Справа № 487/4110/16-ц
Провадження № 2/487/1325/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2017 року

Заводський районний суд м.Миколаєва у складі головуючого судді Павлової Ж.П. ,секретаря Табунщик К.С., позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3,розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В

16.08.2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В позові вона вказала, що 04.08.2015 року , приблизно о 19 год.25 хв., водій ОСОБА_4 керував автомобілем ГАЗ 3302, державний номерний знак НОМЕР_1, який належить на праві власності ОСОБА_2 Здійснюючи рух по проїжджій частині вул. Фрунзе в м.Миколаєві ОСОБА_4 , грубо порушивши правила дорожнього руху,допустив зіткнення з мотоциклом , державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням позивачки, яка виконувала маневр повороту ліворуч. В результаті ДТП позивачка отримала тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя, у вигляді багатоуламкового перелому обох кісток лівої гомілки зі зміщенням уламків, розтрощення лівої стопи, лівої п*яти , області лівого гомілковостопового суглобу, що спричинило ампутацію лівої стопи на рівні третини лівої гомілки.

Вироком Заводського районного суду м.Миколаєва від 27.05.2016 року ОСОБА_4 визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та з нього стягнуто на користь позивача грошову компенсацію за завдану моральну шкоду у сумі 55000 грн. Посилаючись на положення ст. 1187, 23 ЦК України позивач просила стягнути із відповідача ОСОБА_2 грошову компенсацію за завдану моральну шкоду в сумі 100000 грн., оскільки він є власником автомобіля , яким керував водій ОСОБА_4

В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просила про їх задоволення. В подальшому в судове засідання позивач не з*явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги зменшила до 50000 грн., які просила стягнути із відповідача.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнли, посилаючись на те, що ОСОБА_2 не є власником вищезазначеного автомобіля ГАЗ 3302, державний номерний знак НОМЕР_1, , оскільки надав його у користування ОСОБА_4 В подальшому в судове засідання не з*явились.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи та матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Так, судом встановлено, що вироком Заводського районного суду м.Миколаєва від 27.05.2016 року ОСОБА_4 визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, а саме за те, що 04.08.2015 року , приблизно о 19 год.25 хв., він керуючи автомобілем ГАЗ 3302, державний номерний знак НОМЕР_1, який належить на праві власності ОСОБА_2 та здійснюючи рух по проїжджій частині вул. Фрунзе в м.Миколаєві, грубо порушивши правила дорожнього руху,допустив зіткнення з мотоциклом , державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням позивачки ОСОБА_1, яка виконувала маневр повороту ліворуч. В результаті ДТП позивачка отримала тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя, у вигляді багатоуламкового перелому обох кісток лівої гомілки зі зміщенням уламків, розтрощення лівої стопи, лівої п*яти , області лівого гомілковостопового суглобу, що спричинило ампутацію лівої стопи на рівні третини лівої гомілки. Відповідно до вироку суду з водія ОСОБА_4 стягнуто на користь позивача грошову компенсацію за завдану моральну шкоду у сумі 55000 грн.

Внаслідок вказаного ДТП ,у звязку із ориманням тілесних ушкоджень позивачка неодноразово проходила курси лікування, перенесла операцію, що підтверджується наданими відповідними медичними виписками.

Згідно ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду в справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ст.1167 ЦК УКраїни, якщо моральної шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров*я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки , така моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи , яка її завдала.

Згідно із частинами 1,2,5 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність , пов*язана з використанням , зберіганням або утриманням транспортних засобів та іншого. Таким чином моральна шкода завдана позивачці у зв*язку із отриманням тяжких тілесних ушкоджень відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє об*єктом, використання,зберігання, або утримання якого створює підвищену небезпеку, незалежно від вини такої особи.

Тобто , за загальним правилом ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела.

Оскільки власником транспортного засобу автомобіля ГАЗ 3302, державний номерний знак НОМЕР_1, є ОСОБА_2, то він є відповідальною особою за шкоду, завдану іншою особою, яка завдала шкоду.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним судом України в Постанові від 17.10.2012року справа №6-114цс12, та в постанові від 13.11.2013 року , справа №6-120цс13.

Застосування вищезазначених правових позицій , викладених в Постановах Верховного Суду України має враховуватись судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права відповідно до ст. 360-7 ЦПК України .

Враховуючи , що після скоєнні ДТП позивачка тривалий час знаходилась на лікуванні, стала інвалідом 2 групи, відчувала сильні фізичні болі, зазнала тяжкого емоційного стресу, спричиненого тим, що внаслідок порушення правил дорожнього руху водієм ОСОБА_5 , їй було ампутовано ліву стопу на рівні третини лівої гомілки , і крім того, є матір*ю двох дітей, які знаходяться на її утриманні та вихованні, що вона втратила звичний спосіб життя, та їй потрібно витрачати додаткові зусилля для його відновлення, суд вважає, що з урахуванням розумності та справедливості вказана позивачкою сума для відшкодування моральної шкоди,а саме 50000 грн. є достатньою та такою , що підлягає задоволенню.

За таких підстав позов слід задовольнити.

Керуючись ст.ст.10,60, 213-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 50000 грн.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 551 грн.20 коп.

Рішення вступає в законну силу через 10 днів з дня його проголошення.

На рішення може бути подана апеляція до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд в порядку, встановленому ст.294 ,ст.295 ЦПК України.

Суддя Павлова Ж.П.