Ічнянський районний суд Чернігівської області
Справа №733/2069/15-ц
№ 4-с/733/8/17
У Х В А Л А

Іменем України

"22" серпня 2017 р. м. Ічня

Ічнянський районний суд Чернігівської області

в складі: головуючого судді Овчарика В.М.,

за участю секретаря Панахно Л.В.,

представника заявника ОСОБА_1 та

заінтересованої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Ічнянського національного природного парку про визнання незаконною постанови про повернення виконавчого документу, винесеної головним державним виконавцем Ічнянського районного відділу державної виконавчої служби ОСОБА_2,

встановив:

Скаржник звернувся до суду із зазначеною скаргою, в якій, з урахуванням уточнень, просив визнати незаконною постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, винесену головним державним виконавцем Настичем Р.М., мотивуючи її тим, що 22.06.2017 року державним виконавцем ВДВС Ічнянського РУЮ Чернігівської області Настичем Р.М. в порушення Закону України Про виконавче провадження (Далі-Закон) винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу по виконавчому листу № 733/2069/15-ц від 24 травня 2016 року, який не у повному обсязі провів виконавчі дії, а саме не звернувся до суду з повторним поданням про привід боржника, при умові, що попередній привід залишився не виконаним, таким чином не вжив всіх заходів по примусовому виконанню рішення.

У судовому засіданні представник заявника підтримала скаргу та просила її задовольнити, при цьому пояснила, що не згодна з постановою державного виконавця, так як останнім не в повному обсязі проведені виконавчі дії, так ухвала Ічнянського районного суду від 04.05.2017 року про примусовий привід боржника залишилася не виконаною, і причини її невиконання матеріали виконавчого провадження не містять.

Головний державний виконавець Настич Р.М. у судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги з посиланням на те, що ухвалу про привід не було виконано з невідомих йому причин.

Заслухавши осіб, які зявилися у судове засідання та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Пунктом 9 ч. 3 ст.129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обовязковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов»язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов»язковість яких надана Верховною ОСОБА_2 України, і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов»язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно зі ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи , які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

У судовому засіданні встановлено, що на виконанні у ВДВС Ічнянського РУЮ Чернігівської області перебувало виконавче провадження по виконавчому листу № 733/2069/15-ц, виданому 24.05.2016 року Ічнянським районним судом Чернігівської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь Ічнянського природного парку 2 630 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 1 218 грн витрат понесених при сплаті судового збору, а всього 3 848 грн(а.с. 155, 156), яке постановою головного державного виконавця ВДВС Ічнянського РУЮ Чернігівської області Настича Р.М. ВП № 53129070 було повернуте стягувачу у звязку з відсутністю майна чи коштів на яке можливо звернути стягнення (а.с. 134).

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Крім цього п. 14 ч. 3 ст. 18 зазначеного вище закону передбачено, що у разі якщо боржник без поважних причин не зявився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу.

Привід застосовується з метою отримання відомостей щодо наявності майна у боржника, можливості виконання останнім рішення та відібрання пояснень причин невиконання ним рішення, якщо вони такі маються.

У зв»язку з тим, що ОСОБА_3 на неодноразові виклики до ДВС не з»являвся, головний держвиконавець ОСОБА_2 звернувся до суду з поданням про примусовий привід боржника, яке ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 04 травня 2017 року було задоволене (а.с. 116-117), але сам привід не був виконаний і причини його невиконання матеріали виконавчого провадження не містять, з повторним поданням про привід виконавець до суду не звертався. Незважаючи на це головний державний виконавець виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Частина 2 ст. 387 ЦПК України передбачає, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права та свободи.

Таким чином державним виконавцем не в повному обсязі були виконані заходи щодо примусового виконання виконавчого листа № 733/2069/15-ц, виданого 24.05.2016 року Ічнянським районним судом Чернігівської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь Ічнянського природного парку 2 630 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 1 218 грн витрат понесених при сплаті судового збору, а всього 3 848 грн, тому винесену виконавцем постанову про повернення виконавчого документа стягувачу необхідно визнати незаконною.

Відповідно до ст. 385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Із матеріалів справи вбачається, що про порушення своїх прав Ічнянський національний парк дізнався 04.07.2017 року, після того, як отримав рекомендованим листом копію постанови головного держвиконавця ОСОБА_2 від 22.06.2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу (а.с. 126), після чого подав 14 липня 2017 року до Ічнянського районного суду Чернігівської області скаргу, що підтверджується відповідним відміткою суду (а.с. 119) а тому суд прийшов до висновку, що заявником не пропущений строк для оскарження рішення держвиконавця.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 10, 11, 60, 383-387 ЦПК України, суд

ухвалив:

Скаргу Ічнянського національного природного парку про визнання незаконною постанови про повернення виконавчого документу, винесеної головним державним виконавцем Ічнянського районного відділу державної виконавчої служби ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати незаконною постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, винесену головним державним виконавцем Ічнянського районного відділу державної виконавчої служби ОСОБА_2 22 червня 2017 рокупо виконавчому листу № 733/2069/15-ц, виданому 24.05.2016 року Ічнянським районним судом Чернігівської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь Ічнянського національного природного парку 2 630 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 1 218 грн витрат понесених при сплаті судового збору, а всього 3 848 грн.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Чернігівської області через Ічнянський районний суд протягом пяти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом пяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Головуючий суддя В.М.Овчарик