УХВАЛА

"01" серпня 2017 р.Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого судді: Астахової О.О.,

при секретарі Наумовій О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 01.08.2017 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2, поданого в особі представника ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення з відповідача на користь позивача боргу у розмірі 1 407 683,00 грн.

Одночасно із позовною заявою до суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, в якій він просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 та на траснпортний засіб Mercedes-Benz GL 320 CGI 2008 11.01.2017 2987, д.н.з НОМЕР_1, які належіть на праві приватної власності відповідачу ОСОБА_3

Заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 мотивує тим, що 16 вересня 2013 року позивач передав відповідачу у власність грошові кошти у розмірі 10000,00 доларів США, 19.09.2013 року у розмірі 15 000,00 доларів США, 06.12.2013 року у розмірі 25 000,00 доларів США, 26.12.2014 року у розмірі 4 200,00 доларів США, а відповідач надав розписки у яких було зазначено, що кошти передані позивачем у якості передплати за квартиру АДРЕСА_2.

Таким чином, всього відповідач отримав від позивача позику у розмірі 54 200 доларів США.

Оскільки, на даний час відповідач не є власником квартири АДРЕСА_2, яку він зобов'язувався продати позивачу та за яку прийняв в якості завдатку грошові кошти в розмірі 54 200 доларів США., останій просить про забезпечення позову.

За даними відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та довідки МВС України, ОСОБА_3 належить на праві власності квартира АДРЕСА_1 та траснпортний засіб Mercedes-Benz, д.н.з НОМЕР_1.

Представник позивача вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, оскільки належне на праві власності майно відповідача може бути ним відчужене, що змушує її звернутись з даною заявою до суду.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

За таких обставин розгляд заяви проводиться без повідомлення сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно із ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Частиною 3 ст. 152 ЦПК України імперативно встановлено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Предметом позову є грошові кошти в розмірі 54 000 доларів США, які ОСОБА_2 передав ОСОБА_3 під розписку в якості завдатку за купівлю квартири АДРЕСА_2.

Крім того, позивачем в заяві про забезпечення позову не надано доказів того, що існує реальна загроза відчуження майна відповідача, яке є предметом спору і невжиття заходів забезпечення позову унеможливить виконання судового рішення.

У пункті 3 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" підкреслено, що згідно з п. 1 ч. 1 статті 152 ЦПК України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладання арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно до п.4 зазначеної постанови, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має право з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Дотримуючись означених вимог закону, суд приходить до висновку, що позивачем не наведено обставин та не надано доказів того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а заявлені вимоги не є співмірними із видом забезпечення позову.

Таким чином, суд, перевіривши відповідність виду забезпечення позову заявленим позовним вимогам, а також враховуючи, що вжиті заходи забезпечення позову не повинні порушувати права інших осіб, приходить до висновку, що з урахуванням сукупності вищевказаних обставин, відсутні належні правові підстави для забезпечення позову у обраний представником позивача спосіб.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 151, 152, 153, 209, 210, 293, 294 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом п'яти днів, з дня отримання її копії.

С у д д я :