Справа № 465/4157/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Масендич В.В.
Провадження № 22-ц/783/5264/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 М. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Шандри М.М.

суддів: Левика Я.А., Струс Л.Б.

секретаря: Симця В.І.

за участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» на рішення Франківського районного суду м. Львова від 21 червня 2017 року у справі за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5, про стягнення боргу,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ЛМКП «Львівтеплоенерго» звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення боргу. Свої позовні вимоги мотивував тим, що згідно довідки ЛКП «Вулецьке» в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані та проживають відповідачі, які користуються послугами з централізованого опалення та послугами з централізованого постачання гарячої води. Відповідачам для здійснення оплати за надання послуг з теплопостачання з 01.07.2014р. був відкритий особовий рахунок. Відповідно до п.1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботи, надати послуги, оплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відтак, між відповідачами та позивачем встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг в сфері теплопостачання, а саме: виконавець надав послуги боржникам, останні такими послугами користувалися, але оплату проводили нерегулярно, чим порушували ч.1 п.18 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водо відновлення» №630 від 21.07.2005р., а також п.3.1 Договору приєднання, де прямо вказано, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць, а оплата за спожиті послуги вноситься споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Таким чином, всупереч ч.1 п.18 Постанови Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005р., а також п.31 Договору приєднання боржники не виконали свого зобовязання щодо оплати послуг з централізованого опалення і послуг з централізованого постачання гарячої води, а тому зобов»язані оплатити суму боргу. Станом на 01.01.2016р., за спожиту теплову енергію за період з 01.07.2014р. до 01.01.2016р. у відповідачів перед позивачем утворилась заборгованість в розмірі 5737,45 грн., яка залишилась неоплаченою, що підтверджується розрахунками заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячої води, а також 3% річних 80,90 грн., інфляційні втрати 723,36 грн. У подальшому представник позивача уточнила позовні вимоги, в яких вказала, що у звязку з тим, що відповідачі частково проплачують борг за надані послуги сума боргу станом на 01.05.2017р. складає 9535,30 грн., а також 3% річних 80,90 грн., інфляційні втрати 723,36 грн., які просить стягнути з відповідачів.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 21 червня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржило Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго»

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що докази, на які посилається суд першої інстанції, а саме акт обстеження житлово-побутових умов від 10.02.2017 року та довідка з місця проживання відповідачів від 09.02.2017 року відповідно до ст. 185 ЦПК України судом не досліджувались, відтак не було надано право надати пояснення щодо вказаних документів. Вказує, що рішення суду ухвалено з врахуванням розрахунку на суму заборгованості 7165,17 грн., який позивачем суду не надавався. Вважає, що судом безпідставно зроблено висновок, що в відповідачі належним чином проводили оплату послуг, оскільки в них з 01.07.2014 року існує заборгованість по оплаті таких. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Позивач в судове засідання не зявився, хоча належним чином про час і місце розгляду справи був повідомлений. Від позивача надійшла заява про відкладення розгляду справи, проте доказів на підтвердження причини неявки в судове засідання не надано. Тому розгляд справи відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України здійснюється колегією суддів за відсутності позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід відхилити з таких підстав.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

У відповідності до вимог ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення таким вимогам відповідає.

Відповідно до вимог ст.10, 58, 59, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів,речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до довідки з місця проживання про склад сімї і прописку від 10.12.2015р. №1707 виданої ЛКП «Вулецьке» відповідачі зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов від 10.02.2017р., відповідачка ОСОБА_4 проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 та згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи від 09.02.2017р. ОСОБА_4 зареєстрована за вказаною вище адресою з 17.06.2015 року.

Як убачається із наданого представником позивача розрахунку заборгованості від 20.06.2017 року, у відповідачів в період з серпня 2014 року по травень 2017 року наявна заборгованість за центральне опалення в сумі 9535 грн. (а.с.78).

Відмовляючи у задоволенні позову, районний суд вірно виходив з того, що у даному розрахунку зазначена заборгованість за серпень 2014 року у розмірі 7165,17 грн., проте із вказаного розрахунку заборгованості не вбачається наявності заборгованості за попередні місяці 2014 року, а відтак не вбачається з якого періоду виникла заборгованість в розмірі 7165,71 грн., тому така не підлягає стягненню з відповідачів.

При цьому судом вірно взято до уваги надані відповідачами копії квитанцій про оплату ними ЛКП «Львівтеплоенерго» наданих послуг, з яких убачається, що нараховані суми з урахуванням пільг за житлово-комунальні послуги з липня 2014 року сплачувались ОСОБА_3 належним чином (а.с.54-67).

Судом установлено, що нежитлові приміщення за адресою вул. Сахарова, 31 у м.Львові, які перебувають на балансі Академії сухопутних військ, частково опалюються від системи опалення житлового будинку. У березні 2017 року «Львівтеплоенерго» провело перерозподіл теплової енергії на житловий будинок (в т.ч. сходові клітки) та нежитлові приміщення по вул. Сахарова, 31 за період з жовтня 2016 року по січень 2017 року та було проведено перерахунок вартості послуги з централізованого опалення за вказаний період. За адресою АДРЕСА_2 сума перерахунку складає -588,18 грн. (а.с.79). Проте такий перерахунок не проведено ЛМКП «Львівтеплоенерго» за період до жовтня 2016 року.

За таких обставин розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, районний суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, вірно встановив обставини справи та прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у позові.

Рішення суду відповідає вимогам процесуального та матеріального права, обставинам справи, доводи скарги висновків суду не спростовують, тому колегія суддів підстав для скасування рішення суду не вбачає.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» відхилити.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 21 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий

Судді: