Головуючий суду 1 інстанції - Фастовець В.М.
Доповідач - Коновалова В.А.
Справа № 415/1721/17
Провадження № 22ц/782/500/17
РІШЕННЯ

Іменем України

27 липня 2017 року м. Сєвєродонецьк

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів: Назарової М.В., Луганської В.М.,

за участю секретаря Козубської А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Луганської області справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 09 червня 2017 року

за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,

в с т а н о в и л а:

У березні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, в обґрунтування якого вказала, що з відповідачем у шлюбі не перебувала, від спільного життя з останнім має неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання неповнолітнього сина.

Позивач просила суд стягнути з ОСОБА_2аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,у розмірі 1/4 частини від всіх доходів щомісячно з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 09 червня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитинизадоволені. Суд стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини від всіх доходів щомісяця, починаючи з 27 березня 2017 року і до повноліття дитини, але не менше 30 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про стягнення з нього аліментів на утримання дитини в розмірі 1/8 частини доходів щомісячно, посилаючись на неповне з'ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушенням судом норм процесуального та матеріального права.

Позивач та відповідач всудове засідання не з'явилися, про час і місце повідомлені належним чином і в установленому законом порядку, а тому, колегія суддів вважає можливим на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України розглядати справу за їх відсутності.

В судовому засіданні представник позивача доводи апеляційної скарги не визнав.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених такими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно із ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В ч. 1 статті 303 ЦПК України зазначено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Ухвалюючи рішення по справі суд першої інстанції виходив з того, що ним були встановленні факти про те, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах та мають малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в свідоцтві про народження якого батьком вказано відповідача. Дитина мешкає разом з позивачкою і знаходиться на її утриманні.

Тому, зважаючи на ці обставини, суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частині від усіх видів заробітку щомісячно.

Вказані обставини та висновки суду першої інстанції щодо права позивача на стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина підтверджуються матеріалами справи та відповідають вимогам закону.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що неповнолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, знаходиться на утриманні позивачки, допомогу на утримання дитини у добровільному порядку відповідач не надає. Відповідач є працездатною особою і за законом також зобов'язаний утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття.

Окрім того, згідно довідки Луганської обласної дитячої клінічної лікарні від 15.06.2017 року ОСОБА_2 з 05.05.2017 року і по теперішній час працює водієм, його заробітна плата за травень 2017 року склала 3984,91 грн.

Отже, відповідач є працездатною особою, перебуває у трудових відносинах з Луганською обласною дитячою клінічною лікарнею, отримує заробітну плату, тому має можливість сплачувати аліменти.

В апеляційній скарзі відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини, а він лише не згоден з їх розміром.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання дитини.

Посилання апелянта на те, що на його утриманні знаходяться батьки похилого віку не заслуговують на увагу, оскільки відповідач, не зважаючи на вимоги ст. 60 ЦПК України про те, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, не надав суду будь-яких доказів, що батьки є непрацездатними та знаходяться на його утриманні, а саме рішення суду чи будь-які інші докази, суд же згідно ст. 11 ЦПК України розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції в частині розміру стягнутих з відповідача аліментів на утримання дитини.

Так, судом не було враховано те, що відповідач у силу закону, а саме статті 180 СК України зобов'язаний утримувати неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно характеристики ОСОБА_5, наданої керівництвом СШ № 18 м. Сєвєродонецька, в даний час ОСОБА_5 мешкає разом з батьком, ОСОБА_2, який і займається його вихованням.

Положення статті ст. 182 СК України передбачають, що при визначенні розміру аліментів суд враховує також наявність у платника аліментів інших дітей.

Аналіз заначеної норми права свідчить про те, що наявність у платника аліментів інших дітей, враховується судом незалежно від того, надає він їм фактично утримання чи ні.

Однак судом не були враховані в повній мірі положення зазначеної вище норми права та зазначені вище обставини.

Посилання позивача на те, що відповідач не проживає разом з дитиною, оскільки мешкає з іншою жінкою, і ним не заперечувалися ці обставини під час розгляду справи в суді першої інстанції не заслуговують на увагу, так як це є лише припущенням позивача, який не зважаючи на вимоги ст. 60 ЦПК України про те, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, не надав суду будь-яких доказів на підтвердження зазначених обставин.

Крім того, під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач пояснював, що він проживає як із іншою жінкою, так і з батьками, що підтверджується технічним записом судового засідання. Отже, обставини на які посилається позивач, відповідачем в повному обсязі не підтверджуваются.

Згідно ст. 57 ЦПК України, яка передбачає, що доказом у справі є пояснення сторін, третіх осіб та їх представників, допитаних як свідків, а зазначені вище пояснення позивача, які отримані не за процедурою допиту свідків (ст. 184 ЦПК України), не можуть використовуватися як засіб доказування.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду в частині визначення розміру стягнутих з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення дитиною трьох років підлягає зміні відповідно до ст. 309 ЦПК України, шляхом зменшення розміру стягуваних з ОСОБА_2на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/4 частини до 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу).

Керуючись ст.ст. 303,309,319 ЦПК України, ст. 180,182 СК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2задовольнити частково.

Рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 09 червня 2017 року змінити, зменшити розмір стягуваних з ОСОБА_2на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/4 частини до 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу).

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили негайно після його проголошення, але може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів після його проголошення у касаційному порядку.

Головуючий

Судді: