Справа № 359/9648/16-ц Головуючий у І інстанції Борець Є. О.
Провадження № 22-ц/780/4737/17 Доповідач у 2 інстанції Таргоній Д. О.
Категорія 43 22.11.2017
УХВАЛА

Іменем України

22 листопада 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Приходька К.П.,

за участі секретаря Дрозда Р.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: публічне акціонерне товариство «Артем-Банк», товариство з обмеженою відповідальністю «Арма Факторинг», ОСОБА_4, ОСОБА_5; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_6, про виселення відповідача з наданням йому іншого житла.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, колегія суддів,

УСТАНОВИЛА:

у грудні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 5 лютого 2014 року ОСОБА_6 уклала з ПАТ «Артем-Банк» кредитний договір №3/14, згідно умов якого банк зобов'язався надати кредит в розмірі 190 000 гривень, а ОСОБА_6 зобов'язалась щомісячно до 5 січня 2015 року повертати кредит частинами та сплачувати проценти за користування кредитними коштами в розмірі 30% річних від розміру одержаного кредиту.

В той же день ОСОБА_6 уклала з ПАТ «Артем-Банк» договір іпотеки, відповідно до умов якого, з метою забезпечення виконання грошових зобов'язань вона передала в іпотеку квартиру АДРЕСА_1. Цим же договором сторони обумовили іпотечне застереження, за яким, у випадку невиконання письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором, ПАТ «Артем-Банк» мав право продати предмет іпотеки у власність іншій особі на підставі укладеного з нею договору купівлі-продажу.

В подальшому ПАТ «Артем-Банк» відступив ТОВ «Арма Факторинг», яке в свою чергу відступило ОСОБА_4 право вимоги за кредитним договором №3/14 від 5 лютого 2014 року та договором іпотеки від 5 лютого 2014 року.

23 серпня 2016 року ОСОБА_4 уклав з позивачем договір купівлі-продажу квартири, за яким він відчужив у власність ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1.

У спірній квартирі зареєстровано місце проживання ОСОБА_3

29 серпня 2016 року ОСОБА_2 надіслав відповідачу вимогу, в якій вимагав від ОСОБА_3 протягом 30 днів звільнити квартиру та припинити реєстрацію його місця проживання в ній. Оскільки відповідач ухиляється від добровільного виконання вказаних вимог, тому ОСОБА_2 просив суд виселити відповідача з квартири АДРЕСА_1 з наданням ОСОБА_3 для його постійного проживання квартиру АДРЕСА_4.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 серпня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

У своїй апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду встановленим по справі обставинам, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі. Зокрема, серед доводів апеляційної скарги зазначає, що неотримання письмової вимоги боржником не може позбавити іпотекодержателя права на звернення до суду.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали судді першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не отримував вимогу про виселення із спірної квартири.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи та вимогам чинного законодавства.

Судом встановлено, що 5 лютого 2014 року ОСОБА_6 уклала з ПАТ «Артем-Банк» кредитний договір №3/14 (а.с.52-61), за яким ПАТ «Артем-Банк» зобов'язався надати кредит в розмірі 190000 гривень, а ОСОБА_6 зобов'язалась щомісячно до 5 січня 2015 року повертати кредит по частинам та сплачувати проценти за користування ним в розмірі 30% річних від розміру одержаного кредиту.

В той же день ОСОБА_6 уклала з ПАТ «Артем-Банк» договір іпотеки (а.с.5-7), за яким з метою забезпечення виконання грошових зобов'язань вона передала в іпотеку квартиру АДРЕСА_1.

31 березня 2016 року ПАТ «Артем-Банк» уклав з ТОВ «Арма Факторинг» договір факторингу №3/14 (а.с.62-73), за яким ПАТ «Артем-Банк» відступив ТОВ «Арма Факторинг» право вимоги до ОСОБА_6 за кредитним договором №3/14 від 5 лютого 2014 року.

19 квітня 2016 року ПАТ «Артем-Банк» уклав з ТОВ «Арма Факторинг» договір відступлення права вимоги (а.с.8-9), за яким ПАТ «Артем-Банк» відступив ТОВ «Арма Факторинг» право вимоги до ОСОБА_6 за договором іпотеки від 5 лютого 2014 року.

В той же день ТОВ «Арма Факторинг» уклав з ОСОБА_4 два договори від-ступлення прав вимоги (а.с.10-11, 74-78), за яким ТОВ «Арма Факторинг» відступив ОСОБА_4 права вимоги за кредитним договором №3/14 від 5 лютого 2014 року та договором іпотеки від 5 лютого 2014 року.

Відповідно до ч.1 ст.36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання, яке здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі.

Згідно з ч.2 цієї ж статті договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки.

Так, в розділі 5 вказаного вище договору іпотеки (а.с.6 зворот) було обумовлено іпотечне застереження, за яким у випадку невиконання позичальником письмової вимоги іпотекодержателя про усунення порушених зобов'язань за кредитним договором у встановлений строк, такі вимоги іпотекодержателя задовольняються за рахунок предмета іпотеки на розсуд іпотекодержателя шляхом: передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання; права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу.

23 серпня 2016 року ОСОБА_4 уклав з позивачем договір купівлі-продажу квартири (а.с.12-13), за яким він відчужив у власність ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Бориспільської міської ради №42-2-VII від 17 грудня 2015 року АДРЕСА_1 була перейменована на АДРЕСА_1.

З копії довідки КП «ЖРЕУ» №1888 від 28 жовтня 2016 року (а.с.20), а також довідки АДП УДМС України в Київській області (а.с.27) вбачається, що в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровано місце проживання ОСОБА_3

Відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про іпотеку» після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Аналогічний порядок щодо виселення всіх громадян, що мешкають у житловому будинку або житловому приміщенні, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, передбачено ч. 3 ст. 109 ЖК Української РСР.

У п. 43 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк.

29 серпня 2016 року ОСОБА_2 надіслав відповідачу вимогу (а.с.16), в якій позивач вимагав від ОСОБА_3 протягом 30 днів звільнити квартиру та припинити реєстрацію його місця проживання в ній.

Однак з копії конверту (а.с.18), а також копії бланку рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.19) вбачається, що відповідач так і не отримав вказану вимогу.

За таких обставин, судова колегія вважає що суд першої інстанції, прийшов до правильного висноку, що ОСОБА_2 не дотримався порядку, передбаченого ст.40 Закону України «Про іпотеку».

Доводи апеляційної скарги про те, що неотримання письмової вимоги не може позбавити іпотекодержателя права звернення до суду є необґрунтованими, так як законом чітко передбачено, що надсилання та отримання письмової вимоги про виселення мешканців об'єкта нерухомого майна є обов'язковим фактором згідно ст. 40 Закону України «Про іпотеку».

Оскільки відповідачем не було отримано вимоги про добровільне звільнення спірної квартири, як того вимагає ч.3 ст.109 ЖК УРСР, матеріали справи не містять доказів про вручення вимоги про виселення ОСОБА_3, тому колегія суддів вважає, що позивач передчасно звернувся до суду з позовом про виселення, так як наявність саме цього доказу свідчило б про порушення, невизнання або оспорювання прав та свобод іпотекодержателя.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування правильного по суті рішення.

Оскільки рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 315, 317, 318, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 серпня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: