Придніпровський районний суд м.Черкаси
РІШЕННЯ
Справа № 711/5604/17
Номер провадження2/711/1965/17
Придніпровський районний суд міста Черкаси у складі:
головуючий суддя: Дунаєв С.О.,
при секретарі: Нарадько Л.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України в особі Управління внутрішніх справ України в Черкаській області про скасування рішення, встановлення юридичного факту та зобовязання вчинити певні дії, третя особа: Черкаська обласна організація професійної спілки атестованих працівників органів внутрішніх справ України,
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив: 1) визнати незаконним та скасувати рішення комісії УМВС України в Черкаській області із розслідування нещасного випадку, яке міститься у складеному 02.10.2015р. акті розслідування нещасного випадку Н-5, що стався з позивачем 20.09.2011р. під час проведення навчально-тренувальних стрільб на полігоні НЦ ДПС України «Оршанець»; 2) встановити факт, що такий нещасний випадок трапився при виконанні позивачем службових обовязків в період проходження служби в органах внутрішніх справ; 3) зобов'язати УМВС України в Черкаській області скласти акт за формою Н-1 щодо встановлення факту нещасного випадку, що трапився при виконанні службових обовязків з ОСОБА_1 під час проведення навчальних стрільб на полігоні НЦ ДПС України «Оршанець».
Відповідач позовні вимоги не визнав та надав суду письмові заперечення /а.с.55-60/. В обґрунтування заперечень зазначено, що позивач не повідомляв своє безпосереднє керівництво про нещасний випадок під час стрільб, а за медичною допомогою звернувся лише після спливу пяти днів після події стрільб. Посилаючись на дотримання відповідної процедури з проведення розслідування обставин нещасного випадку та відсутність об'єктивних даних про наявність причинно-наслідкового звязку захворювання позивача з учбово-тренувальними стрільбами, відповідач просив відмовити у позові в повному обсязі.
В судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги та просив їх задовольнити. Додатково пояснив, що про неналежну якість проведеного службового розслідування нещасного випадку, що трапився з ним, свідчить те, що таке розслідування проводилось протягом одного дні 02.10.2015р., тобто швидко і неповно.
Представники відповідача заперечували проти позовних вимог з підстав, викладених у письмових запереченнях.
Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, дослідивши надані суду письмові докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
Позивач з 2005р. по 2015р. працював в УМВС України в Черкаській області і станом на вересень 2011р. обіймав посаду оперуповноваженого відділу боротьби з корупцією УБОЗ УМВС України в Черкаській області, що підтверджується даними послужного списку /а.с.37/.
30.09.2011р. з 10:00 год. до 14:00 год. особовий склад УБОЗ УМВС України в Черкаській області відповідно до розпорядження від 28.09.2011р. №2/38-5410 /а.с.94/ відбув до Навчального центру державної прикордонної служби України «Оршанець», де на полігоні центру проводились навчально-тренувальні стрільби з пістолета «Макарова» та автомата АКС-74У.
Після прибуття на полігон, відповідальними особами СКЗ УБОЗ УМВС України в Черкаській області був визначений порядок виконання вправ зі стрільби, проведений інструктаж про заходи безпеки при поводжені з вогнепальною зброєю під час проведення учбово-тренувальних стрільб, що підтверджується роздавально-здавальними відомостями на видачу боєприпасів на стрільбищі, книгою видачі озброєння та спецзасобів, журналом реєстрації інструктажів про заходи поводження з вогнепальною зброєю /а.с.38-39, 95, 96/.
При цьому на час проведення стрільб засоби захисту слуху навушники особовому складу не видавались, що визнається сторонами.
Після закінчення виконання вправ зі стрільби позивач відчув дискомфорт і шум в лівому вусі. Так як зазначені симптоми не зникли, то він 05.10.2011р. звернувся до лікарів поліклініки №3 м. Черкаси, де позивачем отримано відповідну аудіограму /а.с.26/ та акт огляду оториноларинголога /а.с.25/.
