Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючий суддя: Хилевич С.В.

судді: Полюхович О.І., Шпинта М.Д.

секретар судового засідання: Шептицька С.С.

за участі: відповідача та представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 11 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів,

в с т а н о в и л а:

У червні 2016 року в суд звернувся ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів, посилаючись на виникнення обставин, які унеможливлюють виконання ним зобов'язань зі сплати аліментів у розмірі, визначеному попереднім судовим рішенням. До таких обставин відносив наявність тяжкої хвороби, з якою повязані значні витрати на лікування, перебування в іншому шлюбі, де дружина не є працюючою, знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною, від другого шлюбу вони мають малолітню дитину, яка потребує періодичних обстежень та лікування.

Рішенням Рівненського міського суду від 11 жовтня 2016 року позов задоволено частково:

Зменшено розмір аліментів, стягуваних з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 700 гривень на кожну дитину до 500 гривень на кожну дитину щомісячно з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття.

На рішення суду, яке вважала незаконним і необґрунтованим, відповідач через свого представника ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, де покликалася на порушення судом норм процесуального та матеріального права.

На її обґрунтування зазначала про вихід судом першої інстанції за межі позовних вимог. В позовній заяві ОСОБА_3 просив зменшити розмір аліментів до 400 гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, тоді як суд визначив розмір аліментів у 500 гривень. Суд неправомірно виключив із рішення положення про те, що розмір аліментів не повинен бути менше 30 % від прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку.

Вважає, що матеріальне становище позивача з часу постановлення рішення Рівненського міського суду від 26 квітня 2016 року не змінилося, а він сам спроможний сплачувати аліменти у визначеному раніше розмірі. Разом з тим, погіршення стану здоров'я платника аліментів, на що посилається суд, не є значним. Твердження суду про погіршення стану здоров'я дружини як підставу для задоволення позову суперечить вимогам процесуального закону.

Просила рішення суду першої інстанції скасувати, ухваливши нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Справа перебувала на апеляційному та касаційному перегляді.

Заслухавши суддю-доповідача, думку осіб, які беруть участь у справі і з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи представника відповідача, колегія суддів прийшла до висновку про задоволення апеляційної скарги.

Задовольняючи вимоги позивача, суд першої інстанції виходив із їх доведеності і обґрунтованості, оскільки він одружився, від нового шлюбу має дитину, ІНФОРМАЦІЯ_3, погіршився стан його здоров'я та його дружини. Також при цьому враховано, що ОСОБА_1 проходить стажування продавцем, отримує заробітну плату 2 000 гривень, а також стан здоров'я неповнолітніх дітей, які перебувають на її утриманні.

Проте з такими висновками погодитися не можна.

Згідно із ч. 4 ст. 338 ЦПК України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обовязковими для суду першої чи апеляційної інстанцій при новому розгляді справи.

Матеріалами справи встановлено, що протягом часу з 28 липня 2001 року по 1 липня 2015 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 Ці обставини не оспорюються і стверджуються рішенням Рівненського міського суду від 1 липня 2015 року, яким шлюб розірвано, та свідоцтвами про народження серії 1-ГЮ № 143152 від 27.12.2002 року і серії І-ГЮ № 155070 від 08.11.2011 року (а.с. 8, 10, 11).

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 26 квітня 2016 року стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на утримання двох дочок в розмірі по 700 гривень на кожну дитину щомісячно. Початок стягнення аліментів визначено з 11 лютого 2016 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 9-9, зв.).

Відповідно до ч. 3 ст. 80 СК України розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану.

Частиною 1 ст. 192 СК України встановлено можливість зменшення або збільшення розміру аліментів, визначеного за рішенням суду або за домовленістю між батьками, за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану. погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану. погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України.

Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати те, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60, ст. 212 ЦПК України).

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції посилався на те, що у позивача та його нинішньої дружини погіршився стан здоров'я, у звязку з чим з'явилися додаткові витрати, не взяв до уваги, що погіршення стану здоров'я було тимчасовим і не є значним, на час вирішення справи ОСОБА_3 був працездатним, та не навів відповідних мотивів того, чому наявність зазначених обставин дає право на зменшення аліментів на дітей.

Зокрема, на обґрунтування своїх вимог ОСОБА_3 подав, а суд при оцінці доказів у справі з ними погодився, епікриз №5339 про стаціонарне лікування у неврологічному відділенні Здолбунівської центральної районної лікарні протягом 13 серпня по 19 серпня 2014 року (а.с. 12). Також ним подано епікриз №11870 про його лікування у Рівненській міській лікарні за час із 27.07. по 20.08.2003 року (а.с. 13). Однак ці обставини існували ще до ухвалення 26 квітня 2016 року судом рішення про стягнення аліментів.

Необґрунтованими як підстава для зміни розміру аліментів вбачаються і обставини укладення іншого шлюбу, наявність хвороби у дружини та народження від шлюбних відносин дитини, яка потребує лікування, адже вони також існували на день ухвалення Рівненським міським судом 26 квітня 2016 року рішення про стягнення аліментів (а.с. 16, 17, 19, 43, 43, 44).

Щодо доказів про наявність травми лівої кисті внаслідок падіння та її лікування у травні 2016 року, то ця обставина не може бути підставою для зміни аліментів (а.с. 14-15). Так само не є обєктивною підставою сама по собі і наявність у ОСОБА_3 травми консолідуючого переламу тіла грудини без зміщення (а.с. 45, 46, 47, 48).

Через відсутність обєктивних та переконливих доказів не можна погодитися і з доводами позивача про набуття ним позикових зобовязань перед третіми особами.

Окрім того, міський суд залишив поза увагою те, що рішення суду про стягнення аліментів ухвалено у квітні 2016 року, а з позовом про зменшення розміру присуджених аліментів позивач звернувся уже в червні 2016 року, тобто через півтора місяці, і не визначився, чи не є це фактично поза процесуальним переглядом раніше ухваленого рішення суду та не врахував, що згідно із вимогами ст. 192 СК України зміна матеріального та сімейного стану мають постати саме після набрання чинності раніше ухваленого рішення суду.

При цьому суд першої інстанції не врахував, що здійснюючи свої права та виконуючи свої обовязки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини (ст. 155 СК України).

Тобто вимоги позивача не ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Рівність прав та обовязків чоловіка і жінки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї, регулювання сімейних відносин з максимально можливим урахуванням інтересів дитини і справедливість, добросовісність та розумність відповідно до ст. 7 СК України є одними із загальних засад сімейного законодавства.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Тому доводи особи, що подала апеляційну скаргу, на необхідність та вимушеність захисту її прав та прав малолітніх дітей є обґрунтованими, а тому і прийнятними для апеляційного суду.

Відповідно до пунктів 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права є спонуканнями для скасування оскаржуваного рішення і ухвалення нового про відмову в позові.

На підставі ст.ст. 7, 80, 192, 155 СК України, абз. десятого п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003, керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316, 324-325 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 11 жовтня 2016 року скасувати.

ОСОБА_3 відмовити у задоволенні позову до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: