У Х В А Л А

9 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Лященко Н.П.,
Охрімчук Л.І.,
Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 серпня 2017 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_4, Товариства з обмеженою відповідальністю «Іліт», ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту; зустрічним позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», треті особи: Товариство з обмеженою відгювідальністю «Іліт», ОСОБА_5 про порушення прав споживачів, визнання недійсними договорів факторингу та кредитного договору; зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Іліт» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про припинення договору поруки,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 18 травня 2016 року (описку в якому виправлено ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 13 травня 2017 року) відмовлено в задоволенні позову ТОВ «Кей-Колект» про стягнення заборгованості за кредитним договором; задоволено частково зустрічний позов ОСОБА_4 та визнано недійсним з дня його укладення договір факторингу від 11 червня 2012 року № 4 між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект», в решті вимог ОСОБА_4 відмовлено; задоволено зустрічний позов ТОВ «Іліт» та припинено дію договору поруки від 14 грудня 2006 року № 75956 (додаткова угода від 10 лютого 2009 року № 1), укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ТОВ «Іліт».

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 22 червня 2017 року рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 18 травня 2016 року в частині зустрічного позову ОСОБА_4 скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні указаного позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 серпня 2017 року відмовлено ОСОБА_4 у відкриті касаційного провадження на підставі пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України.

У поданій до Верховного Суду України заяві про перегляд судових рішень ОСОБА_4 порушує питання про скасування судових рішень апеляційної та касаційної інстанцій та залишення в силі рішення суду першої інстанції з передбачених пунктами 1 та 4 частини першої статті 355 ЦПК України підстав - неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме статей 5, 11, 192, 193, 1077, 1079 ЦК України, статей 1-3, 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93 та невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Для прикладу наявності зазначених підстав подання заяви про перегляд судових рішень ОСОБА_4 посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 грудня 2013 року, 13 серпня 2014 року, 1 лютого, 19 квітня, 30 травня, 19 липня 2017 року та постанови Верховного Суду України від 18 грудня 2013 року, 24 вересня 2014 року, 16 вересня 2015 року, 16 листопада 2016 року, 15 травня 2017 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що у допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пунктів 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах та невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

У справі про перегляд якої подано заяву, скасовуючи рішення першої інстанції в частині вирішення зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 та ухвалюючи нове судове рішення про відмову в задоволенні їх суд апеляційної інстанції, з висновками якого погодився й суд касаційної інстанції виходив з того, що неповідомлення боржника про заміну кредитора у зобов'язанні не має наслідком визнання правочину (відступлення права вимоги) недійсним. Крім того, суд зазначив, що операції по обслуговуванню платежів за договорами в іноземній валюті в інтересах ТОВ «Кей-Колект» здійснює ПАТ «УкрСиббанк», яке має відповідну ліцензію на такі дії.

Разом з тим у справі, ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 травня 2017 року надана заявником для порівняння, суд виходив з того, що стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті є можливим. Разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки такий процент є не фінансовою санкцією, а платою за користування грошима. При цьому, суд має встановити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями.

Отже, у справі про перегляд якої подано заяву та у справі, судове рішення в якій надане заявником для порівняння, встановлено різні фактичні обставини, що не свідчить про неоднакове застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права.

Висновки щодо застосування статей 5, 11, 192, 193, 1077, 1079 ЦК України, статей 1-3, 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93 зроблені судом у справі про перегляд якої подано заяву не суперечать висновкам, зробленим Верховним Судом України у постановах від 24 вересня 2014 року, 16 вересня 2015 року, 16 листопада 2016 року, 15 травня 2017 року, на які посилається заявник.

У постанові Верховного Суду України від 18 грудня 2013 року на яку посилається заявник в своїй заяві, міститься висновок щодо порядку успадкування майна члена кооперативу.

Ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 грудня 2013 року, 13 серпня 2014 року, 1 лютого, 19 квітня, 19 липня 2017 року, надані заявником для порівняння не є прикладами неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, оскільки суд касаційної інстанції скасував судові рішення в справах та передав справи на новий розгляд з підстав, передбачених статтею 338 ЦПК України, у зв'язку з порушенням норм процесуального права, що призвело до неможливості встановити та перевірити фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справ.

За викладених обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_4, Товариства з обмеженою відповідальністю «Іліт», ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту; зустрічним позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», треті особи: Товариство з обмеженою відгювідальністю «Іліт», ОСОБА_5 про порушення прав споживачів, визнання недійсними договорів факторингу та кредитного договору; зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Іліт» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про припинення договору поруки до провадження Верховного Суду України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Н.П. Лященко
Л.І. Охрімчук
В.М. Сімоненко