Справа №263/6810/17
Провадження № 4-с/263/58/2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2017 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Томіліна О.М., при секретарі Гущиній О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Маріуполі скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Жилье-22» на дії державного виконавця, заінтересована особа: державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1, ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду із зазначеною скаргою, вказуючи що 02.02.2015 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя видав виконавчий документ № 263/1231/15-ц від 02.02.2015 р. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Жилье-22» заборгованості по оплаті послуг з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.01.2011 року по 31.12.2014 року у розмірі 3019,93 грн., а також судовий збір у розмірі 121,80 грн., який було предявлено до примусового виконання до Жовтневого ВДВС Маріупольського МУЮ. 15.05.2017 року державний виконавець зазначеної виконавчої служби виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на тій підставі, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, яку заявником було отримано 23.05.2017 року, та яку він вважає прийнятою з порушенням вимог чинного законодавства та такою, що підлягає скасуванню, оскільки згідно ч. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» про наявність обставин для повернення виконавчого документа державний виконавець складає акт, при цьому не зазначено жодного акту складеного державним виконавцем. Зауважує на факту бездіяльності державного виконавця, що полягає в тривалому невиконанні вищезазначеного виконавчого документа, допущенні тяганини, порушенні строків проведення виконавчих дій, державний виконавець не вимагав та не отримав пояснення від боржника щодо причин невиконання рішення суду, не перевірено наявність майна боржника, на яке можна звернути стягнення, не направлено подання щодо притягнення боржника до кримінальної відповідальності за ст. 382 Кримінального кодексу України. На підставі викладеного просить визнати дії державного виконавця Центрального ВДВС міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, які виявилися у винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві неправомірними, скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві і зобов'язати виконати виконавчий документ № 2631231/15-ц від 02.02.2015 р. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Жилье-22» заборгованість по оплаті послуг з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.01.2011 року по 31.12.2014 року у розмірі 3019,93 грн., судовий збір у розмірі 121,80 грн., а також постановити окрему ухвалу щодо порушення ЗУ «Про виконавче провадження" державним виконавцем Центрального ВДВС міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 і направити її до керівництва Державної виконавчої служби головного управління юстиції у Донецькій області для вжиття заходів з метою недопущення порушень вимог закону та прав стягувачів у подальшій роботі виконавчої служби.

Представник заявника в судове засідання не зявився, в скарзі зазначив прохання про її розгляд за його відсутністю.

Державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, надав письмові заперечення проти скарги у яких зазначив, що виконавчі документи надійшли до Центрального ВДВС міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 25.04.2016 року. 03.10.2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. За вказаним виконавчим провадженням державним виконавцем здійсненні наступні виконавчі дії, а саме: 31.10.2016 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна ОСОБА_2 та оголошення заборони на його відчуження, а саме все рухоме та нерухоме майно, про що було внесено інформацію до відповідних Державних реєстрів; з метою встановлення зареєстрованого за боржником майна направлені запити до контрольно-реєструючих органів: Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, Територіального сервісного центру 1441, Пенсійного фонду України, Державної податкової служби України. При виході 05.05.2017 року за адресою: АДРЕСА_1, майна на яке можливо звернути стягнення не виявлено. Державним виконавцем проведено всі дії для примусового виконання рішення, які передбачені ЗУ «Про виконавче провадження». 15.05.2017 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого провадження. Стягувач має право предявити виконавчий документ до виконання протягом 3-х років.

ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Суд, дослідивши матеріали скарги, приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03.10.2016 року державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 52411377 з примусового виконання судового наказу №263/1231/15-ц від 04.04.2015 року виданого Жовтневим районним судом Донецької області про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ТОВ «Житло-22» заборгованості у розмірі 3141,73 грн.

31.10.2016 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна ОСОБА_2 та оголошення заборони на його відчуження, а саме все рухоме та нерухоме майно, про що було внесено інформацію до відповідних Державних реєстрів.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта ОСОБА_2, РНОКПП: НОМЕР_1 - відомості відсутні.

Згідно відповіді з Територіального сервісного центру 1441 від 31.12.2016 року №31/5-1441-10449 на вх.№В7 від 31.10.2016 року за ОСОБА_2 транспортні засоби не зареєстровані.

Згідно відповідей на запити з Пенсійного фонду України від 16.01.2016 року, про осіб - боржників, які отримують пенсії інформація щодо ОСОБА_2 не знайдено.

Згідно відповідей на запити з Державної податкової служби України від 17.01.2017 року, про джерела отримання доходів боржників - фізичних осіб щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку, та сум утриманого з них податку в ДРФО про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах боржниками - юридичними особами та/або фізичними особами підприємцями, інформація щодо ОСОБА_2 відсутня.

