Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 48 Доповідач Коломієць О. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.

суддів: Галацевич О.М., Шевчук А.М.

за участю секретаря

судового засідання: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання шлюбу недійсним

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 01 вересня 2017 року

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати недійсним шлюб, укладений між його батьком ОСОБА_4 та ОСОБА_3 17.03.2015 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Брусилівського районного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №13.

Позовні вимоги мотивовані тим, що шлюб, укладений між відповідачкою та його батьком ОСОБА_4, нині покійним, є недійсним, оскільки останній не мав на меті наміру створення сім'ї та набуття прав та обов'язків подружжя. Хворий на цукровий діабет тяжкої форми, інсуліновозалежний, не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними внаслідок органічного ураження головного мозку судинно-дисметаболічного ґенезу з вираженим психоорганічним синдромом, ОСОБА_4 не планував набуття прав та обов'язків подружжя та ніякого подружнього життя з ОСОБА_3, оскільки потребував стороннього догляду та постійного медичного лікування, що підтверджується заключеннями лікарів та висновком судово-психіатричної експертизи, де чітко зазначено, що на момент реєстрації шлюбу 17.03.2015 р. ОСОБА_4В страждав тяжким психічним розладом та не усвідомлював сповна значення своїх дій і не міг керувати ними.

Рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 01 вересня 2017 року позов задоволений. Шлюб, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 17 березня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Брусилівського районного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис 13, визнаний недійсним з моменту його укладення, тобто з 17 березня 2015 року. Вирішено питання про судові витрати.

Посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішенням суду, порушення норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу. Зокрема, зазначала, що під час розгляду справи, суд поклав в основу рішення докази надані позивачем та безпідставно відхилив докази надані відповідачем. Апелянт вважає, що судово-психіатричні експертизи від 12.02.2016 р. (за життя ОСОБА_4В.) та 23.06.2017 р. (посмертна) суперечать одна одній, оскільки у 2016 році при обстеженні лікарями ОСОБА_4 виявляв лише ознаки хронічного стійкого психічного розладу, а за висновками посмертної експертизи страждав тяжким психічним розладом.

В судовому засіданні відповідач апеляційну скаргу підтримала.

Представник позивача просив апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанцій виходив з того, що позивачем доведено факт недійсності шлюбу відповідно до вимог ст. 24 СК України із застосуванням наслідків, встановлених статями 38-40 СК У країни.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 17 березня 2015 року між ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 був зареєстрований шлюб відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Брусилівського районного управління юстиції у Житомирській області,актовий запис № 13 (а.с.12).

За життя ОСОБА_4 був зареєстрований у встановленому законом порядку АДРЕСА_1 (а.с.68).

Починаючи з жовтня 2014 року по лютий 2016 року ОСОБА_4 разом з ОСОБА_3 проживав без реєстрації в с. Лазарівка, по вул. Шевченка, 64-б, що підтверджується довідкою виданою виконкомом Лазарівської сільської ради (а.с.75).

Рішенням виконкому Лазарівської сільської ради від 18.11.2015 р. № 56 ОСОБА_3 за її заявою було призначено піклувальником ОСОБА_4, як за таким, що за станом здоровя не міг самостійно захищати свої права і виконувати обовязки (а.с.73).

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 10.06.2016 р. ОСОБА_4 було визнано недієздатним, встановлено над ним опіку та призначено опікуна - ОСОБА_2 (а.с.7-9). В ході розгляду даної справи було призначено та проведено судово-психіатричну експертизу № 25 від 12.02.2016 р., відповідно до висновків якої, на час проведення експертизи ОСОБА_4 виявляв ознаки хронічного стійкого психічного розладу у вигляді органічного ураження головного мозку судинно-дисметаболічного ґенезу з вираженим психоорганічним синдромом та за своїм психічним станом не здатен усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребував призначення над ним опіки (а.с.147-151).

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказував, що його батько потребував постійного медичного догляду та лікування. Однак, починаючи з червня 2014 року він перестав приймати будь-які медичні препарати, в тому числі і ліки від інсулінозалежного цукрового діабету, без яких в його організмі почалися незворотні процеси, які не давали йому можливість усвідомлювати значення своїх дій. ОСОБА_3, з якою проживав батько позивача, не давала йому ліків, на планове лікування не возила, в звязку з чим позивач забрав хворого батька до себе в лютому 2016 року.

