Справа № 534/385/16-ц
№ 6/534/6/17
У Х В А Л А

31 липня 2017 року Комсомольський міський суд Полтавської області
в складі: головуючого судді при секретарі ОСОБА_1 ОСОБА_2
з участю: боржника ОСОБА_3
стягувачаОСОБА_4
представника стягувачаОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Горішні Плавні заяву ОСОБА_3 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, та стягнення на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом,

в с т а н о в и в :

В лютому 2017 року ОСОБА_6 звернувся до суду із зазначеною заявою, в якій прохає постановити судове рішення про визнання виконавчого листа, виданого по справі №534/385/16-ц, провадження №2/534/338/16 на підставі заочного рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 26 квітня 2016 року таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на його користь кошти, безпідставно одержане стягувачем за цим виконавчим листом (а.с.131).

В квітні 2017 року ОСОБА_3 уточнив свої вимоги та прохав стягнути на його користь кошти, безпідставно одержані стягувачем у період з жовтня 2016 року по березень 2017 року за виконавчим листом №2/534/674/16, виданим на підставі заочного рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 26 квітня 2016 року, яким було задоволено позов ОСОБА_4 та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку.

В судовому засіданні ОСОБА_3, наполягаючи на задоволенні своїх вимог, пояснив, що після скасування заочного рішення від 26 квітня 2016 року та відмови судом у задоволенні вимог ОСОБА_8 про стягнення аліментів, відповідний виконавчий лист відізвано не було і тому аліменти за виконавчим листом, який втратив чинність, продовжують стягуватися з його заробітку.

ОСОБА_4 проти задоволення вимог боржника заперечувала та пояснила, що нею було звернуто до виконання виконавчий лист про стягнення аліментів, виданий на підставі заочного рішення суду від 26 квітня 2016 року.

Після скасування зазначеного заочного рішення та після того як суд відмовив у задоволенні її вимог, ОСОБА_4 продовжила отримувати на свій банківський рахунок від ОСОБА_3 аліменти на утримання сила ОСОБА_7 в розмірі 1/4 частини заробітку. ОСОБА_4 заявила в судовому засіданні, що вона не погодилася із рішенням суду, яким їй було відмовлено в задоволенні її позову про стягнення аліментів, тому не повідомила державному виконавцю про те, що вже не має правових підстав отримувати зазначені аліменти. Отриманий ОСОБА_9 виконавчий лист про стягнення аліментів на його користь останнім до виконання не предявлявся.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено, що ухвалою суду про перегляд заочного рішення від 20 липня 2016 року скасовано заочне рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 26 квітня 2016 року, яким задоволено позов ОСОБА_4 та стягнуто з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (а.с.30,50).

Після скасування зазначеного заочного рішення, ухвалою суду від 21 вересня 2016 року у відповідності із поданою заявою до участі у справі в якості третьої особи з самостійними вимогами залучено ОСОБА_7 (а.с.75,123).

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 21 вересня 2016 року (а.с.125) в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено, а позовні вимоги ОСОБА_7 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 аліменти на його утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку щомісячно. Стягнення проводиться з 21 вересня 2016 року до закінчення дитиною навчання, тобто до 30 червня 2019 року. Раніше виданий виконавчий лист відізвано. Згадане рішення суду від 21 вересня 2016 року не оскаржувалося та набуло чинності 04 жовтня 2016 року.

Згідно повідомлення Горішньоплавнівського міського відділу ДВС №51178016/4 від 31.07.2017 року на примусовому виконанні у відділ ДВС перебуває виконавчий лист №2/534/338/16 (№534/385/16), виданий 26 квітня 2016 року Комсомольським міським судом про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини заробітку на утримання сина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року №606-ХІV, в редакції, що діяла на час виникнення правовідносин, та яка кореспондується із п.5 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року, що набрав чинності 30.11.2016 року, виконавче провадження підлягає закриттю у разі, зокрема, скасування рішення суду, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа, таким що не підлягає виконанню.

Згідно із ч.2 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року №606-ХІV, сторони виконавчого провадження зобовязані протягом трьох робочих днів письмово повідомити державного виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обовязкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Отже, після скасування заочного рішення сторони у справі, не тільки мали можливість, а й були зобовязані повідомити орган виконавчої служби про даний факт. Адже скасування рішення суду має наслідком припинення всіх присуджених стягнень.

Частиною сьомої згаданої статті визначено, що особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України, суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Частиною четвертої згаданої статті передбачено, що суд ухвалою вносить виправлення до виконавчого листа, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким виконавчим листом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що зазначений виконавчий лист, має бути визнаний таким, що не підлягаю виконанню, починаючи з 20 липня 2016 року, тобто з часу скасування судового рішення, на підставі якого його було видано.

Відповідно до довідки ДВС про сплачені аліменти №51178016/4 від 31.07.2017 року та довідки про доходи, виданої ПрАТ «Полтавський ГЗК», з ОСОБА_3, за виконавчим листом, виданим на підставі рішення суду від 16 квітня 2016 року, стягнуто за 21-30 вересня 2016 року аліменти в розмірі 456,15 грн.; за період з жовтеня 2016 року по травень 2017 року 15310,08 грн., а всього на загальну суму 15766,23 грн.

З огляду на викладене, суд вважає, що вимоги ОСОБА_3 в частині стягнення на його користь безпідставно одержаних коштів стягувачем за цим виконавчим листом теж підлягаю задоволенню, так як після скасування рішення суду від 16 квітня 2016 року та відмови в задоволенні її вимог про стягнення аліментів, ОСОБА_4, діючи недобросовісно, безпідставно отримувала кошти у вигляді аліментів.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_3 прохав стягнути на його користь безпідставно отримані стягуванем кошти за період починаючи з 21 вересня 2016 року.

Розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню 15766,23 грн. безпідставно отриманих коштів.

Твердження ОСОБА_4 про те, що отримані нею аліменти передавалися її сину ОСОБА_7 на виконання рішення суду від 21 вересня 2016 року, правового значення не мають.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року №606-ХІV, в редакції, що діяла на час виникнення правовідносин, та яка кореспондується із п.1 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року, державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зокрема, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Під час судового розгляду справи ОСОБА_4 підтвердила ту обставину, що ОСОБА_7 отримав в суді виконавчий лист, виданий на підставі рішення суду від 21 вересня 2016 року, що підтверджується його копією, приєднаною до заяви ОСОБА_4 від 20 липня 2017 року, проте у встановленому законом порядку ОСОБА_7 не звернув його до виконання.

На підставі викладеного та керуючись ст.369 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_3 задовольнити.

Виконавчий лист, виданий на підставі рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 16 квітня 2016 року по справі №534/385/165-ц, провадження №2/534/338/18 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання сина ОСОБА_7 визнати таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 безпідставно одержані за виконавчим листом грошові кошти в розмірі 15766,23 грн.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області через Комсомольський міський суд. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її проголошення. В разі постановлення ухвали без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.В. Крикливий