Справа №639/2662/17
Провадження №2 /639/1423/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2017 року суддя Жовтневого районного суду м. Харкова Труханович В.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Жовтневого відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області про зняття арешту з майна,

ВСТАНОВИВ:

03 травня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Жовтневого відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області про зняття арешту з майна.

Суддя, дослідивши матеріали заяви, вважає, що у відкритті провадження слід відмовити виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 3 червня 2016 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна", у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, повязані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

На рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби стороною виконавчого провадження може бути подана скарга, яка підлягає розгляду в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, крім випадків, коли розгляд таких скарг відбувається за правилами іншого судочинства.

Як вбачається з п. 2 вказаної постанови позов про зняття арешту з майна може бути предявлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Позови на захист майнових прав малолітніх та неповнолітніх дітей боржника (засудженого) можуть бути предявлені їхніми законними представниками, а у випадках, встановлених законом, органами та особами, яким надано право захищати права, свободи чи інтереси інших осіб (статті 3, 45 ЦПК).

Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.

У разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, а якщо такі дії вчинялися при виконанні вироку суду щодо цивільного позову у кримінальному провадженні, то відповідна скарга підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства відповідно до вимог статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону про виконавче провадження.

У звязку із цим боржник (учасник кримінального провадження, на майно якого накладено арешт) не може предявляти такий позов, оскільки у судовому процесі він є відповідачем та законом для нього встановлений інший порядок вирішення питання.

У разі предявлення до суду такого позову в порядку цивільного судочинства суддя має відмовити у відкритті провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 122 ЦПК, а, помилково прийнявши позов до розгляду, під час судового розгляду суд має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 205 ЦПК. (п. 5 цієї ж постанови)

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

З огляду на вище викладене суд приходить до висновку про необхідність відмовити у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Жовтневого відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області про зняття арешту з майна, оскільки позивач є стороною за виконавчим провадженням № 17548025 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 23.10.2008 Жовтневим районним судом м. Харкова по справі № 2-3869 про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «ХТМ» заборгованості в розмірі 2 1869,36 грн..

Заявник не позбавлений можливості звернутись до суду з відповідною скаргою на бездіяльність Жовтневого відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області.

На підставі викладеного та керуючись ст. 122, ЦПК України, п. п. 1, 2, 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 3 червня 2016 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна", суддя

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Жовтневого відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області про зняття арешту з майна відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.В. Труханович