Справа № 152/1102/17
УХВАЛА

08 серпня 2017 року Шаргородський районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Славінської Н.Л.,

з участю:

секретаря судового засідання Бабиної І.Д.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_4,

розглянувши у попередньому судовому засіданні в м. Шаргороді Вінницької області в залі суду заяву адвоката ОСОБА_4 про відвід судді Славінської Н.Л. у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_3 про встановлення факту проживання спадкоємця зі спадкодавцем однією сімєю, визнання права власності на 1/2 земельної ділянки в порядку спадкування за законом,

встановив:

11.07.2017 року ОСОБА_5 звернулася до Шаргородського районного суду з вказаним позовом.

Ухвалою судді від 12.07.2017 року провадження у справі відкрито і справу призначено до розгляду в попередньому судовому засіданні на 26.07.2017 року, яке відкладено у звязку із клопотанням представника відповідача ОСОБА_2, на 08.08.2017 року.

08.08.2017 року адвокат ОСОБА_4 представник ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_6 подав заяву про відвід головуючому у справі судді Славінській Н.Л.

Заява про відвід головуючого у справі судді мотивована виникненням сумнівів у обєктивності та неупередженості судді у цій справі з наступної підстави, а саме: суддею Славінською Н.Л. розглядалася цивільна справа за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, у якій 30.06.2017 року ухвалено судове рішення. В мотивувальній частині цього рішення суд зробив висновок, що ОСОБА_5 та син останньої ОСОБА_7 на час смерті ОСОБА_7 проживали однією сімєю.

У справі, яка розглядається, позивач ОСОБА_5 просить встановити факт проживання її однією сімєю з ОСОБА_7 у період з 2000 року до дня смерті.

Так як суддею вже було зроблено висновок щодо факту проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_7 однією сімєю, то, на його думку повторно розглядати спір щодо факту проживання цих осіб однією сімєю суддя не може, що є іншою обставиною, яка викликає сумнів у обєктивності судді, тому є підстави, встановлені п.4 ст.20 ЦПК України для відводу судді.

В попередньому судовому засіданні 08.08.2017 року представник ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_4 підтримав заяву про відвід, вважає її такою, що підлягає задоволенню, оскільки, на його думку, наявні обставини, що унеможливлюють подальше слухання цієї справи під головуванням судді Славінської Н.Л.

Представник відповідача ОСОБА_6 ОСОБА_2 підтримала заяву свого представника адвоката ОСОБА_4 про відвід головуючого у справі судді.

Представник позивачки ОСОБА_5 ОСОБА_1 заперечувала щодо задоволення заяви про відвід судді Славінської Н.Л., мотивуючи тим, що нею розглядаються цивільні справи з різним предметом позову. До того ж, вважає, що ст.20 ЦПК України не містить такої підстави для відводу судді, про яку зазначив у заяві про відвід адвокат ОСОБА_4

Відповідач ОСОБА_3 заперечувала щодо задоволення заяви про відвід судді Славінської Н.Л., зсилаючись на безпідставність.

Суддя Славінська Н.Л. пояснень в попередньому судовому засіданні щодо заявленого відводу не надавала, зіславшись на те, що ч.1 ст.24 ЦПК України передбачено право особи, якій заявлено відвід, надавати пояснення.

Розглянувши заяву адвоката ОСОБА_4 про відвід судді суд прийшов до наступного висновку.

Статтею 1 Конституції України передбачено, що Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава.

Статтею 124 Конституції України встановлено, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами.

Згідно з ст.1 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», судова влада в Україні відповідно до конституційних засад поділу влади здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними згідно із законом.

Статтею 2 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

Кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону (ч.1 ст.7 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно із ст.1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Виходячи із загальних засад здійснення судочинства, визначених положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обовязків (…) має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Особиста безсторонність судді презюмується, поки не надано доказів протилежного, про що зазначено у п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Веттштайн проти Швейцарії» та у п.50 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України».

Не є підставами для відводу судді заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними та допустимими доказами.

Відповідно до п.п.103, 104, 105 рішення Європейського суду з прав людини у справі «ОСОБА_8 проти України» від 09.01.2013 року (остаточне 27.05.2013 року), «Для того, щоб встановити, чи може суд вважатися «незалежним» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції, слід звернути увагу…на спосіб призначення його членів і строк їхніх повноважень, існування гарантій проти тиску ззовні та на питання, чи створює орган видимість незалежного… Як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необєктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (1) субєктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він обєктивним у цій справі, та (2) об'єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності… Проте між субєктивною та об'єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати обєктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (обєктивний критерій), а й може бути повязана з питанням його або її особистих переконань (суб'єктивний критерій)… Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції субєктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога обєктивної безсторонності…».

Аналогічний правовий висновок зроблено Європейським судом з прав людини у п.п.49, 50 рішення у справі «Білуха проти України».