25.11.2011р. позивач повторно звернувся до ЛОР-лікаря поліклініки УМВС зі скаргами на стан слуху /а.с.32/, внаслідок чого на адресу УБОЗ УМВС в Черкаській області направлено сигнальний листок про нещасний випадок /а.с.99/, який зареєстрований в журналі обліку нещасних випадків та травматизму /а.с.98/.
Натомість ніякого розслідування по обставинах нещасного випадку, що стався 30.09.2011р. з позивачем, в період часу до жовтня 2015р. не проводилось і ніяких заходів з цього приводу не вживалось, що підтверджується відсутністю відомостей про такі заходи в журналі обліку /а.с.98/.
02.10.2015р. у зв'язку з надходженням рапорту позивача від 03.09.2015р. щодо розслідування нещасного випадку, який стався з ним 30.09.2011р., наказом управління МВС в Черкаській області №1873 створено комісію у складі голови комісії - головного спеціаліста з охорони праці ВМЗ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_6 та членів комісії - начальника сектору соціально-гуманітарної роботи ВМЗ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_7, заступника начальника ВМЗ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_8 /а.с.63/.
Вищевказаною комісією проведено розслідування нещасного випадку, який стався зі слів позивача на полігоні Навчального центру державної прикордонної служби України «Оршанець» з одним потерпілим, у тому числі без загиблих, що підтверджується відповідними матеріалами /а.с.6-24/.
За результатами розслідування нещасного випадку (утому числі поранення) комісією управління Міністерства внутрішніх справ в Черкаській області встановлено, що 30.09.2011р. втрати працездатності позивача не було. Тому, такі випадки не підлягають розслідуванню згідно п. 2.1 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах та підрозділах ОВС України, затвердженогонаказом МВС України від 27.12.2002 № 1346, про що складений відповідний акт форми Н-5 від 02.10.2015р. /а.с.64-65/.
04.12.2015р. рішенням МСЕК позивачеві встановлено 2 групу інвалідності внаслідок загального захворювання /а.с.40/.
Не погоджуючись із наслідками проведення розслідування та змістом складеного акту від 02.10.2015р. позивач звернувся до суду задля оскарження такого документу, оскільки вважає, що захворювання, яке призвело до встановлення йому групи інвалідності, обумовлено акутравмою, отриманої ним 30.09.2011р. під час проведення навчальних стрільб.
Таким чином, заявлені позивачем вимоги фактично зводяться до оспорювання рішення спеціальної комісії, яке міститься в затвердженому акті за формою Н-5, складеному за наслідками розслідування нещасного випадку, що трапився з позивачем 30.09.2011р., та зобовязання роботодавця скласти акт за формою Н-1, які підлягають розгляду в суді в порядку цивільного судочинства. Зазначений висновок обумовлений правовою позицією, викладеною в постановах Верховного Суду України від 26.04.2016р. №21-404а16 та від 31.05.2017р. №6-1767цс16.
Вирішуючи даний спір, суд звертає увагу, що цивільне судочинство здійснюється на засадах диспозитивності відповідно до яких суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих ними доказів (ст.11 ЦПК України). Таким чином, визначаючи правомірність оскаржуваних актів суд обмежений доводами позивача.
З огляду на аргументацію позивача, суд враховує, що з метою врегулювання питань, пов'язаних з розслідуванням та веденням обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах внутрішніх справ України наказом МВС України від 27.12.2002р. №1346 затверджений «Порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України» (далі Порядок №1346).
Відповідно до п.2.1 Порядку №1346 розслідуванню підлягають раптові погіршення стану здоров'я, поранення, травми, у тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострі професійні захворювання і гострі професійні та інші отруєння, теплові удари, опіки, обмороження, утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, інші ушкодження, отримані внаслідок аварій, пожеж, стихійного лиха (землетруси, зсуви, повені, урагани та інші надзвичайні події), контакту з тваринами, комахами та іншими представниками фауни і флори, що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення потерпілого на іншу (легшу) роботу терміном не менш як на один робочий день, а також випадки смерті в підрозділі.
