Справа № 357/5835/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2017 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Ярмола О. Я. ,

при секретарі - Ліщинська О. С.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Біла Церква, в залі суду № 5, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сухоліської сільської ради Білоцерківського району, третя особа : Друга Білоцерківська міська нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її матір ОСОБА_3. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 0,1752га розташованої в АДРЕСА_1 цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яку прийняла позивач та частково оформила свої спадкові права, але отримати свідоцтво про право на спадщину позивач не має можливості через відмову нотаріуса в оформленні цього спадкового права на зазначену земельну ділянку, в зв'язку з чим звернулась до суду і просить визнати за нею право власності на земельну ділянку розміром 0,1752га.

Позивач в судове засідання не з'явилась, представник позивача направив до суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує, просить провести розгляд справи без їх участі.

Відповідач по справі не направив в судове засідання свого представника, подали до суду заяву в якій зазначили, що не заперечують проти позову, просять провести розгляд справи без їх участі.

Третя особа свого представника в судове засідання не направила, подали до суду заяву, де просять розглянути позов без їх участі, заперечень щодо позовних вимог не мають.

Заслухавши пояснення представника позивача, оглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, по справі встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_1(а.с.8).На дату смерті остання була зареєстрована, та проживала за адресою АДРЕСА_2.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 приходиться дочкою померлої ОСОБА_3 Наведене підтверджується свідоцтвом про народження позивача (а.с.10).

Встановленим є те, що 12.06.2012року Другою Білоцерківською міською державною нотаріальною конторою було відкрито спадкову справу після смерті ОСОБА_3 за № 151/2012.

Позивач в установлений законом шестимісячний термін звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті її матері, однак 20.06.2013 року постановою державного нотаріуса Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори їй було відмовлено в оформленні спадкових прав на майно, та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 оскільки відсутні правовстановлюючі документи щодо належності цього майна спадкодавцеві.

Дане вбачається з матеріалів спадкової справи, копію якої було витребувано судом та приєднано до матеріалів даної справи.

За ст.1261 ЦК у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

За ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Отже, як вказано вище, позивач як спадкоємець першої черги за законом прийняла спадщину після смерті матері у встановлений строк шляхом подання відповідної заяви.

Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Як розяснено в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування /зі збереженням її цільового призначення/ при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно зі ст.126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті.

А за ч.2 ст.126 ЗК, право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки; свідоцтвом про право на спадщину.

Відповідно до п.23 наведеної вище в рішенні Постанови Пленуму Верховного Суду України, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ст.202 ЗК України державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у складі державного реєстру земель, який складається з двох частин: книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок; Поземельної книги, яка містить відомості про земельну ділянку.

Законом України «Про державний земельний кадастр» від 07.07.2011 року /зі змінами/, який діє з 01.01.2013 року, передбачено, що державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку.

Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

А згідно ч.3 цієї статті, державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою, зокрема, особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки при передачі її у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи.

В ч.7 ст.16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених цим Законом.

З 1 січня 2013 року документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, є свідоцтво на право власності на нерухоме майно, видане територіальним органом реєстраційної служби відповідно до приписів ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку вбачається, що земельна ділянка площею 0,1752га, з кадастровим номером НОМЕР_2, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, зареєстрована 01.01.2001року Управлінням Держгеокадастру у Білоцеріквському районі Київської області, належить на праві власності ОСОБА_3 на підставі рішення Сухоліської сільської ради.

Згідно довідки від 19.05.2017року за № 308 виданої Сухоліською сільською радою Білоцерківського району Київської області, вбачається, що земельній ділянці розміром 0,1752га (державний акт серії НОМЕР_3) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка належить ОСОБА_3, розташована в АДРЕСА_1.

Як роз'яснено в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися за правилами позовного провадження.

За ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» розяснено, зокрема, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися , якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Як вказано вище, позивачу нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на дану земельну ділянку.

А тому проаналізувавши все вищенаведене, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності як за спадкоємцем першої черги за законом після померлої ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,1752га, що розташована за адресою : АДРЕСА_1, цільове призначення : для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, кадастровий номер НОМЕР_2.

Позивач не ставить вимогу про відшкодування їй судових витрат по спарві.

Керуючись ст.ст. 1216, 1218, 1223, 1225, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, ст.ст. 125, 126, 202 ЗК України, Законом України «Про державний земельний кадастр», Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.ст.10,60,79,88,209, 212-215 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності в порядку спадкування за законом після ОСОБА_3 померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року на земельну ділянку площею 0,1752 га, з цільовим призначенням : для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд, кадастровий номер НОМЕР_2, що розташована за адресою АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення суду.

Суддя О. Я. Ярмола