В заяві про відвід судді адвокат ОСОБА_4 зазначив про те, що суддя Славінська Н.Л. приймала участь у розгляді цивільної справи №152/356/17, у рішення за наслідками розгляду якої зробила висновок щодо факту проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_7 однією сімєю.

Так, 30.06.2017 року Шаргородським районним судом Вінницької області у складі головуючого судді Славінської Н.Л. у справі №152/356/17 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини ухвалено судове рішення, відповідно до якого у позові ОСОБА_5 відмовлено (а.с.38-42).

Означене судове рішення, як вбачається із відмітки на ньому, законної сили не набрало (а.с.42).

Мотивуючи підстави для відмови у позові ОСОБА_5 суд зазначив про відсутність поважності причин, повязаних із непереборними, істотними труднощами для останньої на вчинення дій, повязаних із зверненням до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті сина ОСОБА_7

Крім того, в мотивувальній частині рішення суд констатував той факт, що ОСОБА_5 та ОСОБА_7 на час смерті останнього, що сталася 12.12.2007 року, проживали з 2000 року однією сімєю за адресою: с. Мурафа, вул. Зарічна, 8, що підтверджується довідкою Мурафської сільської ради від 09.06.2017 року за №02-18-105 (а.с.149), хоча, згідно з даними погосподарського обліку, спадкодавець ОСОБА_7 був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1 (тепер Висоцького), 30.

Також, суд зазначив, що вказана обставина підтверджується показаннями свідка ОСОБА_9 та показаннями представника позивачки ОСОБА_1, що була допитана в якості свідка.

При цьому, суд розяснив у рішенні ОСОБА_5, що, відповідно до вимог ч.1 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Положення ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не ставить місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації, а тому місцем проживання особи може бути будь-яке приміщення, у якому особа проживає постійно або тимчасово, яке належить цій особі на праві власності або праві користування, що визнається власником жилого приміщення, а, відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Таким чином, судом дійсно було зроблено висновок про те, що ОСОБА_5 та ОСОБА_7 на час смерті останнього, починаючи з 2000 року, однією сімєю.

Відповідно до ч.3 ст.11-1 ЦПК України, визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи здійснюється автоматизованою системою документообігу суду під час реєстрації відповідних документів за принципом вірогідності, який ураховує кількість справ, що перебувають у провадженні суддів, заборону брати участь у перегляді рішення для судді, який брав участь в ухваленні судового рішення, про перегляд якого ставиться питання, перебування суддів у відпустці, на лікарняному, у відрядженні та закінчення терміну повноважень.

Позовна заява ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_3 про встановлення факту проживання спадкоємця зі спадкодавцем однією сімєю, про визнання права власності на Ѕ земельної ділянки в порядку спадкування за законом передана в провадження судді Шаргородського районного суду Славінської Н.Л. відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями (а.с.30).

З позовної заяви ОСОБА_5, яка розглядається тепер під головуванням судді Славінської Н.Л., вбачається, що заявлено позовну вимогу про встановлення факту проживання спадкоємця ОСОБА_5 та спадкодавця ОСОБА_7 однією сімєю з 2000 року до дня смерті ОСОБА_7, що сталася 12.12.2007 року (а.с.7).

Таким чином встановлено, що головуючий у цій справі суддя при розгляді цивільної справи з іншим предметом позову між тими самими сторонами, зробив висновок з приводу тих позовних вимог, які мають розглядатися, тобто висловив свою думку з приводу предмету позову, який розглядається, констатувавши факт проживання вказаних осіб однією сімєю, що є підставою для висновків сторін та їх представників в упередженості судді.

Таким чином, суд приходить до висновку, що заява адвоката ОСОБА_4 про відвід судді Славінської Н.Л. підлягає задоволенню з метою уникнення в подальшому стверджень сторін та їх представників про упередженість та необєктивність судді при ухваленні судового рішення у цій цивільній справі.

При цьому, права позивача та відповідачів не порушуються.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.1, 20, 23-24, 210 ЦПК України, на підставі ст.ст.1, 124, 8 Конституції України, ст.ст.1, 2 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», суд

ухвалив:

Заяву адвоката ОСОБА_4 про відвід судді Славінської Н.Л. у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_3 про встановлення факту проживання спадкоємця зі спадкодавцем однією сімєю, визнання права власності на 1/2 земельної ділянки в порядку спадкування за законом задовольнити.

Передати справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_3 про встановлення факту проживання спадкоємця зі спадкодавцем однією сімєю, визнання права власності на 1/2 земельної ділянки в порядку спадкування за законом в канцелярію Шаргородського районного суду для проведення повторного автоматичного розподілу справи автоматизованою системою документообігу суду у звязку із задоволенням заяви про відвід судді, відповідно до вимог ст.11-1 ЦПК України.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя: