Провадження №2/359/2189/2017
Справа №359/6004/17
РІШЕННЯ

Іменем України

25 жовтня 2017 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Журавського В.В.

при секретарі Алфімовій І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Головне територіальне управління юстиції у Київській області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого вказав на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла його теща ОСОБА_2 Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку АДРЕСА_1 з відповідними надвірними господарськими будівлями та спорудами. За час свого життя ОСОБА_2 заповіт не склала, тому після її смерті спадкування здійснювалось за законом. Єдиною спадкоємцею після смерті ОСОБА_2 була її дочка ОСОБА_3 У встановлений законом строк ОСОБА_3 звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 Проте, отримати свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_3 не встигла, так як ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла. Єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 є її чоловік ОСОБА_1 Позивач прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 шляхом звернення до нотаріуса з відповідною заявою. Проте, у видачі свідоцтва про право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 з відповідними надвірними господарськими будівлями та спорудами ОСОБА_1 було відмовлено, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа, що посвідчує право власності спадкодавця на спадкове майно. Тому ОСОБА_1 просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 з відповідними надвірними господарськими будівлями та спорудами, після смерті померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_3

Сторони не з'явились у судове засідання. Позивач подав через канцелярію суду заяву, в якій зазначив, що позов підтримує в повному обсязі, просить задовольнити його, а також слухати справу без його участі.

Гнідинський сільський голова Лазаренко О.Й. також направив до суду заяву, якою просив розглянути справу без присутності представника сільської ради та при вирішенні справи поклався на розсуд суду.

Представник третьої особи ОСОБА_5 також направив до суду заяву, якою просив проводити розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що пред'явлений позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_2 Це підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого на її ім'я, серії НОМЕР_1 (а.с.7).

Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку АДРЕСА_1 з відповідними надвірними господарськими будівлями та спорудами.

За час свого життя ОСОБА_2 заповіт не склала, тому після її смерті спадкування здійснювалось за законом. Єдиною спадкоємцею після смерті ОСОБА_2 була її дочка ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про народження виданого на ім'я ОСОБА_6 (а.с.5) та копією свідоцтва про укладення шлюбу, згідно якого ОСОБА_6 змінила своє дошлюбне прізвище на ОСОБА_7 (а.с.4).

У відповідності до ч.1, ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини подати заяву про прийняття спадщини.

Згідно з ч.1 ст.1273 цього ж Кодексу спадкоємець за законом може відмовитись від прийняття спадщини протягом шестимісячного стоку з дня відкриття спадщини.

З копії спадкової справи №6/2016, заведеної Бориспільською районною державною нотаріальною контори, вбачається, що ОСОБА_3 подала заяву про прийняття спадщини в межах встановленого шестимісячного строку (а.с.25). Таким чином, вона прийняла спадщину, яка залишилась після смерті ОСОБА_2

Проте, отримати свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_3 не встигла, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого на її ім'я серії НОМЕР_2 (а.с.8).

Після її смерті відкрилась спадщина, яка з житлового будинку АДРЕСА_1 з відповідними надвірними господарськими будівлями та спорудами, який вона успадкувала після смерті після матері ОСОБА_2

За час свого життя ОСОБА_3 заповіт не склала, тому після її смерті спадкування здійснювалось за законом. Єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 є її чоловік ОСОБА_1, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 (а.с.6).

З копії спадкової справи №405/2016, заведеної Бориспільською районною державною нотаріальною контори, вбачається, що ОСОБА_1 подав заяву про прийняття спадщини в межах встановленого шестимісячного строку (а.с.30). Таким чином, він прийняв спадщину, яка залишилась після смерті ОСОБА_3

Проте, отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 з відповідними надвірними господарськими будівлями та спорудами, позивач не може у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на вказаний будинок, що підтверджує право власності спадкодавця (а.с.36).

З виписки з погосподарської книги вбачається, що власником будинку АДРЕСА_1 була ОСОБА_2 Даний об'єкт зареєстрований під НОМЕР_3 в по господарській книзі №3 (а.с.9).

Згідно з технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1, 1969 року побудовий (а.с.44-49).

Відповідно до абз.3 ч.2 ст.331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5 .

Відповідно до вказаних нормативних актів передбачалась державна реєстрація будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Таким чином, судом встановлено, що у відповідності до законодавства, яке діяло на момент закінчення будівництва житлового будинку та регулювало відносини пов'язані із виникненням права власності на споруджений будинок у спадкодавця - ОСОБА_2 виникло право власності на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 не встигла оформити належним чином документи, що підтверджують її право власності на житловий будинок, а також враховуючи, що позивач у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 Тому суд, вважає за допустиме визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовуються в АДРЕСА_1.

На підставі викладеного та керуючись ч.3 та ч.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», абз.3 ч.2 ст.331, ст.391, ч.1 ст.1268, ч.1 ст.1269 та ч.1 ст.1270, ч.1 ст.1273 ЦК України, п.2 ч.1 ст.208, ч.3 ст.209, ст.ст.212-215 та ст.218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 з відповідними надвірними господарськими будівлями та спорудами, в порядку спадкування після за законом смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Рішення суду може бути оскаржене через Бориспільський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Київської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у розгляді справи, але не були присутні під час проголошення, на протязі десяти днів з моменту отримання копії рішення.

Суддя: підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Бориспільського міськрайонного суду В.В. Журавський