Справа № 372/358/16-ц Головуючий у І інстанції Болобан В. Г.
Провадження № 22-ц/780/3843/17 Доповідач у 2 інстанції Голуб С. А.
Категорія 38 02.08.2017
УХВАЛА

Іменем України

02 серпня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Голуб С.А.,

суддів Верланова С.М., Приходька К.П.

за участі секретаря Дрозда Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 19 червня 2017 року про відмову в забезпеченні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області про визнання права власності в порядку спадкування та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: Обухівська районна державна нотаріальна контора Київської області, Старобезрадичівська сільська рада Обухівського району Київської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду першої інстанції з позовом про визнання права власності в порядку спадкування.

Разом з тим, відповідач по справі ОСОБА_2 звернулася до суду першої інстанції із зустрічним позовом про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом.

Під час судового розгляду справи ОСОБА_2 також подала до суду заяву про забезпечення позову, посилаючись на те, що ОСОБА_3 може вчинити дії щодо розпорядження спірними земельними ділянками, що може утруднити виконання рішення суду в майбутньому.

На підставі викладеного в заяві про забезпечення позову ОСОБА_2 просила суд вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку, площею 0,53 га, кадастровий номер НОМЕР_1 та земельну ділянку площею 2,17 га, кадастровий номер НОМЕР_2, які розташовані в межах Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області, надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належали ОСОБА_4, який помер 25 квітня 2011 року на підставі дублікатів державних актів на право власності на земельну ділянку НОМЕР_3 від 15 лютого 2008 року, які видані на підставі розпорядження Обухівської РДА № 1079 від 24 листопада 2006 року у зв'язку з втратою оригіналу державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_4, виданого 05 травня 2006 року.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 19 червня 2017 року в задоволенні заяви про забезпечення позову було відмовлено.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що рішенням Апеляційного суду Київської області від 17 травня 2017 року було визнано недійсним заповіт від 02 листопада 2006 року, на підставі якого ОСОБА_3 був спадкоємцем після смерті ОСОБА_4, однак право власності зареєстровано саме за ОСОБА_3, таким чином за ним зберігається право розпоряджатися спірним майном, що може утруднити виконання рішення суду в майбутньому.

Окрім того, з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав ОСОБА_3 передав спірні земельні ділянки в оренду селянському фермерському господарству «Гощівське» строком на 10 років, а тому є підстави вважати, що ОСОБА_3 в будь-який час може розпорядитися спірними земельними ділянками шляхом їх відчуження чи обтяження зобов'язаннями.

На підставі викладеного в апеляційній скарзі, ОСОБА_2 просила скасувати вказану ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою заяву про забезпечення позову задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з такого.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що зі змісту заяви не вбачається реальної загрози невиконання чи утруднення виконання відповідачем можливого рішення суду, окрім того заявником не надано доказів недобросовісності дій ОСОБА_3 щодо можливого відчуження нерухомого майна.

Судова колегія не погоджується із такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Згідно ч. 3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

П.1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України визначено, що позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Разом з тим, вирішуючи питання про задоволення чи відмову в задоволенні заяв про забезпечення позову судам слід враховувати розяснення, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову».

Зі змісту вказаної постанови Пленуму види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем позовними вимогами.

Як вбачається з матеріалів справи між сторонами існує спір з приводу земельної ділянки, за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на спірну земельну ділянку, яку він в свою чергу передав в оренду. Рішення суду на підставі якого останній зареєстрував за собою право власності на спірну земельну ділянку скасоване, а тому існує реальна загроза неможливості виконання рішення суду в майбутньому. Однак суд першої інстанції не врахував всіх обставин у справі та не надав належної правової оцінки всім доказам, а тому дійшов до передчасного висновку про відмову в задоволенні клопотання про застосування заходів забезпечення позову.

Згідно із ч.ч. 2, 3 ст. 312 ЦПК України, розглянувши апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє нову ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або якщо при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування або скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

З врахуванням наведеного, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 19 червня 2017 року про відмову в забезпеченні позову скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та не підлягає оскарженню.

Головуючий

Судді