Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/3311/17
Провадження №: 2-о/332/90/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2017 р. м. Запоріжжя

Суддя Заводського районного суду м. Запоріжжя Безлер Л.В., розглянувши заяву ОСОБА_1, зацікавлена особа Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району про визнання фізичної особи недієздатною,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась в порядку окремого провадження про визнання фізичної особи недієздатною, просить визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, недієздатною.

Вивчивши зміст заяви, суд дійшов висновку, що заява не відповідає вимогам ЦПК України у зв'язку з наступним.

Статтею 238 ЦПК України визначено, що у заяві про визнання фізичної особи недієздатною повинні бути викладені обставини, що свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Статтею 39 ЦК України вказано, що фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Натоміть заявником не викладено обставин, які б свідчили про наявність у ОСОБА_4 саме хронічного стійкого психічного розладу, внаслідок якого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій або керувати ними.

Крім того, заявником не сплачено судовий збір при поданні заяви.

Статтею 240 ЦПК України визначено, що судові витрати, пов'язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави. Викладене не свідчить, що при зверненні до суду судовий збір сплачуватись не повинен.

За загальними правилами цивільного судочинства (статті 79, 119, 297, 328, 358 ЦПК України) судовий збір належить до судових витрат, які несуть суди усіх рівнів, коли розглядають позовну заяву, апеляційну, касаційну скаргу чи заяву про перегляд судових рішень Верховним Судом України.

При цьому судовий збір, як складова судових витрат, виконує компенсаційну, превентивну і соціальну функції.

Обовязок осіб, які звертаються до суду, сплачувати судовий збір - це процесуальний обовязок, визначений нормами процесуального права.

Відповідно до частини другої статті 79 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Таким спеціальним законом є Закон України від 8 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір».

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Відповідно до частини третьої статті 2 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Наведені норми процесуального права дозволяють сформулювати загальне правило: процесуальні дії мають вчинятися за нормами процесуального закону, чинними на момент вчинення цих дій.

З огляду на зазначене можна дійти висновку про те, що процесуальний закон визначає свою дію в часі саме за часом вчинення відповідних процесуальних дій.

За таких умов Закон України «Про судовий збір» має застосовуватися в редакції, яка діяла на момент вчинення певної процесуальної дії.

Стаття 4 Закону України «Про судовий збір» встановлює розміри ставок судового збору.

Стаття 5 цього Закону в певних випадках передбачає звільнення від сплати судового збору.

Судовий збір виконує компенсаційну функцію, і положення статей 4, 5 Закону України «Про судовий збір» слід розглядати в системному взаємозвязку з положеннями процесуального закону щодо розподілу судових витрат.

Пункт 9 ст. 3 Закону України № 3674, який передбачав, що судовий збір не справляється за подання заяви про визнання фізичної особи недієздатною, виключений Законом України № 484 від 22.05.2015 року.

Враховуючи вищевикладене, судовий збір підлягає сплаті заявником на загальних умовах за звернення до суду з заявою окремого провадження.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що заява ОСОБА_1 не відповідає вимогам чинного законодавства, у звязку з чим її належить залишити без руху, надавши заявникові строк для усунення недоліків.

Згідно зі ст. 121 ЦПК України заява, подана без додержання вимог ст. ст. 119, 235 ЦПК України, залишається без руху.

Зважаючи на викладене, суд вбачає підстави для залишення заяви без руху та надання строк для усунення недоліків.

Для усунення недоліків заявникові необхідно належним чином обґрунтувати підстави для визнання особи недієздатною, викласти обставини, що свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, сплатити судовий збір в сумі 320 гривень, надати платіжний документ на підтвердження сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. 121, 235 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1, зацікавлена особа Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району про визнання фізичної особи недієздатною - залишити без руху.

Надати заявникові пятиденний строк з моменту отримання копії ухвали для усунення вищезазначених недоліків, інакше заяву вважати неподаною і повернути заявникові.

Надіслати копію ухвали заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Суддя Л.В. Безлер