Справа № 461/9781/13 Головуючий у 1 інстанції: Государський А.В.
Провадження № 22-ц/783/514/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючої судді - Копняк С.М.

суддів - Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря - Брикайло М.В.,

з участю представника апелянта - прокурора Панькевича Р.В. представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3, представника ЛМР - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Прокуратури Львівської області на рішення Галицького районного суду м. Львова від 04 жовтня 2016 року у справі за позовом заступника прокурора м. Львова в інтересах держави в особі Державної інспекції сільського господарства у Львівській області, ОСОБА_5 комунального підприємства Зелений Львів, Державного управління охорони навколишнього середовища у Львівській області до ОСОБА_2, ОСОБА_5 міської ради, третя особа - ОСОБА_5 обласна рада про визнання нечинними та скасування ухвал, визнання недійсними та скасування договорів, зобовязання до вчинення дій, -

в с т а н о в и л а :

В серпні 2013 року позивач звернувся в суд з позовом в інтересах держави в особі Державної інспекції сільського господарства у Львівській області, ОСОБА_5 комунального підприємства Зелений Львів, Державного управління охорони навколишнього середовища у Львівській області до ОСОБА_2, ОСОБА_5 міської ради, третя особа ОСОБА_5 обласна рада про визнання нечинними та скасування ухвал, визнання недійсними та скасування договорів, зобовязання до вчинення дій. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що прокуратурою м.Львова проведено перевірку додержання вимог чинного законодавства Льівською міською радою, за наслідками якої встановлено, що оскаржуваною ухвалою №60 від 22.06.2006 року ОСОБА_2 погоджено місце розташування земельної ділянки та надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул.Кримській біля будинку №31- «б» у м.Львові. У подальшому оскаржуваною ухвалою №3489 від 07.05.2010 року внесено зміни до вищевказаної ухвали, а саме п.1 викладено в новій редакції «Погодити гр.ОСОБА_2 місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки на вул.Кримській, 31 «б» у м.Львові в оренду терміном на 10 років за рахунок земель, що не надані у власність або користування» площею 0,06 га для обслуговування існуючого житлового будинку, площею 0,0110 га для ведення городництва. На підставі оскаржуваної ухвали ОСОБА_2 01.11.2010 року із ОСОБА_5 міською радою укладено два договори оренди землі №Г-881 на земельну ділянку площею 0,06 га та договір №Г-882 на земельну ділянку площею 0,011 га. Оскаржувною ухвалою №1864 від 14.11.2012 року ОСОБА_5 міська рада включила до переліку земельних ділянок несільськогосподарського призначення під приватизованими обєктами нерухомості земельну ділянку площею 0,06 га на вул.Кримській, 31 «б» у м. Львові для продажу ОСОБА_2 для обслуговування житлового будинку. Стверджує, що ОСОБА_5 міська рада прийняттям оскаржуваних ухвал порушила права та інтереси ОСОБА_5 комунального підприємства «Зелений Львів», Державного управління охорони навколишнього природного середовища у Львівській області, оскільки, всупереч вимогам Закону України «Про природно-заповідний фонд України вилучено частину парку. З урахуванням уточнених 17.09.2013 року позовних вимог просив суд визнати нечинними та скасувати ухвали ОСОБА_5 міської ради №60 від 22.06.2006 року, №3489 від 07.05.2010 року та №1864 від 14.11.2012 року; визнати недійсним та скасувати Договір оренди землі укладений між ОСОБА_5 міською радою та ОСОБА_2 від 01.11.2010 року, який зареєстрований у ОСОБА_5 міській раді за №Г-88; визнати недійсним та скасувати договір оренди землі, укладений між ОСОБА_5 міською радою та ОСОБА_2 від 01.11.2010 року, який зареєстрований у ОСОБА_5 міській раді за №Г-882; зобовязати ОСОБА_2 повернути земельні ділянки розташовані на вул.Кримській, 31б плошею 0,0600 га., вартістю 929484 грн. та площею 0,0110 га., вартістю 55,12 грн. та привести їх у придатний до використання стан.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 04 жовтня 2016 року в задоволенні позовних вимог заступника прокурора м. Львова в інтересах держави в особі Державної інспекції сільського господарства у Львівській області, ОСОБА_5 комунального підприємства Зелений Львів, Державного управління охорони навколишнього середовища у Львівській області до ОСОБА_2, ОСОБА_5 міської ради, третя особа - ОСОБА_5 обласна рада про визнання нечинними та скасування ухвал, визнання недійсними та скасування договорів, зобовязання до вчинення дій - відмовлено.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 04 жовтня 2016 року оскаржила Прокуратура Львівської області, подавши апеляційну скаргу.

В обгрунтування апеляційної скарги покликається на те, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене без повного та всебічного з»ясування всіх обставин справи та таким, що ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального права. Покликається на приписи ст. ст. 19, 20 , 21 ЗК України, ЗУ «Про природно - заповідний фонд України», ЗУ «Про державний контроль за використанням та охороною земель».

Зазначає, що відповідачем ОСОБА_5 міською радою прийняттям оскаржуваних ухвал порушено права та інтереси ЛКП «Зелений Львів», Державного управління охорони навколишнього природного середовища у Львівській області, оскільки вилучено частину парку «Дружба» («Снопківський») усупереч вимогам Закону України «Про природно-заповідний фонд України».

Зазначене судом першої інстанції враховано не було, що призвело до ухвалення незаконного рішення.

Просить рішення Галицького районного суду м. Львова від 04 жовтня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з правильністю висновків суду першої інстанції, оскільки вони зроблені на підставі правильного встановлення існуючих правовідносин між сторонами, а доводи апеляційної скарги правильності оскаржуваного рішення не спростовують. До такого висновку колегія суддів дійшла з врахуванням наступних обставин.

За приписами ч. 1 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Пленум Верховного Суд України у п.11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року №11 роз»яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Суд першої інстанції зазначених вимог закону дотримався.

За приписами ст. ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно до вимог статті 10 ЦПК України. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог частини 1 статті 11 ЦПК України, якою закріплений принцип диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі статтею 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно положень ст. ст. 57, 64 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які що мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі.

За приписами зі ст.44 ЗК України до земель природно-заповідного фонду включаються природні території та об'єкти (природні заповідники, національні природні парки, біосферні заповідники, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам'ятки природи, заповідні урочища), а також штучно створені об'єкти (ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки, парки-пам'ятки садово-паркового мистецтва).

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» (далі - Закон) до природно-заповідного фонду України належать, зокрема, парки-памятки садово-паркового мистецтва.

Судом встановлено, що рішенням ОСОБА_5 міської ради № 53 від 19.02.1981 року встановлено межі парку Дружба (Снопківський) по фактичному використанні території 36,6 га і зобов'язано архітектурнопланувальне управління м. Львова встановити межі парку Дружба та ділянок зареєстрованих під його перспективне розширення.

Рішенням виконавчого комітету ОСОБА_5 обласної ради народних депутатів від 09.10.1984 року № 495 «Про мережу територій і об»єктів природно-заповідного фонду області» затверджено мережу територій і об»єктів природно-заповідного фонду місцевого значення, серед яких, зокрема і парк Дружба (Снопківський) загальною площею 36,6 га.

19.11.1987 року виконавчим комітетом ОСОБА_5 міської ради народних депутатів було прийнято рішення № 492 Про уточнення меж парку Дружба, п. 1 якого пропонувалося вилучити з меж користування ВО Електрон територію площею 2,7 га та включити її в межі парку Дружба. Такі зміни не були затверджені рішенням ОСОБА_5 обласної ради.

Рішенням ОСОБА_5 обласної ради від 17.06.1997 року №160 «Про впорядкування природно-заповідного фонду області» з території об»єкту природно-заповідного фонду вилучено 0,7 га

Ухвалою сесії ОСОБА_5 міської ради від 29.03.2001 року № 1002 Про затвердження меж парку Снопківський відповідно до проектних пропозицій затверджено межі парку Снопківський орієнтовною площею 39 га. Вказаною ухвалою передбачалося вилучити частину земельної ділянки парку площею 0,41 га, відведену під проектовану хордову магістраль до часу її будівництва, а також включити в межі парку земельну ділянку в районі вул. Липова Алея орієнтовною площею 1,6 га. Проте, зміни, які передбачалися відповідно до ухвали ОСОБА_5 міської ради від 29.03.2001 року № 1002 не були затверджені ОСОБА_5 обласною радою.

Отже, зважаючи на вимоги ст. ст. 7, 54 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», за приписами яких винесення меж територій та об»єктів природно-заповідного фонду в натурі визначаються відповідно до проектів створення територій та об»єктів природно-заповідного фонду і зміна меж, категорії та скасування статусу територій та об»єктів природно-заповідного фонду проводиться за рішенням ОСОБА_5 обласної ради за погодженням з департаментом екології та природних ресурсів ОСОБА_5 облдержадміністрації на підставі відповідного експертного висновку, колегія судді приходить до висновку про те, що при вирішенні позову про визнання нечинними та скасування ухвал органу місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок в оренду, відтак і визнання недійсними укладених на підставі цих рішень договорів слід керуватись Рішеннями ОСОБА_5 облвиконкому від 09.10.1984 року №495 з картографічними матеріалами до нього, а також рішенням ОСОБА_5 обласної ради від 17.06.1997 року №160, яким із земель парку вилучено 0,7 га і відповідно до якого площа парку зменшилась до 35,66 га, а також відповідним картографічним матеріалом до цього рішення.

В матеріалах справи наявний лише витяг з плану меж парку «Снопківський» згідно рішень ОСОБА_5 міської Ради народних депутатів №53 від 19.02.1981 року та №492 від 19.11.1987 року (т.1 а.с.174).

Судом першої інстанції та апеляційним судом неодноразово було роз»яснено обов»язолк сторін щодо доказування, а відтак і подання належних доказів, однак інших доказів ні в суд першої, ні в суд апеляційної інстанції сторонами не надано.

Встановлено, що Ухвалою ОСОБА_5 міської ради №60 від 22.06.2006 року «Про погодження ОСОБА_2 місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок на вул.Кримській біля будинку №31 б» (а.с.42) ОСОБА_2 погоджено місце розташування земельної ділянки та надано дозвіл на виготовлення проекту відведення земельної ділянки площею 0,071 га на вул. Кримській, 31 б в оренду терміном на 10 років для обслуговування існуючого житлового будинку.

Ухвалою ОСОБА_5 міської ради №3489 від 07.05.2010 року «Про затвердження гр. ОСОБА_2 проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надання земельних ділянок на вул.Кримській, 31-б» (а.с.24) внесено зміни до Ухвали від 22.06.2006 року №60, п.1 викладено в новій редакції «Погодити гр. ОСОБА_2 місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки на вул.Кримській, 31б в оренду терміном на 10 років за рахунок земель, що не надані у власність або користування» площею 0,06 га. для обслуговування існуючого житлового будинку, площею 0,0110 га. для ведення городництва. Пунктом 2 вищевказаної ухвали на підставі розробленого проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок ОСОБА_2, затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надано земельні ділянки на вул.Кримській, 31б в оренду терміном на 10 років за рахунок земель, що не надані у власність або користування, з яких площею 0,06 га для обслуговування існуючого житлового будинку за функцією використання землі житлової забудови, площею 0,011 га для ведення городництва за функцією використання - землі сільськогосподарського призначення.

01 листопада 2010 року на підставі вищевказаної ухвали ОСОБА_2 із ОСОБА_5 міською радою укладено договір оренди землі №Г-881 на земельну ділянку площею 0,06 га та договір оренди землі №Г882 на земельну ділянку площею 0,011 га (а.с.26-30), які 30.12.2011 року зареєстровані в управлінні Держкомзему у м. Львові за №00679 та №00680 (а.с.26-29).

Ухвалою ОСОБА_5 міської ради № 1864 від 14.11.2012 року «Про включення до переліку земельних ділянок несільськогосподарського призначення під приватизованими обєктами нерухомості земельної ділянки на вул. Кримській, 31 б для продажу ОСОБА_2 (а.с.25) ОСОБА_5 міська рада включила до переліку земельних ділянок несільськогосподарського призначення під приватизованими обєктами нерухомості земельну ділянку площею 0,06 га на вул.Криміській, 31 б для продажу ОСОБА_2 для обслуговування житлового будинку.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вірно виходив з того, що основним предметом доказування у даній справі є факт знаходження чи не знаходження спірних земельних ділянок в межах парку Снопківський.

Оскільки, для встановлення вказаної обставини необхідні спеціальні знання, за клопотанням представника ОСОБА_2, судом вживались заходи для витребування необхідних для проведення експертизи картографічних матеріалів та неодноразово призначалпсь у справі земельно-технічна експертиза, проведення якої було доручено експертам ОСОБА_5 науково-дослідного інституту судових експертиз.

У зв»язку з відсутнцістю будь-якого картографічного матеріалу 13.05.2016 року ОСОБА_5 НДІСЕ було надіслано повідомлення № 1439 про неможливість дати висновок судової земельно-технічної експертизи по даній справі.

Таким чином, належними доказами, які могли б підтвердити чи спростувати факт знаходження чи незнаходження спірних земельних ділянок у межах парку Снопківський є картографічні матеріали (план-схеми) меж парку Снопківський. У матеріалах справи такі документи відсутні.

В силу вимог ст. 60 ЦПК України, обов'язок надання відповідних картографічних матеріалів, як і обов'язок доказування факту знаходження спірних земельних ділянок в межах парку Снопківський покладається на позивача.

Проте, жодних картографічних матеріалів, які б давали змогу встановити факт знаходження спірних земельних ділянок в межах парку Снопківський позивачем не надано ні суду першої, ні суду апеляційної інстанцій.

Відтак, надаючи правову оцінку зібраним у справі доказам та встановленим обставинам справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення дійшов вірного висновку, що позовні вимоги першого заступника прокурора м. Львова є недоведеними, а відтак правомірно відмовив із цих підстав у задоволенні таких.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки такі є вірними та відповідають нормам як матеріального, так і процесуального права, ґрунтуються на повному та всебічному дослідженні поданих суду доказів.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення ухвалене судом на підставі наявних у справі доказів.

Висновки суду ґрунтуються на аналізі зібраних у справі доказів.

З висновками суду слід погодитись, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України. Підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Галицького районного суду м. Львова від 04 жовтня 2016 року відсутні.

Керуючись ст. ст. 209 ч.3, 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Прокуратури Львівської області - відхилити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 04 жовтня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Бойко С.М.

ОСОБА_6