Справа № 226/1281/17
Провадження № 2-о/226/138/2017
РІШЕННЯ

Іменем України

02.08.2017 Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Салькової В.С.,

за участю секретаря судового засідання Пікало К.І.,

заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Мирнограді Донецької області цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа - Мирноградський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про встановлення факту смерті особи,

встановив:

Заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті своєї матері ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт Білоріченський Лутугинського району Луганської області.

Мирноградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 28.07.2017 в отриманні свідоцтва про смерть матері заявнику було відмовлено. Просила встановити факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заявник в судовому засіданні підтримала вимоги, дала пояснення, аналогічні викладеним у заяві, та просила суд встановити факт смерті своєї матері ОСОБА_3. Також пояснила, що вони з матір'ю під час бойових дій мешкали в м. Мирнограді, однак в них є будинок у с. Білоріченському Лутугинського району Луганської області, тому періодично вони їздили туди та деякий час перебували на тимчасово непідконтрольній території. В лютому 2017 року під час знаходження у с. Білоріченському стан здоров'я матері погіршився і вона померла вдома ІНФОРМАЦІЯ_2, а наступного дня була похована на місцевому цвинтарі. Наразі є потреба у вирішенні пенсійних питань - повернення державі нарахованої матері з моменту її смерті пенсії та отримання допомоги на поховання, тому факт смерті ОСОБА_3 належить встановити у відповідності із діючим законодавством.

Представник заінтересованої особи - Мирноградського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Згідно з наданою заявою просив суд розглянути справу за відсутності представника.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 04.07.1951, Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження зміни прізвища, а.с. 6, 7).

ІНФОРМАЦІЯ_2 Білоріченською амбулаторією було видане лікарське свідоцтво про смерть ОСОБА_3, а 23.05.2017 місцевим відділом ЗАГС видане свідоцтво про смерть ОСОБА_3 серії НОМЕР_2, відповідно до якого остання померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Білоріченському Лутугинського району Луганської області. (а.с. 9). Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», вказані документи є недійсними і не створюють правових наслідків.

28.07.2017 заявникові Мирноградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області у проведенні реєстрації смерті ОСОБА_3 було відмовлено через відсутність лікарського свідоцтва про смерть, форма якого визначена наказом МОЗ України від 08.08.2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024 (а.с. 11).

За даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян актового запису про смерть ОСОБА_3 не виявлено (а.с. 18).

В той самий час, доводи заявника підтверджують покази опитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_4, яка показала, що вона є дочкою заявника і онукою померлої ОСОБА_3 Бабуся померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Білоріченському, вона не була присутня при цьому, але того ж дня виїхала з м. Мирнограда до с. Білоріченського і допомагала матері з похованням, яке відбулося 17.02.2017 на місцевому цвинтарі.

Вислухавши заявника, свідка та дослідивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що вимоги заявника підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 234 ЦПК України, в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають юридичне значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових прав або підтвердження чи відсутність неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

На підставі п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику по справам про встановлення фактів, що мають юридичне значення» передбачено, що заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявником документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланням на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання.

Указом Президента України від 14.11.2014 № 875/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 04.11.2014 «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях», Кабінету Міністрів доручено у тижневий строк ужити заходів щодо припинення на окремих територіях у районі проведення антитерористичної операції в Донецькій і Луганській областях діяльності державних підприємств, установ та організацій, їх філій (відділень), представництв; евакуації працівників (за їх згодою); вивезення в разі можливості майна та документації; переведення державних службовців і посадових осіб місцевого самоврядування з окремих територій у районі проведення антитерористичної операції в Донецькій і Луганській областях на роботу в іншу місцевість.

На виконання вказаної норми Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 07.11.2014 № 595 «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей», яка набрала чинності 11.11.2014 і абзацом другим пункту 3 якої зобов'язано міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, місцеві державні адміністрації забезпечити до 01.12.2014 переміщення бюджетних установ, підприємств, організацій, що належать до їх сфери управління, з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», населені пункти Лутугинського району Луганської області включені до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що у заявника відсутня будь-яка інша можливість у позасудовому порядку вирішити питання щодо юридичного оформлення факту смерті своєї матері ОСОБА_3

При цьому, надаючи оцінку документу, виданому на непідконтрольній Україні території, суд враховує висновки Європейського Суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, Європейський Суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок Європейського Суду з прав людини в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, є винятком із загального принципу недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути заснована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», Європейський Суд з прав людини, зокрема, зазначив, що, виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Тому суд як виняток бере до уваги надані заявником документи, видані на непідконтрольній Україні території та надає їм оцінку разом з іншими доказами по справі.

На пiдставi ч.ч. 1, 3 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», Указу Президента України від 14.11.2014 № 875/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 04.11.2014 «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях», постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 595 «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей», розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57, 60, 209, 212-215, 234, 256, 257, п. 8 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд

вирішив:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа - Мирноградський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про встановлення факту смерті особи - задовольнити.

Встановити факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 в селищі Білоріченському Лутугинського району Луганської області ОСОБА_3, громадянки України, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Арбузове Дмитрівського району Курської області.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Донецької області через Димитровський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В.С. Салькова