АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1680/17Головуючий по 1 інстанції
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 23 червня 2017 року у справі за заявою ОСОБА_7, зацікавлені особи: ОСОБА_8, Звенигородський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану про встановлення факту реєстрації шлюбу,

в с т а н о в и л а :

20 березня 2017 р. ОСОБА_7 звернулася до суду із заявою, про встановлення факту реєстрації шлюбу.

В обґрунтування викладених в заяві вимог зазначила, що 09 листопада 1996 р. було укладено шлюб між нею та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1, від цього шлюбу сторони мають двох дітей: повнолітню доньку ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, та неповнолітнього сина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 13 жовтня 2017 р. шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 розірвано

При зверненні до суду та розгляді справи судом заявниця не звернула увагу на те, що в свідоцтві про укладення шлюбу дата народження ОСОБА_8 не відповідає дійсності, яка вказана «21 вересня 1974 р.».

Крім того, заявниця зверталася до суду із позовом про стягнення аліментів з ОСОБА_8 на свою користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_10 В рішенні Звенигородського районного суду Черкаської області від 05 жовтня 2016 р., справа № 694/1189/16 та у виконавчому листі, який виданий на підставі цього рішення, вказано також неправильну дату народження ОСОБА_8, а саме: «21 вересня 1974 р.» замість «20 вересня 1974 р.», внаслідок чого виконавчий лист в даний час заявниці повернуто без виконання.

З метою виправлення помилки у даті народження ОСОБА_8 у актовому записі про шлюб № 4 від 09 листопада 1996 р., складений виконавчим комітетом Кобиляцької сільської ради на ОСОБА_8 та ОСОБА_11, вона звернулася до Звенигородського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану із заявою про внесення виправлення в даті народження ОСОБА_8 при реєстрації шлюбу.

В свою чергу14 березня 2017 р. Звенигородським РВ ДРАЦ заявниці було відмовлено у внесенні змін в записі про реєстрацію шлюбу та рекомендовано звернутися до суду. При цьому роз'яснено, що всі дані, що стосуються її в записі вказані правильно. Допущена помилка в записі ОСОБА_8, але для внесення змін даних, що стосуються безпосередньо його, то необхідно йому звернутися із заявою, але на пропозицію відділу РАЦСу у телефонній розмові, він категорично відмовився.

В актовому записі про батьків дитини дата народження батьків відсутня, а батьком дитини визначається особа, з яким вона перебувала в шлюбі, тобто з ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4. На пропозиції звернутися до РАЦСу та внести зміни в запис про дату народження, ОСОБА_8 категорично відмовляється, а без його заяви внести зміни неможливо.

Спору про право немає, а встановлення факту реєстрації шлюбу саме з ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, а не з ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, необхідно для подальшого вирішення питання про розірвання шлюбу саме з цією особою та стягнення з нього аліментів.

Враховуючи викладене ОСОБА_7 просила встановити факт реєстрації шлюбу між ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, що мав місце 09 листопада 1996 р., який зареєстрований в книзі запису про реєстрацію шлюбу за № 4 виконавчим комітетом Кобиляцької сільської ради Звенигородського району, Черкаської області.

3обовязати Звенигородський РВ ДРАЦ внести зміни в актовий запис про шлюб № 4 від 09 листопада 1996 р., складений виконавчим комітетом Кобиляцької сільської ради, Звенигородського району, Черкаської області, шляхом виправлення дати народження «нареченого» ОСОБА_8, де замість невірного запису дати народження «21 вересня 1974 р.» виправити на вірну дату народження «20 вересня 1974 р.».

Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 23 червня 2017 р. заяву ОСОБА_7 задоволено.

Встановлено факт реєстрації ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, що мав місце 09 листопада 1996 р., який зареєстрований в книзі запису про реєстрацію шлюбу за № 4 виконавчим комітетом Кобиляцької сільської ради Звенигородського району, Черкаської області.

