Справа № 303/4743/17
Провадження № 2/303/2321/17
Номер рядка статистичного звіту -51
20 жовтня 2017 року м. Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючого-судді Куропятник О.М.
секретар судового засідання Годьмаш О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань в м. Мукачево цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, -
У серпні 2017 року до Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюб між сторонами розірвано. Відповідач у вихованні дитини жодної участі не приймає, матеріальної допомоги на його утримання не надає, не проявляє батьківської турботи, не спілкується з ним, тривалий час не доглядає за ним, життям та розвитком дитини не цікавиться, свідомо ухилився від виконання свого юридичного обов'язку по вихованню та утриманню сина.
У судове засідання позивач не з'явилася, подала до суду заяву, згідно якої позовні вимоги та їх мотиви підтримує повністю, просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, викликався в суд через оголошення у пресі згідно ч.9 ст. 74 ЦПК України. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та за згодою позивача відповідно до ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України ухвалити заочне рішення.
Дослідивши та перевіривши наявні у справі докази, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від своїх обов'язків по вихованню дитини.
Судом встановлено, що батьками дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_2, ОСОБА_4, що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 10 грудня 2008 року (а.с.7).
Згідно рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатсьокї області від 27 травня 2015 рок , шлюб, укладений між ОСОБА_2, ОСОБА_4 розірвано та з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 600 гривень (а.с.9-11).
ОСОБА_5 та ОСОБА_4 21 квітня 2016 року зареєстрували шлюбу Відділі ДРАЦС Рахівського районного управління юстиції у Закарпатській області про що складено відповідний актовий запис № 44, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 21 квітня 2016 року (а.с.8).
Згідно з ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.
Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.
Відповідно до ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. В п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначається, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо. Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками.
Таким чином судом встановлено, що батько дитини ОСОБА_2 самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, з ОСОБА_3 не спілкується, матеріальної допомоги не надає, долею дитини та станом здоров'я не цікавиться, участі у його вихованні не приймає.
Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради від 18 серпня 2017 року № 02-26/762 визнано за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки він фактично самоусунувся від виконання батьківського обов'язку по вихованню та утриманню дитини.
Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
При постановлені законного та справедливого рішення, суд враховує положення Конвенції «Про права дитини» від 20.11.1989 року, (набула чинності для України 27.09.1991 року) в ч. 2 ст. 6 якої говориться, що держави учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Крім цього, в ч. 1 ст. 19 Конвенції зазначено, що держава вживає всіх необхідних заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань по відношенню до дитини.
Відповідно до п. 15 Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам для досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
При прийнятті рішення по справі судом також береться до уваги, що Європейський суд з прав людини (Справа «Савіни проти України») у своєму рішенні від 18.12.2008 року наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.
Закон України «Про охорону дитинства» у ст. 11 передбачає, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Крім того, діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили (ст. 14 Закону).
Таким чином, враховуючи наведені вище норми чинного законодавства, оцінивши усі обставини справи у їх сукупності, суд прийшов до висновку що позов слід задовольнити.
Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати по справі.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 14, 57-60, 209, 212-215, 218, 223-226, 294 ЦПК України, ст.ст. 150, 164, 165 СК України, ст.ст.11, 14 Закон України «Про охорону дитинства», суд,-
Позовну заяву задовольнити повністю.
Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав відносно сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 640 грн. 00 коп. сплаченого судового збору.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача в розмірі 60 (шістдесят) грн. 00 коп..
На рішення суду відповідачем може бути подана заява про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Закарпатської області через Мукачівський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий О.М.Куропятник