Справа № 509/2256/17
26 жовтня 2017 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі :
головуючого судді Гандзій Д.М.
при секретарі Задеряки Г.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в смт. Овідіополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -
22 червня 2017 року, позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з названим позовом, в якому просила суд, розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 03.06.2000 року, Виконкомом Довбиської селищної ради Баранівського району Житомирської області (актовий запис № 12), повернути їй дівоче прізвище Домалевська, стягнути з відповідача на її користь судові витрати, посилаючись на те, що на даний час шлюбні відносини між ними фактично припинились, вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, через відсутність між ними взаєморозуміння та спільних інтересів подальше сумісне життя і збереження їхньої сімї неможливе.
В судове засідання позивачка не з`явилась, про дату, час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, однак надав до суду письмову заяву, в якій посилаючись на ст. 158 ЦПК України повністю підтримала позов і просила суд, слухати справу без її участі, не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення по справі (а.с. 22).
Відповідач в судове засідання, без поважних причин повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у відповідності до вимог ч. 5 ст. 74, ч. 1 ст. 77 ЦПК України, за останньою відомою судові та позивачці адресою його місця проживання, що підтверджується поштовими повідомленнями з відміткою листоноші «за закінченням терміну зберігання», причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутністю суду не надав (а.с. 17-19).
Згідно з ч.ч. 1,4 ст. 169 ЦПК України, якщо у суду не має даних про причину неявки відповідача, сповіщеного належним чином, або якщо причини неявки відповідача на думку суду є неповажними, суд вважає можливим розглянути справу на підставі даних, які є в матеріалах справи та зі згоди позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Суд встановив, що офіційно, шлюб між сторонами був зареєстрований 03.06.2000 року, Виконкомом Довбиської селищної ради Баранівського району Житомирської області (актовий запис № 12), що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-ТП № 066042 від 03.06.2000 р., від якого у сторін народився неповнолітній син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ТП № 299647 від 22.11.2000 р. (а.с. 5,6).
З позовної заяви вбачається, що між позивачкою та відповідачем спільне життя не склалось, на даний час шлюбні відносини між ними фактично припинились, вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, через відсутність між ними взаєморозуміння та спільних інтересів подальше сумісне життя і збереження сімї неможливе.
Статтею 24 СК України передбачено шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Статтею 56 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.
Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.
Згідно із ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу, якою передбачено позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.
Статтею 111 СК України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.
У відповідності до ст. 112 ч. 2 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Статтею 113 СК України передбачено особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після реєстрації шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Відповідно до свідоцтва про шлюб, дівоче прізвище позивачки Домалевська, яке вона просила повернути їй після розірвання шлюбу.
При таких обставинах, враховуючи позицію позивачки, стосовно її бажання на розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що сімя розпалась остаточно і зберегти її неможливо, а збереження сім`ї в даному випадку, з урахуванням встановлених судом обставин буде суперечити інтересам позивачки та моральним засадам суспільства.
Керуючись ст.ст. 10,11,88,191,209,212-215,224-226 ЦПК України, ст.ст. 24,56,104,105,109-112 Сімейного Кодексу України, суд, -
1.Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити ;
2.Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 03.06.2000 року, Виконкомом Довбиської селищної ради Баранівського району Житомирської області (актовий запис № 12) розірвати ;
3. Після розірвання шлюбу, повернути ОСОБА_1 її дошлюбне (дівоче) прізвище Домалевська.
4. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 640 грн.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя Гандзій Д.М.