень. ОСОБА_1 участі не приймала у купівлі будинку. Кошти за будинок були передані продавцю до того, як оформили у нотаріальному порядку договір купівлі-продажу.

Свідок ОСОБА_3 показала, що знає ОСОБА_2 ОСОБА_1 бачила один раз. У 2007 році, коли в неї помер батько, а по заповіту вона була спадкоємцем, до неї звернувся ОСОБА_2, батько відповідача, з пропозицією продати житловий будинок для свого сина. Домовилися продати будинок за 5500 доларів США, 27500 гривень по курсу. Спочатку їй відділи завдаток, а потім у квітні 2007 року відділи їй іншу суму 24000 гривень. Коли укладали договір купівлі-продажу у лютому 2008 року ОСОБА_2 знаходячись у нотаріуса віддав їй решту суми 2500 гривень. Завдаток та основну суму коштів за будинок їй віддавав ОСОБА_2, батько відповідача. Про участь ОСОБА_1 в купівлі будинку їй не відомо.

Свідок ОСОБА_2 показав, що доводиться батьком ОСОБА_2, відповідача по праві. Навесні 2007 року він звернувся до ОСОБА_5 з проханням допомогти придбати будинок його сину, ОСОБА_2, на що той дав згоду. Він позичив у ОСОБА_5 кошти, про що надав відповідну розписку. Позичені кошти він віддав ОСОБА_8 за житловий будинок своєму сину ОСОБА_2 ОСОБА_1 ніякої участі в купівлі житлового будинку не приймала. Будинок знаходився в належному стані. Їхніми зусиллями будинок був переобладнаний.

Свідок ОСОБА_2 показав, що доводиться сином сторін. Житловий будинок по вул. Центральна, 312, в с. Преображенка Томаківського району Дніпропетровської області був придбаний за спільні кошти його батьків, виручені від продажу житлового будинку в с. Баркове Томаківського району, який належав його матері, від реалізації домашнього господарства. Був один сімейний бюджет і будинок придбаний за ці кошти. Коли почалися між його батьками сімейні сварки, його баба та дід почали заявляти, що візьмуть відповідні довідки у нотаріуса для підтвердження того, що кошти на купівлю будинку позичали саме вони. Будинок був придбаний його батьками у 2008 році коли йому було 14 років. В с. Барківське житловий будинок його батьки продали за 15000 гривень у 2007 році.

Свідок ОСОБА_9 показала, що сторони знає дуже добре. ОСОБА_1 доводилася племінницею її покійного чоловіка. Одного разу, коли вона була в гостях у сторін в с. Баркове Томаківського району, ОСОБА_2 їй повідомив, що йому його батько придбав будинок, що також підтвердила і ОСОБА_1 За тих обставин, що у придбаному в с. Преображенка житловому будинку необхідно ще проводити роботи по облаштуванню, вона погодилася деякий час проживати у ньому. Батько відповідача, ОСОБА_2, говорив їй, що кошти на будинок вони позичали. ОСОБА_1 участі у придбанні будинку вона не приймала.

Свідок ОСОБА_5 показав суду, що ОСОБА_2, батька відповідача, знає дуже добре, працювали раніше разом, і по цей день підтримують дружні стосунки. У 2007 році ОСОБА_2 звернувся до нього з проханням допомогти, позичити кошти, для купівлі житлового будинку своєму сину. Він позичив йому кошти в сумі 25000 гривень, на що той надав письмову розписку. Кошти особисто він віддавав ОСОБА_2, батькові відповідача. Позичені кошти ОСОБА_2 повернув йому вчасно, а він у свою чергу повернув письмову розписку. Чи були потрачені кошти на придбання житлового будинку, йому невідомо?

Перевіривши матеріали справи, заслухавши сторони, свідків, суд дійшов наступного висновку.

Доведено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі в період з 14.07.1990 року по 09.02.2017 року.

До матеріалів справи додано договір купівлі-продажу садиби укладений 27.02.2007 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 предметом якого були житловий будинок з надвірними будівлями загальною площею 79,0 кв.м., Б - літня кухня глинобитна обкладена цеглою, В - погріб цегловий, Г - гараж глинобитний обкладений цеглою, Д - вбиральня дощата, Е - вбиральня дощата, Є - літній душ дощатий, споруди; земельну ділянку загальною площею 0,250 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку та земельну ділянку площею 0,0074 га. для ведення особистого селянського господарства, що розташоване по вул. Леніна 312, с. Преображенка Томаківського району Дніпропетровської області.

На вказане майно видано витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №18380784 від 04.04.2008 року, державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ №977194 від 18.09.2008 року та державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №977194 від 18.09.2008 року.

Позивач ОСОБА_1 посилаючись на те, що вказане майно набуто у період шлюбу з відповідачем, ОСОБА_2, відноситься до спільної сумісної власності подружжя, просить суд стягнути з нього на її користь половину вартості такого майна в сумі 153627 гривень від загальної вартості майна в сумі 307254 гривень, оціненого відповідно до звіту про оцінку ПП "ОСОБА_10Ю" станом на 07.06.2017 року, залишивши у подальшому у приватній власності відповідача спірне майно.

Відповідач у свою чергу просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, земельну ділянку площею 0,250 га. та земельну ділянку 0,0074 га. по вул. Центральній, 312, с. Преображенка Томаківського району Дніпропетровської області мотивуючи тим, що дане майно було придбано за кошти його батьків ОСОБА_4 та ОСОБА_2, а також компенсувати йому вартість заявленого ним рухомого майна: автомобіль, телевізор, холодильник, водонасосна станція, велосипед. пральна машина, меблі та інше. На підтвердження своїх доводів надав звіт про незалежну оцінку проведеного ТОВ "Укрспецекспертиза" згідно якого житловий будинок з будівлями та спорудами, земельні ділянки оцінені в сумі 110363 гривень.

Згідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Слідуючи приписам ч. 3 ст. 370 ЦК України поділ майна, яке є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

За змістом ч. 2 ст. 364 ЦК України якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Суд вважає необхідним відмовити сторонам у задоволенні їхніх позовних вимог виходячи з того, що надані ними звіти про оцінку спірного майна мають істотну різницю його вартості. В судовому засіданні сторони відмовилися провести судову експертизу для встановлення дійсної його вартості. Отже, оглянуті судом докази не дають підстав для вирішення спору по суті заявлених вимог.

Не надано відповідачем доказів, які б підтверджували наявність у сторін рухомого майна та його вартості, для прийняття відповідного рішення в частині компенсації його вартості в сумі 40250 гривень.

Суд не приймає до уваги показання допитаних в судовому засіданні свідків, оскільки вони не дають підстав для вирішення спору по суті, з причини неузгодженості ціни спірного майна.

Керуючись ст. ст. 5, 10, 11, 15, 60, 209, 212, 213, ч. 3 ст. 209 ЦПК України, ст. ст. 60, 69, 70, 71 СК України, ст. 316, 358, 364, 368, 370, 372 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та стягнення грошової компенсації - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Томаківський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_11