3обовязано Звенигородський РВ ДРАЦ внести зміни в актовий запис про шлюб № 4 від 09 листопада 1996 р., складений виконавчим комітетом Кобиляцької сільської ради, Звенигородського району, Черкаської області, шляхом виправлення дати народження «нареченого» ОСОБА_8, де замість невірного запису дати народження «21 вересня 1974 р.» виправити на вірну дату народження «20 вересня 1974 р.».

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 понесених останньою судових витрат в розмірі 320 грн. судового збору та 400 грн. витрат за юридичну допомогу.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_8 оскаржив його в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги в якій посилаючись на порушення норм права просив його скасувати. При цьому зазначив, що не вбачає необхідності у застосуванні окремого провадження з точки зору доцільності в інтересах заявниці, а також на його погляд, взагалі відсутні правові підстави його застосування як способу захисту прав.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників заявника ОСОБА_7 та зацікавленої особи ОСОБА_8, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає до відхилення.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи заявлені вимоги та встановлюючи факт про який просила ОСОБА_7 суд виходив з того, що даний факт має юридичне значення для заявника, оскільки виникла необхідність його встановлення.

Розглядаючи заяву, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані заявником докази, правильно визначив причину неможливості відновлення саме заявником допущеної при реєстрації шлюбу помилки.

Разом з тим судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права в частині стягнення судових витрат з зацікавлені особи ОСОБА_8 на користь заявника, що у відповідності до ст. 309 ЦПК України є підставою для зміни рішення в цій частині.

Статтею 256 ЦПК України регламентовано право суду встановлювати факти, що мають юридичне значення. Разом із тим, це можливо за наявності певних умов, а саме: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення; 2) встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

За приписами ст. 258 ЦПК України у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, обов'язково повинно бути зазначено, зокрема, який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання документів, що посвідчують цей факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені у заяві обставини.

З огляду на викладене, глава 6 ЦПК України визначає можливість встановлення факту, що має юридичне значення, лише у разі, якщо обставини, викладені у заяві дійсно мали місце, однак документи, які посвідчують цей факт, втрачені і не можуть бути відновлені, або закон не визначено іншого порядку встановлення факту.

Як вбачається з заяви ОСОБА_7 просить встановити факт реєстрації шлюбу між нею та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, що мав місце 09 листопада 1996 р., який зареєстрований в книзі запису про реєстрацію шлюбу за № 4 виконавчим комітетом Кобиляцької сільської ради Звенигородського району, Черкаської області та зобовязати Звенигородський РВ ДРАЦ внести зміни в актовий запис про шлюб № 4 від 09 листопада 1996 р., складений виконавчим комітетом Кобиляцької сільської ради, Звенигородського району, Черкаської області, шляхом виправлення дати народження «нареченого» ОСОБА_8, з «21 вересня 1974 р.» на «20 вересня 1974 р.».

За наслідками розгляду заяви ОСОБА_7, судом встановлено, що згідно до свідоцтва про укладання шлюбу І-СР № 278584, 09 листопада 1996 р. був укладений шлюб між ОСОБА_11 та ОСОБА_8, по тексту ІНФОРМАЦІЯ_4. (а.с. 12)

Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 05 жовтня 2016 р. стягнуто з ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_7, аліменти в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу), але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду 31 серпня 2016 р. і до повноліття дитини.

На підставі приведеного рішення суду було видано виконавчий лист та направлено на виконання, проте його було повернуто заявниці без належного виконання.(а.с. 9)

Водночас, згідно паспорта громадянина України НС 607633 ОСОБА_8 народився 20 вересня 1974 р., а не як зазначено свідоцтві про укладання шлюбу та відповідно рішенні суду 21 вересня 1974 р. (а.с.7)

У відповідності до довідки виданої виконавчим комітетом Кобиляцької сільської ради Звенигородського району Черкаської області № 67 від 06 березня 2017 року, згідно погосподарської книги та паспорта ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_8 проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_9. (а.с.11)

Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 13 жовтня 2016 року шлюб між подружжям ОСОБА_7 та ОСОБА_8 розірвано. (а.с.10)

Таким чином дійсна дата народження ОСОБА_8 не співпадає з датою народження зазначеною у свідоцтві про укладання шлюбу.

