Справа № 569/9843/17
УХВАЛА

26 липня 2017 року

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Панас О.В. розглянувши в м. Рівне заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики, -

в с т а н о в и в:

23 червня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики.

Одночасно з позовною заява позивач подав заяву про забезпечення позову, в якій просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Ухвалою Рівненського міського суду від 06 липня 2017 року в даній справі відкрито провадження.

Суд, розглянувши заяву про забезпечення позову, матеріали справи, прийшов до висновку, що заява про забезпечення позову підлягає до задоволення.

Статтею 151 ЦПК України передбачено, що суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Положеннями ч.1 статті 152 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЦПК України у разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення суду. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Як убачається з роз'яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 2 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду із позовом в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики (борговою розпискою) у розмірі 1 462 324 грн.

Заява позивача про забезпечення позову обґрунтована тим, що відповідач має можливість безперешкодно здійснити відчуження належного йому майна, що призведе до уникнення відповідальності перед позивачем, в такому випадку у разі невжиття заходів до забезпечення позову позивач не зможе реально захистити свої порушені права та отримати реальне задоволення своїх вимог в повному обсязі.

Як вбачається з копії розписки ОСОБА_2 отримав від позивача грошову суму у розмірі 56 200 доларів США та зобовязувався повернути її до 01 липня 2017 року.

Значна сума заборгованості, що заявлена до стягнення, та відсутність жодних документально підтверджених відомостей про вжиття з боку відповідача будь-яких дій, спрямованих на її погашення, а також викладені в позові та заяві про забезпечення позову доводи позивача, надають підстави допускати ймовірність настання обставин, за яких належне відповідачу майно може зникнути або зменшитись.

Суд вважає, що обставини справи, а саме невиконання відповідачем взятих на себе обов'язків по виплаті позики, свідчить про можливість зробити достатньо обґрунтоване припущення, що рухоме та нерухоме майно, яке належать відповідачу, і за рахунок якого можуть бути задоволені вимоги позивача, може бути реалізоване або його кількість може зменшитись на момент виконання рішення, що в свою чергу може утруднити виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача грошових коштів. При цьому, спосіб забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти відповідача, співвідноситься з предметом і ціною позову, а отже існує конкретний зв'язок між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, а тому вжитий судом захід до забезпечення позову спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову.

Таким чином, суд вважає, що заява позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню в частині накладення арешту на майно та грошові кошти в межах ціни позову - 1 462 324 грн., оскільки у разі задоволення судом позовних вимог, виконання судового рішення може бути ускладнено через відсутність у відповідача майна, на яке можливо звернути стягнення, у разі його реалізації.

Керуючись ст.ст.151-153 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно та грошові кошти, що належать ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт Серії МЮ № 018297, виданий Дубровицьким РВ УМВС, 07.07.2004р., в межах ціни позову - 1 462 324 (один мільйон чотириста шістдесят дві тисячі триста двадцять чотири) гривні.

Ухвалу допустити до негайного виконання..

Копію ухвали надіслати сторонам для відома.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд шляхом подання, протягом пяти днів з дня проголошення ухвали, апеляційної скарги. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя О.В.Панас