Справа № 524/2606/17
Провадження №2/524/1557/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.07.2017 року Автозаводський районний суд м. Кременчука у складі:

головуючого судді Криви Ж.О.,

при секретарі Коваль Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовною заявою ОСОБА_1 до виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області про визнання права власності на кооперативну квартиру, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, посилаючись на те, що згідно Ордеру на житлове приміщення в будинку житлового будівельного кооперативу № 90 Серії «К» від 23.11.1989 їй була надана квартира АДРЕСА_1 на підставі Рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради народних депутатів Полтавської області № 920 від 09.11.1989 року; вартість квартири нею була виплачена повністю, проте вона не реєструвала свої право власності на неї. Просить визнати за нею право власності на кооперативну квартиру.

Позивач ОСОБА_1 надала суду заяву про слухання справи без її участі, просила позовов задовольнити.

Представник виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області надав суду заяву про слухання справи без його участі, подав заперечення проти позову.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

За ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 384 ЦК України член житлово-будівельного (житлового) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу - і розпорядження квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її. У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового)кооперативу стає її власником.

Так, Рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради народних депутатів Полтавської області № 920 від 09.11.1989 року було затверджено рішення загальних зборів членів «Житлово-будівельного кооперативу № 75/71» (протокол № 5 від 17.10.1989 року) про розподілення квартир між членами кооперативу.

На підставі зазначеного рішення на імя ОСОБА_1, як члена Житлово-будівельного кооперативу № 75/71, на квартиру АДРЕСА_1, було видано Ордер на житлове приміщення в будинку житлового будівельного кооперативу № 90 Серії «К» від 23.11.1989 року.

Як свідчить довідка ОСББ № 75 за № 72 від 04.02.2008 року позивач виплатила вартість квартири у повному обсязі в розмірі 21 433 грн. 00 коп..

У вказаній квартирі позивач зареєстрована та проживає з 05.01.1990 року, проте після виплати пайових внесків не реєструвала своє право власності.

Житлово-будівельний кооператив № 75/71 припинив свою діяльність, мешканці будинку № 22 по вул. Воїнів Інтернаціоналістів у м. Кременчуці створили ОСББ № 75.

При звернення позивачем до управління державної реєстраційної служби їй було відмовлено у звязку з відсутністю довідки Житлово-будівельного кооперативу № 75/71 про повну сплату пайових внесків.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 182 ЦК України (в редакції 2003 року) право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Згідно ч. 4 ст. 334 ЦК України (в редакції 2003 року) права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

За ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції від 1 січня 2013 року) державна реєстрація прав є обов'язковою, права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Положення ст. 328 ЦК України (в редакції 2003 року) передбачають, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За положеннями ст. 15 Закону України «Про власність», який діяв до вступу в законну силу Цивільного кодексу України (в редакції 2003 року), передбачалось, що член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

Вказані норми дублюються у ст. 384 ЦК України (в редакції 2003 року), де зазначено, що в разі викупу квартири член житлово-будівельного кооперативу стає власником квартири.

Верховний Суд України від 26 травня 2001 року у «Правових позиціях щодо розгляду судами окремих категорій судових справ (Житлове право)» зазначає, що члени ЖБК, які повністю внесли пайовий внесок за квартиру відповідно до ст. 15 Закону «Про власність» набувають права власності на квартиру.

З п. 5-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 вересня 1987 року № 9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» вбачається, що судам слід мати на увазі, що згідно із ст.15 Закону України «Про власність» член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд.

Згідно п. 6 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року № 5 вбачається, що суди повинні мати на увазі, що законом може бути встановлений інший момент (підстава) набуття права власності. Зокрема, у разі повного внесення пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства.

За змістом ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

На підставі п. 37 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5, з урахуванням положень ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України, власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Керуючись ст.ст. 215 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області про визнання права власності на кооперативну квартиру - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, право власності на кооперативну квартиру АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя