Провадження № 2/161/4127/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

14 листопада 2017 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Івасюти Л.В.

при секретарі Маковецькій Т.М.

з участю позивачів з участю позивача ОСОБА_1

їх представника

відповідача розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, -

в с т а н о в и в :

Свій позов мотивує тим, що він є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

У вказаній квартирі зареєстрований ОСОБА_2, який фактично в ній не проживає, з 2015 року останній виїхав із спірного житла та не повертається вже протягом понад 2 років; у житловому приміщенні відсутні його особисті речі, що підтверджується довідкою Луцького відділу поліції Головного управління національної у Волинській області від 16.09.2017 року. Під час проведення перевірки працівниками поліції були отриманні пояснення у сусідів квартири №35 по вул. Ш.Руставелі, 9 ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які підтвердили, що ОСОБА_2 не проживає за вищевказаною адресою близько 2-х років. Він не перешкоджав відповідачу у доступі до вищевказаного вказаного житла, проте останній не повідомляв його про причини своєї відсутності у спірному житловому приміщенні.

Посилаючись на вищенаведене, позивач просив суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житлом за адресою: АДРЕСА_2

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, про що свідчить оголошення в газеті «Волинь нова» №118 від 26 жовтня 2017 року. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи по наявних доказах, відповідно до вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК України.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач є власником квартири за адресою: АДРЕСА_3, згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 29 липня 2016 року, виданим приватним нотаріусом ОСОБА_5 Луцького міського нотаріального округу Волинської області .(а.с.13) та згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №44616255 від 29.07.2016р. (а.с.20)

Як слідує з довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні №11448 від 22 вересня 2017 року та копії будинкової книги, у спірній квартирі за адресою: АДРЕСА_3, крім позивача , зареєстрований відповідач ОСОБА_2, 28.07.1996року народження.(а.с.4, 6-12)

Згідно із ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до п. 2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї власника без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Позивачем заявлені вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житлом з підстав, визначених п. 2 ст. 405 ЦК України.

Як встановлено судом та вбачається з довідки Луцького відділу поліції Головного управління національної поліції у Волинській області №318214 від 16 вересня 2017 року, відповідач у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 не проживає близько двох років.

Той факт, що відповідач ОСОБА_2 понад один рік не проживає у спірній квартирі, не проявляє до неї будь-якого інтересу, стверджується наданими позивачем доказами.

За таких обставин, приймаючи до уваги те, що відповідач не проживає у спірному житловому приміщенні понад рік без поважних причин, втратив до нього інтерес, як до місця свого проживання,та перешкоджає позивачеві, як власнику, в повній мірі розпоряджатися своїм майном, користуватися ним, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, та слід визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати.

Оскільки рішення постановлено на користь позивача, тому його вимога щодо стягнення з відповідача понесених судових витрат підлягає до задоволення .

Керуючись ст. ст. 8, 10, 60, 212-215, 224ЦПК України, ст.ст. 391, 405 Цивільного кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_5.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 640грн. судових витрат по справі.

Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду Л.В. Івасюта