Справа № 610/2922/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2017 року Балаклійський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Носова Г.С.,

секретаря судового засідання Виноградської О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балаклія цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 посилається на те, що 07.06.2016 року помер чоловік позивача ОСОБА_3 Вона зареєстрована з відповідачем за однією адресою. Влітку 2015 року вона з чоловіком дали сину 8000 доларів США в борг, які він категорично відмовляється повернути. Позивач є пенсіонером за віком, є непрацездатною, пенсію отримує у розмірі 1522,97 грн. Відповідач працездатний, працює підприємцем, має достатньо високий дохід, син відповідача повнолітній. Позивач має поганий стан здоровя, неодноразово зверталась до відповідача за матеріальною допомогою та допомогою по дому, однак він не бажає добровільно надавати допомогу матері.

Позивач надала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила суд позов задовольнити та розглядати справу за її відсутності.

Відповідач в судове засідання не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи у

його відсутність, також у вказаній заяві вказав, що проти задоволення позовних вимог заперечує повністю.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є матірю ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ВЛ № 485267, виданим повторно 18.05.2017 року.

ОСОБА_1 є пенсіонером за віком, отримує пенсію в розмірі 1522,97 грн., що підтверджується розпорядженням 130966 від 19.05.2017 року Зміївського обєднаного УПФУ Харківської області.

Чоловік позивача ОСОБА_3 помер 07.06.2016 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть ОСОБА_4 І-ВЛ № 548468.

Згідно зі ст. 51 Конституції України, повнолітні діти зобов'язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Відповідно до ч.1, 3 статті 172 СК України, повнолітні дочка, син зобов'язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов'язаних із наданням такого піклування.

Статтею 202 СК України передбачено, що повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Відповідно до пункту 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги.

Матеріали справи свідчать, що позивач ОСОБА_1 в розумінні ч.3 ст.75 СК України, є непрацездатною, оскільки є пенсіонером, отримує незначну пенсію, якої недостатньо для забезпечення її життєвих потреб, та потребує матеріальної допомоги.

Відповідно до статті 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Як зазначено в позові, відповідач аліментних зобов'язань не має, працює та має регулярний дохід.

Із заяви від 16.11.2017 року, наданої відповідачем ОСОБА_2 вбачається наступне. Відповідач не згоден з позовними вимогами позивача. Зазначив, що у матері він не один, ще є рідна сестра і має таку ж спадщину як і він. За комунальні послуги мати не платить, оскільки у неї субсидія. Мати, хоча і літня жінка, проте має хороший стан здоровя, додому лікарів не викликали, в лікарні не лежала. Пенсію насправді вона отримує у розмірі 1652 грн. Після смерті батька відповідач намагався допомагати матері чим міг, давав гроші, купував продукти харчування. Батька поховав за свої кошти. Всі гроші, що залишив батько позивач віддала сестрі відповідача. Також вказав, що у нього є сімя, син студент, а дружина тимчасово не працює. Заробіток у відповідача не стабільний, а сезонний.

Враховуючи матеріальний стан відповідача, наявність доньки у позивача, надані заперечення, суд приходить до висновку, що позов є законним та підлягає частковому задоволенню у розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з моменту подачі позову до суду, тобто з 30.10.2017 року, довічно.

При цьому суд відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України роз'яснює відповідачеві його відповідальність за прострочення сплати аліментів, передбачену ст. 196 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в дохід держави в сумі 640 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 169, 174, 209, 212-215, 218, 367 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти на її утримання у розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з моменту подачі позову до суду, тобто з 30.10.2017 року, довічно.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, судовий збір на користь держави у сумі 640 (шістсот сорок) грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області через Балаклійський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з моменту отримання його копії.

Суддя: