Справа № 538/1877/16-ц
Провадження по справі №2-о/538/18/17
У Х В А Л А

без руху

21 серпня 2017 року

Суддя Лохвицького районного суду Полтавської області Грузман Т.В. розглянувши заяву ОСОБА_1 за участі зацікавленої особи Ісковецької сільської ради Лохицького району Полтавської області про встановлення належності правовстановлюючого документу, -

ВСТАНОВИВ:

26.12.2016 року заявник звернулась до суду із вказаною заявою, яку мотивувала тим, що їй на підставі Державного акта про право власності на земельну ділянку серія ЯБ № 941103 від 20.03.2009 року належить земельна ділянка розміром 3,110 га., яка знаходиться на території Ісковецької сільської ради Лохицького району Полтавської області. У грудні 2016 року заявник звернулась до Державного реєстратора для отримання витягу є Державного реєстру прав на нерухоме майно на дану земельну ділянку, але їй у цьому було відмовлено так, як у Державному акті її ім.»я вказано не вірно, як «Ганна». Вказана обставина змусила звернутись до суду з вказаною заявою, якою просить встановити факт належності заявнику правовстановлюючого документа.

При вирішенні питання щодо відкриття провадження за вказаною заявою суддя звернулась до слідуючих норм законодавства.

Відповідно до ч1. ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 6 ч.1 ст. 256 ЦПК визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

За змістом п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» N 5 від 31.03.95 Звернути увагу судів на те, що відповідно до статей 255, 271 Цивільного Процесуального Кодексу України (ЦПК) в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки,

тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 3 даної Постанови визначено, що вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, встановленим ст.137 ЦПК, так і вимогам щодо її змісту, передбаченим ст.274 ЦПК. Якщо в заяві не зазначено, який конкретно факт просить встановити заявник, з

яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт, якими доказами цей факт підтверджується або до заяви не приєднано довідки про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів, суддя відповідно до ст.139 ЦПК постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає заявникові строк для виправлення недоліків. У разі невиконання цих вказівок

заява вважається неподаною і повертається заявникові, про що суддя

постановляє мотивовану ухвалу.

Враховуючи вищевказане, суддя вважає, що подана заява не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України та має бути залишеною без руху.

При виконанні вказаної ухвали, заявнику слід звернути увагу на слідуюче:

-При направленні до суду заяви про встановлення факту, яка розглядається у порядку окремого провадження, учасниками процесу є заявник та заінтересовані особи, у своїй заяві ОСОБА_1 вказує, що сільська рада є відповідачем. Вказаний недолік має бути усунено;

-Посилаючись у своїй заяві на обставину, що Державний реєстратор при видачі витягу з реєстру речових прав відмовив у здійсненні такої дії, заявником не надано суду вмотивованої відмови вказаної служби, що також є недоліком заяви, який має бути усунено;

-Доказом неможливості внести виправлення у Державний акт про право власності на земельну ділянку також може бути вмотивована відмова відділу Держгеокадастру в Лохицькому районі з посиланням на норми матеріального права;

-Направляючи до суду заяву про встановлення належності правовстановлюючого документа заявником надано лише копію паспорта з вказівкою на вірне ім.»я, але ж такими доказами можуть бути і інші документи, як має ОСОБА_1 та які містять вірне посилання на її ім»я.

Згідно норм ст.. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Керуючись ст. ст. 119, 120, 121, 210, 234, 256 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу залишити без руху.

Надати заявнику строк 5 днів з моменту отримання ухвали суду на виправлення недоліків. Інакше заява вважатеметься неподаною і повернеться заявникові.

Ухвала підлягає оскарженню лише щодо визначення суми судового збору, в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Т.В.Грузман