16 жовтня 2016 року ОСОБА_4 (а.с.76).

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи про визнання шлюбу недійсним, які суд вважав встановленими при вирішенні справи доведені.

Висновки суду першої інстанції щодо правових підстав до задоволення позовних вимог про визнання шлюбу недійсним відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Доводи апеляційної скарги щодо незаконності та необґрунтованості рішення суду, порушення норм матеріального та процесуального права при його ухваленні, що призвело до неправильного вирішення справи, не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Сімейного кодексу України шлюб визнається недійсним за рішенням суду, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка.

Згода особи не вважається вільною, зокрема, тоді коли в момент реєстрації шлюбу вона страждала тяжким психічним розладом, перебувала у стані алкогольного, наркотичного, токсичного спяніння, в результаті чого не усвідомлювала сповна значення своїх дій і (або) не могла керувати ними, або якщо шлюб було зареєстровано в результаті фізичного чи психічного насильства.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Сімейного кодексу України реєстрація шлюбу з особою, яка визнана недієздатною, а також з особою, яка з інших причин не усвідомлювала значення своїх дій і (або) не могла керувати ними, має наслідки, встановлені статтями 38-40 цього Кодексу.

Як роз'яснено у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при розгляді судом справ про визнання шлюбу недійсним слід мати на увазі, що за наявності одних підстав суд зобов'язаний, а за наявності інших суд може визнати шлюб недійсним. За рішенням суду шлюб обов'язково визнається недійсним, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка, а також у разі його фіктивності (ст.40 СК України). Вирішуючи справу, судам слід брати до уваги те, наскільки цим шлюбом порушено права та інтереси особи, тривалість спільного проживання подружжя, характер їх взаємин, а також інші обставини, що мають істотне значення.

За теоретичним визначенням шлюб - це добровільний сімейний союз (спільність) жінки та чоловіка, спрямований на створення сім'ї, зареєстрований у встановленому порядку з дотриманням вимог закону, і такий, що породжує у них особисті та майнові права й обов'язки подружжя.

Умовою дійсності шлюбу є наявність взаємної згоди осіб, які беруть шлюб, воля цих осіб повинна бути спрямована на створення сім'ї.

Відповідно до змісту ст.ст. 10, 11, 58-60 ЦПК України суд слухає цивільні справи на засадах змагальності сторін, в межах заявлених вимог і на підставі доказів наданих сторонами та їх представниками, докази повинні подаватись належні, тобто містити інформацію щодо предмета доказування, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

В ході розгляду справи в суді першої інстанції була призначена посмертна судово-психіатрична експертиза, відповідно до висновку якої №399 від 23.06.2017 р. на момент реєстрації шлюбу - станом на 17 березня 2015 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, страждав тяжким психічним розладом у вигляді органічного ураження головного мозку судинно-дисметаболічного генезу з помірним психоорганічним синдромом (згідно з МКХ-10: F07.9) та за своїм психічним станом не усвідомлював сповна значення своїх дій і не міг керувати ними.

Колегія суддів вважає даний висновок судової експертизи обґрунтованим, таким що не суперечить іншим матеріалам справи, не викликає сумніву в його правильності та вважає належним, допустимим, достовірним доказом на підтвердження позовних вимог ОСОБА_2 Крім того, це є висновок судових експертів, які попереджені судом про кримінальну відповідальність та проведений за ухвалою суду.

Якщо особа страждала тяжким психічним розладом, вона, не могла сповна усвідомлювати значення своїх дій і (або) керувати ними. Причому шлюб визнається судом недійсним, якщо особа саме в момент реєстрації шлюбу страждала тяжким психічним розладом, тобто, коли її хворобливий психічний стан не є хронічним. Якщо ж особа була визнана недієздатною у зв'язку з тим, що вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними (ч. 1 ст. 39 ЦК України), то шлюб з такою особою є недійсним і без рішення суду в силу прямого припису закону (ч. 3 ст. 39 СК України).

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позову про визнання недійсним укладеного шлюбу.

Висновки суду першої інстанції щодо правомірності заявленого позову про визнання недійсним укладеного шлюбу та можливості відновлення порушеного права у обраний позивачем спосіб повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів, що не узгоджується з положеннями ч.2 ст.303 ЦПК України, за змістом якої суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції досліджені у встановленому законом порядку, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 01 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: