Справа 237/3769/17 Номер провадження 2/237/1970/17

РІШЕННЯ
Іменем України
21.11.17 року м. Курахове
Мар`їнського району Донецької області
Мар`їнський районний суд Донецької області в складі:
головуючого судді Сметаняка О.Я.,
секретаря судового засідання Куроп`ятник Н.С.,
за участю:
представника позивача ОСОБА_1 ,
відповідача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Мар`їнського районного суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_2 звернулася до Мар`їнського районного суду Донецької області з вказаною позовною заявою, в якій, з урахуванням уточнень із посиланням на ст.. ст. 64, 71, 72, 107, 156 ЖК України, ст. 391, ч. 2 ст. 405ЦК України (а.с. 45-47), просить визнати ОСОБА_3 та ОСОБА_2 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме будинком, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані наступним. ОСОБА_2 є власником будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . На реєстраційному обліку за вказаною адресою перебувають відповідачі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які без поважних причин не проживають у будинку та не несуть ніяких витрат по його утриманню, тим самим обмежують її інтереси щодо вільного користування об`єктом власності, і як результат позивач ОСОБА_2 змушена звернутись за судовим захистом.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, зазначила, що з відповідачами в спірному будинку неможливо проживати, відповідач ОСОБА_2 , невістка чинить сварки, тому позивач бажає зняти з реєстраційного обліку відповідачів, які покинули спірний будинок в червні 2017 року та проживають в іншому приміщенні, інших належних та допустимих доказів на обґрунтування заявлених вимог в тому числі щодо усунення перешкод не надала, клопотань не заявляла. Посилання на правову норму, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин не навела.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, на адресу суду від Мар`їнського районного військового комісаріату Донецької області надійшла копія його заяви у якій зазначено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є інвалідом армії та має безстрокову третю групу інвалідності, через отриману ним травму при проходженні строкової служби у Збройних силах України.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засідання заперечувала проти позовних вимог, та зазначила, що не проживає у спірному будинку разом із сином, інвалідом третьої групи війни з червня 2017 року, після сварки, яка відбулась у травні 2017 року, вимушена проживати у гуртожитку в місті Красногорівка, у зв`язку із неприязними відносинами із позивачем ОСОБА_2 , зазначила, що кримінальне провадження за її звинуваченням перебувало в Мар`їнському районному суді Донецької області та закрито за примиренням сторін.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності ОСОБА_2 є власником житлового будинку, розташованого за адресою:АДРЕСА_1 (а.с. 9, 10-12).
В зазначеній квартирі, згідно довідки з місця проживання про склад сім`ї, виданої ВЦА м. Красногорівка від 31.07.2017 року за № 2388 (а.с.21) та адресної картки (а.с. 8), окрім ОСОБА_2 , зареєстровані ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - син, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 невістка, та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 -онук.
З листа за № 1106 від 11.10.2017 року Мар`їнського районного військового комісаріату та заяви ОСОБА_3 до суду вбачається, що відповідач є інвалідом армії третьої групи безстроково (а.с. 30-32).
З ухвали Мар`їнського районного суду Донецької області від 15.11.2017 року вбачається, що відповідач ОСОБА_2 спричинила потерпілій ОСОБА_2 легкі тілесні ушкодження 17.05.2017 року в будинку АДРЕСА_2 на ґрунті особистих неприязних відносин (а.с. 49).
Сторонами в судовому засіданні визнано обставини того, що відповідачі не проживають у спірному житловому будинку з червня 2017 року, у зв`язку із неприязними відносинами, які склались між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_2 , та пов`язані із нанесенням тілесних ушкоджень позивачу відповідачем ОСОБА_2 , що встановлено ухвалою Мар`їнського районного суду Донецької області від 15.11.2017 року (а.с. 49), відтак обставини визнані сторонами у відповідності до ч. 1 ст. 61 ЦПК не підлягають доказуванню.
Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.
В межах предмету доказування судом застосовується законодавство на час виникнення правовідносин.
Як вбачається зі свідоцтва про право власності на житловий будинок позивач ОСОБА_2 є власником житлового будинку, розташованого за адресою:АДРЕСА_1 (а.с. 9, 10-12).
Відтак посилання позивача в уточненій позовній заяві на положення ст. ст. 71, 72 ЖК України на вимогах закону не ґрунтуються, оскільки положення зазначених статей застосовуються до правовідносин пов`язаних із користуванням жилими будинками державного і громадського фонду.
Аналізуючи письмові докази та пояснення сторін надані під час судового розгляду, суд зазначає наступне.
Так, права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, та передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Зі змісту ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
У відповідності до частини 4 ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше, як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Згідно ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно з положеннями ЖК України до членів сім`ї власника житлового приміщення віднесено дружину (чоловіка) власника житла (якщо стосовно цього житла у подружжя не виникло право спільної власності), їх дітей та батьків, а також інших осіб, якщо вони постійно проживають спільно з власником житла та ведуть з ним спільне господарство (ч. 2 ст. 64, ч. 3 ст.156 ЖК України).
Тобто, підставою для визнання члена сім`ї власника втратившим право на користування жилим приміщенням, є його відсутність протягом року без поважних на це причини. А відтак, вирішуючи спір, суд повинен з`ясувати причини відсутності члена сім`ї власника житла.
Як встановлено в судовому засіданні відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не проживають у спірному житловому будинку з червня 2017 року, у зв`язку із неприязними відносинами, які склались між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_2 , та пов`язані із нанесенням тілесних ушкоджень позивачу відповідачем ОСОБА_2 , угод або домовленостей, оформлених письмово щодо користування спірним житловим будинком між сторонами не існує (а.с. 53-54), зазначені обставини визнані сторонами у судовому засіданні, та у відповідності до ч. 1 ст. 61 ЦПК не підлягають доказуванню, відтак позов в цій частині є передчасним, оскільки законодавцем у ч. 2 ст. 405 ЦК України визначено підставу втрати користування житлом, а саме відсутність члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Крім того суд зазначає, що доводи позивача та його представника про те, що відповідачі не несуть витрат на обслуговування будинку, проведення ремонтних робіт, не можуть бути підставою для визнання відповідачів втратившими право на користування спірним будинком, оскільки сторони не позбавлені права щодо вирішення у встановленому законом порядку питання щодо витрат на житло.
Представником позивача в судовому засіданні визнано обставини того, що відповідачем ОСОБА_2 комунальні послуги оплачувались частково, позивач за рахунок пільг відповідача, онука ОСОБА_3 , інваліда війни отримувала знижку на витрати з оплати житлово-комунальних послуг (а.с. 53-54), зазначена обставина у відповідності до ч.1 ст. 61 ЦПК України визнана представником позивача та доказуванню не підлягає. Крім цього невиконання обов`язків з утримання житла не віднесено законом до підстав, які визначають і впливають на збереження права користування житлом за тимчасово відсутньою особою.
Отже, наведені вище обставини встановлені судом, свідчать про те, що відповідачі відсутні у спірному будинку з поважних причин з червня 2017 року, тобто п`ять місяців в результаті неприязних стосунків, які склались між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_2 відповідно правові підстави, а саме застосування судом положень ч. 2 ст. 405 ЦК України для задоволення позову відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд, -
В И Р І Ш И В :
У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом - відмовити в повному обсязі.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Донецької області через Мар`їнський районний суд Донецької області протягом 10 днів із дня його проголошення, а особам, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час його проголошення,- протягом 10 днів із дня отримання його копії.
Повний текст рішення виготовлено 22.11.2017 року.

Суддя О.Я. Сметаняк

Дата документу 22.11.2017