До гострих професійних захворювань і гострих професійних отруєнь належать випадки, що сталися після одноразового (протягом не більше однієї робочої зміни) впливу небезпечних факторів, шкідливих речовин.
Гострі професійні захворювання спричиняються дією хімічних речовин, неіонізуючих та іонізуючих випромінювань, значним фізичним навантаженням та перенапруженням окремих органів і систем людини. До них належать також інфекційні, паразитарні, алергічні захворювання тощо.
Гострі професійні отруєння спричиняються в основному шкідливими речовинами гостроспрямованої дії.
За наслідками розслідування комісія складає висновок, яким має визначити, чи трапився нещасний випадок у період проходження служби при виконанні службових обов'язків чи він не пов'язаний з виконанням службових обов'язків.
Отже першочерговою умовою для проведення розслідування є існування події, яка за своїми ознаками є нещасним випадком, який відповідає ознакам, визначеним п.2.1 Порядку №1346. Системний аналіз змісту п.2.1 Порядку №1346 дозволяє виокремити обовязкові ознаки наявність яких свідчить про можливість віднесення певної події, внаслідок якої здійснюється негативний вплив на стан здоров'я працівника, до нещасного випадку, який може бути предметом розслідування відповідно до Порядку №1346. До таких обовязкових ознак належать: 1) раптовість погіршення стану здоров'я; 2) втрата працівником працездатності; 3) одноразовість (протягом не більше однієї робочої зміни) впливу небезпечних факторів, шкідливих речовин.
Як встановлено судом по закінченню стрільб, що відбувались 30.09.2011р., у позивача було наявне погіршення слуху. Дана подія мала місце у пятницю, а відтак після неї було два вихідних дня і наступний робочий день це 03.10.2011р.. Втім позивач перебував на робочому місці 03 і 04 жовтня 2011р., що не заперечувалось ним і підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, і звернувся по медичну допомогу лише 05.10.2011р., після чого був звільнений від роботи у звязку з тимчасовою непрацездатністю обумовленою необхідністю лікування. Таким чином звернення позивача по медичну допомогу відбулось через 5 днів після участі в учбово-тренувальних стрільбах на полігоні Навчального центру державної прикордонної служби України «Оршанець».
Позивач не повідомляв в письмовому порядку відповідача про погіршення стану його слуху після участі у навчальних стрільбах, хоча свідки, в тому числі і ОСОБА_4, який на момент проведення стрільб обіймав посаду начальника УБОЗ і був безпосереднім керівником позивача, підтвердили ту обставину, що позивач скаржився на погіршення слуху.
Перше офіційне повідомлення, яке мало бути підставою для проведення службового розслідування відповідно до Порядку №1346 надійшло до відповідача лише 25.11.2011р., але належного реагування таке повідомлення не знайшло. Отже вперше розслідування події відбулось лише на підставі рапорту позивача від 03.09.2015р..
Натомість затримання із проведенням розслідування випадку, що трапився з позивачем 30.09.2011р., не є визначальною причиною висновку комісії про те, що такий випадок не може бути предметом розслідування. Визначальним є те, що внаслідок таких подій не відбулось раптової втрати працездатності позивача, що унеможливлює віднесення такого випадку до нещасного випадку, який може бути предметом розслідування відповідно до Порядку №1346. Такий висновок обумовлюються тим, що неможливо встановити прямий причинно-наслідковий зв'язок між впливом шуму під час учбово-тренувальної стрільби 30.09.2011р. та акустичним травмуванням органів слуху позивача, які призвели до втрати ним працездатності. Вказане обумовлюється наявністю значного розриву в часі між ймовірною датою отримання позивачем травми та його зверненням до медичної установи, що не виключає можливості отримання позивачем впливу травмо-утворюючих або травмо-провокуючих факторів в період часу з 01.10.2011р. по 05.10.2011р. за інших обставин, ніж повязаних із виконанням службових обовязків.
