АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 643/1817/16-ц Головуючий суддя І інстанції Горбунова Я. М.
Провадження № 22-ц/790/4796/17 Суддя доповідач Коваленко І.П.
Категорія: договірні
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Коваленко І.П

суддів Овсяннікової А.І., Сащенко І.С.

при секретарі Дмитренко А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Московського районного суду м. Харкова від 06 червня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія» про визнання кредитного договору недійсним,-

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія» про визнання кредитного договору недійсним.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 12.06.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ним був укладений кредитний договір №0 за умовами якого він отримав кредит у розмірі 38 000 доларів США строком до 12.06.2015 року зі сплатою відсотків у розмірі 13 відсотків річних. Договір був укладений під впливом умисних дій відповідача, який ввів його в оману під час його укладання. Так, відповідно до п.2 частини 1 кредитного договору банк надає кредит на споживчі цілі. Відповідно до п.2 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів» перед укладанням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобовязаний повідомити споживача у письмовій формі повну та достовірну інформацію щодо умов кредитування, зокрема: наявні форми кредитування; тип відсоткової ставки; орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік всіх витрат, повязаних з отриманням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови; необхідність здійснення оцінки майна. Банк не виконав данні вимоги закону щодо надання повної та достовірної письмової інформації щодо умов кредитування і про реальну переплату за кредитом, і як наслідок своїми діями створив хибне уявлення у позичальника про реальну відсоткову ставку та кінцеву суму кредиту, яку необхідно буде сплатити, тобто, абсолютне значення подорожчання кредиту. Сума заборгованості, яку банк зазначав для стягнення з позичальника за даним кредитним договором становить 559 602,83 грн., що по курсу НБУ станом на 16.07.2009 р. становило 73 331,87 доларів США (із заборгованості по тілу кредиту у сумі 35 946 доларів США), тобто абсолютне значення подорожчання кредиту становить 37 385,20 доларів США, що за рік становить майже 200 %. Таким чином, банк приховував реальну відсоткову ставку та абсолютний показник подорожчання кредиту, чим ввів позичальника в оману щодо кінцевої сукупної вартості кредиту, реальної відсоткової ставки та розміру реального щомісячного платежу.

В звязку з цим просив визнати недійсним кредитний договір №0, укладений 12.06.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 у звязку з недодержанням в момент його вчинення вимог, встановлених ст.203 ЦПК України.

ОСОБА_1 та його представник позов підтримали та просили його задовольнити.

Представник ПАТ «УкрСиббанк» в судове засіданні не зявився, надав суду письмове клопотання про залучення у справі правонаступника ПАТ «УкрСиббанк» - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «Довіра та гарантія», так як відповідно до договору факторингу № 28 від 21.09.2015 р. усі права та обовязки за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 12.06.2008 р., укладеного між ОСОБА_1 та АТ «УкрСиббанк», перейшли до правонаступника.

Представник третьої особи ТОВ «Фінансова компанія» «Довіра та гарантія» надав письмові заперечення, в яких зазначив, що позичальник мав повну та достовірну інформацію щодо умов кредитування, про що свідчить п.7.2 розділу 7 кредитного договору, де зазначено що позичальник підтверджує, що повністю розуміє та вважає справедливими щодо себе всі умови договору, свої права та обовязки за договором і погоджується з ними. Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 30.09.2009 р., яке набрало законної сили, стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за даним кредитним договором, В даному рішенні встановлені обставини, які не підлягають доказуванню, оскільки рішення набрало законної сили.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 06 червня 2017 року позов ОСОБА_1задоволено. Визнано недійсним кредитний договір №0 від 12.06.2008 року, укладений між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 Стягнуто з Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_1 11 916 грн. судових витрат, повязаних з проведенням судової експертизи.

В апеляційній скарзі ПАТ «УкрСиббанк» просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю та стягнути з ОСОБА_1 судові витрати, посилаючись на незаконність, необґрунтованість рішення, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального прав.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з ухваленням нового рішення, яким у задоволені позову необхідно відмовити.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з положеннями ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи.

У в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснено, що рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (а аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Статтею 119 ЦПК України встановлено, що, викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

Проте суд, як державний орган, на який покладено обов'язок вирішення справи відповідно до закону, має право й зобов'язаний визначити суб'єктивний склад спору залежно від характеру правовідносин і норм матеріального права, які підлягають застосуванню. Це передбачено п. 2 ч. 6 ст. 130 ЦПК України, згідно з яким суд повинен при проведенні попереднього судового засідання вирішити питання про склад осіб, які братимуть участь у справі, та іншими нормами процесуального права, які передбачають заміну неналежного відповідача чи залучення співвідповідачів (ст. 33 ЦПК України).

Таким чином, суд першої інстанції, розглядаючи спір про визнання недійсним правочину, укладеного між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1, не вирішив питання про залучення до участі у справі в якості відповідача або співвідповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «Довіра та гарантія», оскільки відповідно до договору факторингу № 28 від 21.09.2015 р. усі права та обовязки за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 12.06.2008 р., укладеного між ОСОБА_1 та АТ «УкрСиббанк», перейшли до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «Довіра та гарантія», про що представник Банку заявляв неодноразово.

Отже питання про склад осіб, які беруть участь у справі, судом залишилось не вирішеним.

При цьому залучення сторони договору, який оспорюється , в якості третьої особи є порушенням норм процесуального права та прав усіх сторін, оскільки процесуальні права третьої особи та відповідача згідно з нормами ЦПК України суттєво відрізняються за своїм змістом та порядком реалізації прав.

Враховуючи, що у апеляційного суду відсутні повноваження для направлення справи на новий розгляд, колегія суддів вважає, що в задоволені позову необхідно відмовити.

Враховуючи вимоги ст..88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, оплачений при подачі апеляційної скарги в сумі 606,32 грн.

На підставі наведеного та керуючись п.2 ч.1 ст.307, 313, ч.2 ст.314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» - задовольнити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 06 червня 2017 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія» про визнання кредитного договору недійсним відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» судові витрати в сумі 606 грн. 32 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді