Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1875/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Авраменко Т. М.
РІШЕННЯ

Іменем України

18.10.2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючої судді Авраменко Т.М.,

суддів: Суровицької Л.В., Чельник О.І.

секретар Бодопрост М.М.

за участю сторін та їх представників

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 серпня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2016 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі банк) звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Зазначав, що 01 серпня 2011 року між банком та ОСОБА_2 укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого банк надав їй кредитні кошти в сумі 5000 грн. у вигляді кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач зобовязання за кредитним договором не виконав. Станом на 31 жовтня 2016 року виникла заборгованість в розмірі 46869 грн. 14 коп., з яких: заборгованість за кредитом 4866 грн. 82 коп., заборгованість за процентами за користування кредитом 36134 грн. 01 коп., заборгованість за пенею 3160 грн. 26 коп., штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) 2208 грн. 05 коп.

Просив стягнути з відповідача на користь банку заборгованість в розмірі 46869 грн. 14 коп. та судові витрати.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 серпня 2017 року позов задоволено частково. Суд стягнув з ОСОБА_2 на користь банку заборгованість за кредитним договором в сумі 44161 грн. 09 коп., з яких: 4866 грн. 82 коп. кредит, 36134 грн. 01 коп. проценти, 3160 грн. 26 коп. пеня та судові витрати в сумі 1378 грн. В задоволенні вимог про стягнення штрафів відмовив, оскільки банком за кредитним договором одночасно нараховані пеня і штраф, що є одним видом цивільно-правової відповідальності.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалене з порушенням норм матеріального права, ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову та стягнення з неї заборгованості в сумі 7300 грн. 23 коп., з яких: 4866 грн. 82 коп. заборгованість за кредитом, 2433 грн. 41 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом. Зазначає, що суд безпідставно не застосував строки позовної давності. Також судом не надано правової оцінки тому, що позивачем не надано жодного доказу про її інформування про підвищення відсоткової ставки за кредитним договором. Кредитний договір є споживчим, оскільки кредитні кошти брались на купівлю одягу, підручників для навчання сина, встановлення трьох вікон у будинку. Заборгованість виникла в результаті звільнення її з роботи та відсутності змоги влаштуватись на іншу роботу. Також в листопаді 2013 року помер її чоловік і вона залишилась без засобів існування. Вважає, що проценти за користування кредитом можна було зменшити до 50% суми основної заборгованості, застосувавши ч.3 ст.551 ЦК України та п/п.5 ч.3 ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів».

В засіданні апеляційного суду відповідач та її представник підтримали доводи апеляційної скарги та просили за наслідками розгляду апеляційної скарги відмовити в позові банку за спливом строку позовної давності.

Представник банку просив відхилити апеляційну скаргу, оскільки рішення суду відповідає матеріалам справи та вимогам закону.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

1 серпня 2011 року відповідач подала банку анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та оформлення на її імя кредитної картки «Універсальна». Своїм підписом на анкеті-заяві відповідач підтвердив факт ознайомлення з договором про надання банківських послуг до його укладення, та погодився з його умовами, а також з Умовами та Правилами надання банківських послуг, які затверджені 06 березня 2010 року, Тарифами банку. З Тарифами банку та довідкою про Умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» також ознайомлена під підпис (а.с.5,8-31,112).

Справжність свого підпису на заяві-анкеті та довідці про Умови кредитування (а.с.112), в якій зазначено процентну ставку за користування кредитом 30 відсотків річних, строк внесення щомісячного платежу до 25 числа місяця, наступного за звітним, розмір пені за несвоєчасне погашення заборгованості, що становить 100 грн. на місяць, розмір штрафу за порушення строків платежів 500 грн. + 5% від ціни позову, а також факт отримання кредитної картки відповідач не оспорює.

В суді першої інстанції 16 серпня 2017 року відповідач, не оспорюючи факту отримання кредитної картки та кредитних коштів, усно заявила про застосування позовної давності, що підтверджується технічним записом судового засідання.

Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. Відповідно до пунктів 3.1.1 та 33.1.3 Правил користування платіжною карткою карта дійсна до останнього календарного дня вказаного в картці місяця і по закінченню строку дії картки банк продовжує строк дії картки шляхом надання клієнту картки з новим строком дії, якщо від клієнта не надійшла письмова заява про закриття карткового рахунку.

Згідно з пунктом 5.4 правил користування платіжною карткою строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці (поле month).

За цим договором відповідач отримала кредитну картку з терміном дії квітень 2017 року (а.с.113), строк дії картки банком не продовжувався.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що строк дії кредитного договору закінчився 30 квітня 2017 року.

Позивач зазначав, що взяті на себе зобовязання за кредитним договором відповідач припинила виконувати, останній платіж шляхом внесення готівки здійснила 26 грудня 2013 року в сумі 650 грн., у зв'язку з чим станом на 31 жовтня 2016 року виникла заборгованість в сумі 46869 грн. 14 коп., яка складається із тіла кредиту, процентів, пені, штрафів, що підтверджується розрахунком банку (а.с.4).

Згідно зі ст. ст. 526, 530,610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів (ч.2 ст.1050 ЦК України).

Суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку про задоволення позову в частині стягнення тіла кредиту, разом з тим в порушення вимог ст.212 ЦПК України не дав належної оцінки наданому позивачем розрахунку заборгованості (а.с.4) щодо нарахування процентів за користування кредитом та усній заяві відповідача щодо застосування позовної давності.

Щодо заяви відповідача про застосування позовної давності, колегія суддів зазначає, що згідно частинами 1 та 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Відповідно до вимог ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки, а позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу,пені), що передбачено п.1 ч.2 ст.258 ЦК України.

Розрахунком заборгованості та випискою з особового рахунку (а.с.4,126-127) підтверджується, що кредитною карткою відповідач почала користуватися у серпні 2013 року, вперше прострочена заборгованість виникла 29 листопада 2016 року в сумі 208 грн.71 коп., судовий збір сплачено та позовна заява підписана 16 листопада 2016 року (а.с.1,2-3) здана на пошту 22 листопада 2016 року (а.с.39), позов надійшов до суду 24 листопада 2016 року, тобто в межах трирічного строку позовної давності, встановленого ст.267 ЦК України щодо вимог про стягнення тіла кредиту та процентів.

Крім того, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ст.264 ЦК України).

Фактичними діями, що свідчать про визнання зобовязаною особою боргу є, зокрема, часткове погашення боргу, сплата процентів за основним боргом тощо.

Останній платіж на погашення заборгованості за кредитним договором шляхом внесення готівки відповідач здійснила 26 грудня 2013 року в сумі 650 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою з особового рахунку.

Разом з тим, до вимог про стягнення неустойки необхідно застосувати позовну давність, та стягнути пеню за період з листопада 2015 року по 31 жовтня 2016 року відповідно до вимог заявлених в суді першої інстанції із розрахунку пені 100 грн. на місяць відповідно до Умов кредитування, що становить 1200 грн.

Аналізуючи наданий позивачем розрахунок, колегія суддів зазначає, що на момент отримання кредиту відповідачем відсотки за користування кредитом нараховувались виключно на поточне та/або прострочене тіло кредиту. З квітня 2014 року позивачем змінено порядок нарахування відсотків за користування кредитом, зокрема до бази розрахунку включено вже нараховані відсотки та санкції за несвоєчасне виконання зобовязань, а також проценти до квітня 2014 року, з вересня 2014 року процентну ставку визначено на рівні 34,8 %, з 01 квітня 2015 року 43,20% (а. с. 5).

Виходячи з приписів параграфів 1, 2 глави 71 ЦК України, нарахування відсотків здійснюється виключно на поточне та/або прострочене тіло кредиту, тобто на суму кредиту фактично отриману позичальником. Зокрема, ч. 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики.

Крім того, відповідно до Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», підписаної відповідачем, остання отримала кредит за відсотковою ставкою 2,5% в місяць, тобто 30% в рік.

За таких обставин колегія суддів, виходячи з умов кредитування, які підписані відповідачем, та відсутності її письмової згоди на збільшення процентної ставки в односторонньому порядку, приходить до висновку, що наведений в розрахунку розмір заборгованості за процентами в сумі 36134 грн.01 коп. є неправильним, проценти необхідно нараховувати виключно на тіло кредиту за процентною ставкою 30% на рік, що становить 4464 грн. 34 коп., що підтверджується таким розрахунком:

проценти на 30 квітня 2014 року становлять 753 грн.41 коп., 30 % від заборгованості за тілом кредиту 4866 грн.82 коп. за період з 01 травня 2014 року 31 жовтня 2016 року становить 3710 грн. 93 коп. (4866.82:100х30=1460.04:360х915днів), всього 4464 грн. 34 коп. (753.41+3710.93).

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про зміну рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості за процентами, пені та суми загальної заборгованості за кредитом.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України та абз. 1 п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір за подання позовної заяви і апеляційної скарги, пропорційно до задоволених позовних вимог (22%) в розмірі 303 грн.16 коп. та стягнення з банку на користь відповідача за подання апеляційної скарги ( 75%) в розмірі 1136 грн.25 коп.

На підставі викладеного, керуючись п.3 ч.1 ст.307, ст.309, ч.2 ст.314, ст.316 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Змінити рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 серпня 2017 року в частині визначення розміру загальної заборгованості та стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за процентами, пені та судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за процентами за користування кредитом 4464 грн. 34 коп., пеню 1200 грн., судовий збір 303 грн.16 коп.,визначити, що загальний розмір заборгованості за кредитом становить 10531 грн.16 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 судовий збір за подання апеляційної скарги 1136 грн.25 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча суддя Т.М.Авраменко

Судді: Л.В.Суровицька

ОСОБА_3