Доводи позивача, що відповідачем не було об'єктивно досліджено обставини події суд оцінює критично, оскільки комісія з проведення розслідування була створена і діяла відповідно до умов Порядку №1346. Висновок комісії узгоджується із обставинами, встановленими під час проведення такого розслідування та обставинами події, що встановлені в судовому засіданні.
Допитані в судовому засіданні свідки фактично підтвердили пояснення, надані ними в письмовому вигляді під час проведення розслідування такого випадку комісією відповідача, і їх пояснення обєктивно оцінені та враховані комісією при складанні відповідного висновку.
Згідно ст.5 Закону України «Про охорону праці» під час укладання трудового договору роботодавець повинен проінформувати працівника під розписку про умови праці та про наявність на його робочому місці небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, можливі наслідки їх впливу на здоров'я та про права працівника на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до законодавства і колективного договору. Статтею 13 цього Закону передбачено, що повинно бути організовано та проведено лабораторні дослідження постійних робочих місць, а так як полігон Навчального центру державної прикордонної служби України «Оршанець» не являється постійним робочим місцем, а стрільби проводяться періодично, то такі дослідження на вказаному полігоні не проводились (постанова Кабінету Міністрів України «Про Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці» № 442 від 01.08.1992), тому визначити причинно-наслідковий зв'язок захворювання з умовами, які були на даному полігоні немає можливості.
Щодо доводів позивача про неналежне проведення розслідування, яке організоване на протязі одного дня, то суд зауважує, що системний аналіз змісту оскаржуваного акту та матеріалів розслідування нещасного випадку свідчить, що вказана на такому акті дата його складання та дата його погодження не збігається з датою закінчення проведення розслідування, тобто формальною помилкою, яка не свідчить про неповноту чи необєктивність проведеного розслідування і не може бути підставою для скасування такого акту. Так аналіз змісту акту свідчить, що він складений з урахуванням пояснень позивача та свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_9, а такі пояснення зазначені особи давали 05 та 08 жовтня 2015р., що підтверджується датою зазначеною на їх письмових поясненнях /а.с.9-13/. До того ж сам позивач пояснив суду, що давав пояснення 05.10.2015р.. Крім того відповідно до матеріалів розслідування наказ №1873 від 02.10.2015р. про створення комісії з розслідування нещасного випадку надійшов до відповідного підрозділу УМВС для організації його виконання 05.10.2015р. за вх.№521 /а.с.8/. Натомість позивач повідомив суду, що довідався про наявність складеного акту 20.10.2015р.. Отже суд приходить до висновку, що зазначена в оскаржуваному акті дата його складання та дата погодження не збігається фактично із терміном закінчення розслідування, але в контексті обставин порядку та умов проведеного розслідування та висновків, викладених в оскаржуваному акті, то такі формальні недоліки офіційно-правового акту не є підставою для його скасування, оскільки можуть бути усунуті органом, який його видав і не свідчать про неправомочність такого акту.
Отже вимоги про визнання незаконним та скасування рішення комісії, яке міститься в акті розслідування нещасного випадку Н-5 від 02.10.2015р., не підлягають до задоволення. Інші позовні вимоги є похідними від первинної, а тому також не підлягають до задоволення.
Беручи до уваги, що позов не підлягає до задоволення, а позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», то судові витрати по справі, які складаються із судового збору, необхідно віднести на рахунок держави.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.7, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 Цивільно-процесуального кодексу України, суд
У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.
Рішення може бути оскаржене особами, які брали участь у справі, шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Черкаської області через Придніпровський районний суд міста Черкаси. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: ОСОБА_10