Справа № 316/690/17
Провадження № 2/316/615/17
"28" липня 2017 р. м.Енергодар
Енергодарський міський суд Запорізької області, у складі:
головуючого судді: Капустинський М.В.
секретаря судового засідання: Демешко О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання в місті Енергодар Запорізької області цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
Позивач ПАТ «Укрсоцбанк» в особі свого представника ОСОБА_2 звернувся до Енергодарського міського суду Запорізької області 17.05.2017 року з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 в якій зазначає наступне:
Протягом дії Кредитного договору ОСОБА_1 періодично порушувала строки виплати Кредиту та процентам за користування кредитними коштами.
Відповідно до п. 3.3.5 Кредитного договору ОСОБА_1 зобовязалась погашати Банку в повному обсязі кредит в строк відповідно до п.п. 1.1.,3.3.15 Кредитного договору. Відповідно до п. 3.3.6 Кредитного договору ОСОБА_1 зобовязалась сплачувати Банку проценти та комісії в строки, встановлені п. 2.4, 2.5 Кредитного договору. Відповідно до п. 3.3.7 Кредитного договору ОСОБА_1 зобовязалась сплачувати Банку неустойку (пеню, штрафи) в строк встановлений п. 2.6 Кредитного договору. В супереч умовам кредитного договору позичальник ОСОБА_1 несвоєчасно та не в повному обсязі сплачувала кредит, у результаті чого утворилася заборгованість.
На виконання умов Кредитного договору Позичальнику було направлено вимогу про усунення порушення, але на дату подання позовної заяви вимога не виконана.
- 947,86 дол. США, що в еквіваленті становить 25 998,37 гривень - сума заборгованості за комісіями.
У судове засідання сторони не з'явились.
Представник позивача ОСОБА_3, яка діє на підставі письмової довіреності №02-36/638 від 17.02.2017 року, надала до суду 28.07.2017 року письмове клопотання в якому просить розглянути справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просить суд їх задовольнити, не заперечуючи проти постановлення заочного рішення.
Відповідач у судове засідання повторно не зявилась, причини неявки суду не повідомила, заперечень проти позову не надіслала, повідомлялася судом рекомендованою поштовою кореспонденцією за адресою, зареєстрованого у встановленому порядку, місця проживання, відповідно до довідки з Сектора реєстрації (а.с.33), яка співпадає з адресою зазначеною позивачем в позовній заяві (а.с.2) та адресою зазначеною у договорі (а.с.9), однак до суду повернулися поштові конверти з відміткою пошти, які свідчать про невручення поштової кореспонденції. В матеріалах справи відсутні дані про зміну відповідачем адреси місця проживання, а також суду не відоме місце роботи відповідача.
Відповідно до ч.1ст.77 ЦПК України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місця знаходження, повістка надсилається на останню відому суду адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає і не знаходиться.
Відповідно до ст.ст.74-75 ЦПК України - відповідач повідомлений про час та місце слухання справи за адресою його місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку.
Враховуючи, що відповідач повідомлена про час та місце розгляду справи, заяв або клопотань про перенесення розгляду справи до суду від відповідача не надійшло, відповідно до вимог ст.ст.169, 224 ЦПК України, за письмовою згодою представника позивача, суд ухвалив: розглянути справу у відсутності відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення.
На підставі ч.2 ст.197 ЦПК України, у звязку з неявкою всіх сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків:
Згідно ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно із ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно із ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання мас виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Згідно ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.
Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до статті 625 ЦК України, божник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.
Викладені в позові обставини підтверджуються кредитним договором № 312-119ЖСМБ від 28.07.2008р., Додатковою угодою№1 від 27.10.2008 р. до Кредитного договору, розрахунком заборгованості, довідкою від 23.01.2017 р., копією вимоги про усунення порушення з доказами відправки.
В Постанові Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року зазначено:
В пункт 10: Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Вказана стаття визначає правовий статус гривні, але не встановлює сферу її обігу, а статтею 192 ЦК передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Отже, банк як фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку (статті 19, 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність") банківську та генеральну ліцензії на здійснення валютних операцій або письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями, який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу II Закону України від 15 лютого 2011 року N 3024-VI "Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків" є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, має право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті (пункт 2 статті 5 Декрету про валютне регулювання);
В пункті 11 : надання та одержання кредиту в іноземній валюті, сплата процентів за таким кредитом не потребують наявності індивідуальної ліцензії на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу у жодної зі сторін кредитного договору;
В пункті 12: У разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Разом із тим як за пред'явлення позову, так і при його вирішенні судом, ціна якого визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується позивачем або стягується судом у гривнях із урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати.
Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Приймаючи до уваги вищенаведене, суд вважає позовні вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження наданими доказами, а тому підлягає задоволенню у повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57-60, 88, 169, 197, 208, 209, 212-215, 224 -226, 228, 231, 233, 294, 296 ЦПК України, суд -
Вимоги позовної заяви Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення до Апеляційного суду Запорізької області через Енергодарський міський суд Запорізької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого Цивільним процесуальним Кодексом України.
Суддя: М. В. Капустинський