Для усунення розбіжностей заявник ОСОБА_7 звернулась до Звенигородського районного відділу ДРАЦС у Черкаській області.

Проте, у відповідності до надісланого ОСОБА_7 письмового висновку № 9/15.12/05.6.6 про внесення змін до актового запису цивільного стану, Звенигородський районний відділ ДРАЦС у Черкаській області, вважав за неможливе внести до актового запису про шлюб № 4 від 09.11.1996 р. виправлення дати народження нареченого при державній реєстрації шлюбу з «21 вересня 1974 р.» на «20 вересня 1974 р.» При цьому зазначено, що заява про внесення змін до актового запису подається особою щодо якої складено актовий запис. У супровідному листі від 14.03.2017 р. ОСОБА_7 рекомендовано звернутися до суду. (а.с.13-14).

На підставі викладеного суд установив, що у свідоцтві про шлюб серії 1-СР № 278584, виданому Кобиляцькою сільською радою від 09 листопада 1996 р. вказано інформаційні дані про «Кізенко Сергій Васильович» який народився, 21 вересня 1974 р., тоді як інші документи, які оформлені на дану особу, паспорт громадянина України серії НС 607633, який виданий Звенигородським РВ УМВС України в Черкаській області 07 березня 1999 р. на імя ОСОБА_8 містить дату народження 20 вересня 1974 р.

За твердженням ОСОБА_7, сам ОСОБА_8 у категоричній формі відмовляється звертатися до РАЦС, а без його заяви внести зміни в актовий запис не є можливим.

ОСОБА_8, у спростування твердження заявника, не надано доказів звернення в добровільному порядку до РАЦС з приводу внесення змін до актового запису.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»( Із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25 травня 1998 року) у п. 12 , зазначено, що при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6ст.273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Таким чином виходячи з вищезазначеного та враховуючи зазначені розяснення, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції зробленими при ухваленні зазначеного рішення в частині встановлення факту та зобовязання внести зміни до актового запису.

Враховуючи, що доводи ОСОБА_8 в поданій ним апеляційній скарзі, в цій частині, не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді даної справи, а судом повно та всебічно перевірені надані заявником докази, дана їм належна оцінка у рішенні, які належним чином мотивовані і за своїм змістом та формою відповідають вимогам матеріального та процесуального закону, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга в цій частині не підлягає до задоволення. Судове рішення в цій частині підлягає залишенню без змін.

Водночас, при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції стягнув з ОСОБА_8, який у даній справі є однією із зацікавлених осіб, на користь заявника ОСОБА_7 понесені нею судові витрати, а саме 320 грн. сплаченого при зверненні до суду судового збору та 400 грн. витрат на юридичну допомогу.

Проте, до такого висновку суд першої інстанції прийшов з порушенням норм процесуального права, а саме ст. 88 ЦПК України, яка регламентує розподіл судових витрат між сторонами. Оскільки, відповідно до ст. 30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. У справах окремого провадження, згідно до ст. 26 ЦПК України, особами, які беруть участь у справі є заявники та інші заінтересовані особи. Отже правові підстави для стягнення понесених судових витрат з заінтересованої особи на користь заявника відсутні.

За викладеного рішення суду першої інстанції в частині задоволення вимог заявника про стягнення судових витрат підлягає до скасування з ухваленням нового рішення про відмову в їх стягненні, а апеляційна скарга, відповідно до часткового задоволення.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 задовольнити частково.

Рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 23 червня 2017 року в частині стягнення судових витрат скасувати.

У задоволенні вимог ОСОБА_7 про стягнення з ОСОБА_8 судових витрат відмовити.

В іншій частині рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 23 червня 2017 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :