Провадження №22-ц/784/2327/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 481/922/17 Головуючий І інстанції - Вжещ С.І.
Провадження № 22-ц/784/2327/17 Доповідач - Темнікова В.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2017 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Миколаївської області в складі :

головуючого - Темнікової В.І.,

суддів - Бондаренко Т.З., Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання - Богуславською О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 04 жовтня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Орган опіки та піклування Новобузької районної державної адміністрації Миколаївської області про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И Л А :

В серпні 2017 року позивачка звернулась до суду з даним позовом, в якому посилалась на те, що до 14.08.2003 року вона проживала разом із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого у них є дитина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якої є відповідач. У зв'язку з тим, що батько дитини взагалі не займається її вихованням, а також утриманням, з серпня 2003 року по теперішній час донька проживає разом з нею, перебуваючи виключно на її утриманні та вихованні. Відповідач добровільно не надавав будь-якої матеріальної допомоги на утримання дитини, у зв'язку з чим вона була змушена звернутися до суду з відповідною позовною заявою про стягнення аліментів на утримання доньки. Проте, останній усіляко ухилявся та ухиляється від сплати аліментів і станом на 01.04.2017 року загальна сума заборгованості по сплаті аліментів становить 58082, 19 грн. Також, позивачка зазначила, що на засіданні органу опіки та піклування дочка зазначила, що вважає ОСОБА_2 чужою людиною, жодних стосунків з ним не підтримує. У зв'язку з ухиленням ОСОБА_2 від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, створились умови, які шкодять інтересам дитини, так як останній досить тривалий період часу взагалі не спілкується з дитиною, не надає будь-якої матеріальної допомоги на її утримання, не турбується про фізичний, духовний розвиток дитини, стан її виховання, що свідчить про неналежне виконання відповідачем своїх обов'язків по вихованню дитини. Крім того, позивачка зазначила, що ОСОБА_2 вів досить антисоціальний спосіб життя, внаслідок чого вироком Новобузького районного суду Миколаївської області був засуджений за скоєння злочину до покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком. На підставі викладеного позивачка просила суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, а також стягнути з нього на її користь судові витрати.

Рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 04 жовтня 2017 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав залишено без задоволення. Попереджено ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виконання своїх батьківських обов'язків і покладено на орган опіки і піклування контроль за виконанням ОСОБА_2 батьківських обов'язків.

Не погодившись з зазначеним рішенням, позивачка звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, а також на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали доводи апеляційної скарги, надавши пояснення, аналогічні змісту апеляційної скарги, просили її задовольнити.

Інші учасники процесу до судового засідання не з'явилися, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. При дослідженні і оцінці доказів, встановленні обставин справи і ухваленні рішення суд незалежний від висновків органів влади, експертиз або окремих осіб. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень.

Як убачається з матеріалів справи, судом під час розгляду цієї справи були створені такі умови. Судом були досліджені і оцінені в їх сукупності всі докази, надані сторонами, відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України. Виходячи з наданих сторонами доказів, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог.

Так, судом під час розгляду справи було встановлено, що в період шлюбу сторін позивачка народила доньку ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. 14.08.2003 року сторони розірвали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від 14.08.2003 року.

Рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 30.08.2002 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частини заробітку(доходу) але не менше ? частини неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, починаючи з 22.08.2002 року. Відповідач станом на 01.04.2017 року має заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 58082 гривні 12 копійок.

Згідно довідки від 25.04.2017року та характеристики учениці ОСОБА_3 з 1 по 4 клас, наданої ЗОШ № 4 м. Кропивницький, дочка сторін навчалась у вказаній школі з 01.09.2008 року по 31.05.2012 року. Батьківські збори відвідувала тільки мати ОСОБА_1, яка контролювала і відвідування доньки і її навчання. Батько ОСОБА_2 на батьківські збори не ходить, не цікавиться ні навчанням дитини, ні вихованням доньки.

Згідно довідки № 46 та інформації від 13.04.2017 року, наданих Кременчуцькою ЗОШ № 20 Полтавської області учениці ОСОБА_3, вона навчається у вказаній школі у 9-А класі з 11.11.2014 року по теперішній час. Батьківські збори відвідувала тільки мати ОСОБА_1, яка контролювала і відвідування доньки і її навчання. Батько ОСОБА_2 на батьківські збори не приходив, не спілкувався з класним керівником і не цікавиться навчанням доньки.

За змістом висновку органу опіки та піклування Нобузької РДА в Миколаївській області від 28.07.2017 року № 2248/01-34, прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, у відношенні до його неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Проаналізувавши дані обставини по справі, надані сторонами докази, а також врахувавши положення ч. 3 ст.51 Конституції України, ст.ст. 8,12 Закону України «Про охорону дитинства» , ст.ст. 150,151,152,155,162, п. 2 ч. 1 ст.164, ст. 165, ст.166 СК України, п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», суд дійшов висновку, що встановлені в ході розгляду справи обставини, свідчать про те, що відповідач намагається підтримувати стосунки з донькою, яка, періодично (щороку до липня 2016 року) приїжджала до помешкання, де проживають його батьки та він. В 2012 році на десятиріччя доньки вони разом їздили до ювелірного магазину, придбавши подарунок на День народження ОСОБА_3 у вигляді ювелірної прикраси. Дані обставини підтверджуються показами самої дитини сторін.

Також обставини підтримання родинних стосунків доньки та батька, надання допомоги продуктами харчування та речами підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_4, а відвідування влітку 2016 року донькою помешкання, де також проживає батько, показаннями свідка ОСОБА_5, що не заперечувалось позивачкою з зауваженнями про те, що така допомога надходила не стільки від відповідача, скільки від його батьків.

Наявність заборгованості по аліментам відповідач пояснив своєю тяжкою хворобою, яка загострилась в нього в 2012р., 2013р., 2016р., що потребувало значних коштів. На даний час він періодично лікується, є інвалідом ІІ групи, що підтверджується копіями виписок з історії хвороби та посвідчення інваліда. Тому суд дійшов висновку, що тяжкий матеріальний стан перешкоджав відповідачу сплачувати аліменти. Проте судом було враховано і те, що за період з 01.01.2009 року до теперішнього часу відповідач жодного разу не сплачував аліменти, хоча періодично мав можливість це частково робити. Відповідач дійсно є інвалідом та отримує допомогу, з якої повинен був сплачувати аліменти, проте він не повідомив про це державну виконавчу службу.

Крім наявності значної суми заборгованості по аліментам, в матеріалах справи відсутні переконливі докази винної поведінки відповідача щодо ухилення від виконання своїх обов'язків по виконанню батьківських обов'язків відносно дитини сторін.

Суд критично віднісся до висновку органу опіки і піклування про доцільність позбавлення батьківських прав, так як даний висновок був складений без повного та об'єктивного з'ясування обставин, в яких заходиться відповідач за станом свого здоров'я, що унеможливлює його особисте відвідування доньки, яка проживає в іншій місцевості, та в повній мірі сплачувати грошові кошти на її утримання.

Критично суд віднісся й до посилання в позовній заяві на наявність судимості у відповідача, тому, що злочин, як видно з копії вироку від 15.05.2003 року, відповідачем був вчинений не відносно його дитини, а тому не є підставою для позбавлення батьківських прав.

Жодних відомостей про поведінку відповідача, яка б негативно впливала на дитину, або інші обставини, які б свідчили про те, що наявність батьківських прав у відповідача дійсно суперечить інтересам дитини та зумовлювали б застосування такої виключної міри впливу як позбавлення відповідача батьківських прав, позивачем не надано та судом не встановлено, а тому суд дійшов висновку про необхідність відмовити в задоволенні позову.

Але з урахуванням наявності заборгованості по аліментним платежам протягом більше десяти років, суд вважав за доцільне попередити відповідача про необхідність змінити ставлення до виконання своїх батьківських обов'язків і покласти на органи опіки та піклування контроль за виконанням відповідачем батьківських обов'язків.

Висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам законодавства, зазначеного в рішенні суду.

Доводи апеляційної скарги позивачки про те, що суд не дав належної правової оцінки даним, викладеним в довідці від 25.04.2017року та характеристиці учениці ОСОБА_3 з 1 по 4 клас ЗОШ № 4 м. Кропивницький, в довідці № 46 та інформації від 13.04.2017 року, наданих Кременчуцькою ЗОШ № 20 Полтавської області, а також тому, що відповідач в судовому засіданні не заперечував того, що не має наміру і в подальшому відвідувати доньку за місцем її проживання, а також наявності значної суми заборгованості по сплаті аліментів та небажанню відповідача найближчим часом її погасити, не заслуговують на увагу, так як суд дав їм належну правову оцінку у сукупності з іншими доказами по справі, а саме з урахуванням стану здоров'я відповідача, який є інвалідом 2 групи, і якому у зв'язку з його захворюванням було рекомендоване пересування за допомогою опори з дозованим навантаженням на ліву нижню кінцівку, а також того, що він потребує значних коштів на своє лікування. Більш того, визнавши, що відповідач частково мав можливість сплачувати аліменти, суд попередив його про необхідність змінити ставлення до виконання своїх батьківських обов'язків, врахувавши при цьому, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України).

Факт не оскарження відповідачем висновку органу опіки та піклування, не впливає на правильність прийнятого рішення, так як згідно ст. 19 СК України рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду, а для суду висновок органу опіки та піклування є рекомендаційним. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим чи суперечить інтересам дитини.

Не має визначального значення для вирішення спору в межах заявлених позовних вимог також посилання апелянта на те, що суд не врахував того, що позивачка та дочка сторін вже тривалий час проживає з іншим чоловіком, якого дочка сторін сприймає як батька. Посилання позивачки на те, що відповідач не дав згоди на навчання дочки за кордоном після закінчення нею 9 класів, не є достатньою підставою саме для позбавлення відповідача батьківських прав. За вирішенням цього питання у інший спосіб позивачка до суду не зверталася.

Не заслуговують на увагу також доводи апеляційної скарги про те, що суд необгрунтовано взяв до уваги пояснення свідка ОСОБА_4, яка є матір'ю відповідача, оскільки її пояснення не спростовані іншими доказами по справі і фактично не заперечувалися позивачкою.

Не є підставою для скасування рішення також посилання позивачки в апеляційній скарзі на вирок Новобузького районного суду Миколаївської області від 15 травня 2003р. про притягнення відповідача до кримінальної відповідальності, так як з часу скоїння злочину пройшов тривалий час. Доказів антисоціальної повідінки відповідача, які могли б вплинути на дитину, з того часу суду надано не було.

Не відповідають обставинам справи також доводи апеляційної скарги про те, що судом не була врахована думка самої дитини, яка вважає відповідача чужою людиною та не підтримує з ним стосунки, оскільки думка дитини була врахована у сукупності з іншими доказами по справі. Крім того, приймаючи рішення по справі, суд скористався наданим йому законом, а саме ч. 3 ст. 171 СК України, правом постановити рішення всупереч думці дитини, якщо на думку суду цього вимагають її інтереси. Слід врахувати, що дана норма права зобов'язує посадових осіб саме вислухати дитину, що і було зроблено органом опіки та піклування, однак, не передбачає обов'язку прийняти саме таке рішення, як хоче дитина, якщо її думка суперечить її інтересам.

Інші доводи апеляційної скарги направлені на переоцінку доказів, яким суд дав належну правову оцінку у їх сукупності, а тому не є підставою для скасування рішення суду.

Переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи те, що позбавлення батьківських прав, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, колегія суддів вважає, що підстави для скасування чи зміни рінення суду відсутні.

Керуючись ст.ст. 303,307,308,314,315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 04 жовтня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів після її проголошення в касаційному порядку.

Головуючий

Судді