При виході 05.05.2017 року за адресою: АДРЕСА_1, боржник двері не відчинив, залишено виклик на 08.05.2017 року.

15.05.2017 року державним виконавцем на підставі п.2 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» винесена постанова про повернення стягувачу вищевказаного виконавчого документа - судового наказу №263/1231/15-ц від 04.04.2015 року.

05 жовтня 2016 року набрав чинності новий Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі Закон № 1404-VIII).

Згідно з п. п. 6, 7, 10 розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 1404-VIII рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження. Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону. Скарги на рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, подані в установленому законом порядку до набрання чинності цим Законом, розглядаються у строки та порядку, що діяли до набрання чинності цим Законом.

З огляду на викладене, враховуючи, що постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві винесена державним виконавцем 15 травня 2017 року, суд приходить до висновку, що до спірних правовідносин щодо повернення виконавчого документа застосуванню підлягають положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі Закон від 02 червня 2016 року № 1404-VIII).

Відповідно до ст. 124 Конституції України судове рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Стаття 14 ЦПК України передбачає, що судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно зі ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

У справі, де предметом розгляду є скарга на дії державного виконавця, судовим наказом заборгованість стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

З урахуванням змісту указаної статті, можливо дійти висновку, що державний виконавець вправі стягнути на власний розсуд з будь-якого боржника повну або часткову суму боргу.

Разом з тим, з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що виконавчі дії (спрямування запитів, накладення арешту на майно та ін.), які здійснені державним виконавцем, стосувались лише боржника ОСОБА_2, а можливість звернення стягнення на майно ОСОБА_3 залишена поза увагою.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону від 02 червня 2016 року № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Згідно з ч. 2 ст. 37 указаного Закону про наявність обставин, зазначених у пунктах 2-6 частини першої цієї статті, виконавець складає акт.

На порушення чого, державним виконавцем такий акт складений не був.

На підставі викладеного, враховуючи, що державним виконавцем у межах виконавчого провадження № 52411377 не вжито всіх заходів, передбачених чинним законодавством, які мають бути спрямовані на реальне виконання судового рішення щодо виявлення майна солідарних боржників, не складений акт про наявність обставин, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, слід дійти висновку, що вимоги про визнання дій державного виконавця неправомірними та скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві підлягають задоволенню.

Разом з тим, у скарзі порушується питання щодо постановлення окремої ухвали про порушення Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем Центрального ВДВС м. Маріуполя Головного управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1

Відповідно до ч. 1 ст. 211 ЦПК України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону і встановивши причини та умови, що сприяли вчиненню порушення, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним особам чи органам для вжиття заходів щодо усунення цих причин та умов.

Окрема ухвала суду це ухвала, якою суд реагує на виявлені під час розгляду справи порушення закону і причини та умови, що сприяли вчиненню порушення. Окрема ухвала є формою профілактичного впливу судів на правопорушення. Підставою для окремої ухвали є виявлення порушення закону і встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню порушення. Відтак, окрема ухвала може бути постановлена лише у разі, якщо під час судового розгляду встановлено склад правопорушення. Юридична кваліфікація правопорушення судом не здійснюється. Водночас, суд може в окремій ухвалі зазначити елементи якого складу правопорушення слід перевірити. Якщо суд не встановив такого порушення, підстав для окремої ухвали немає.

Крім того, суд має право, а не зобов'язаний постановляти окрему ухвалу.

Доводи скарги щодо порушень державним виконавцем положень Закону України «Про виконавче провадження» як підстав для постановлення окремої ухвали не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, тому вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Питання, які передбачені ст. 388 ЦПК України судом не вирішуються, оскільки у справі відсутні судові витрати, одночасно суд звертає увагу на те, що державним виконавцем при відкритті та винесенні постанови зазначено стягувача ТОВ «Житло-22», у той час коли стягувачем є ТОВ «Жилье-22», що також є підставою для скасування постанови.

Керуючись ст. ст. 383, 386, 387 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Жилье-22» на дії державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1, ОСОБА_2, задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 щодо винесення постанови від 15 травня 2017 року про повернення стягувачеві виконавчого документа - судового наказу від 04.04.2015 року № 263/1231/15-ц.

Постанову державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 про повернення виконавчого документа стягувачеві від 15 травня 2017 року, ВП 52411377, з примусового виконання судового наказу від 02.02.2015 року № 263/1231/15-ц, виданого Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області про стягнення солідарно зі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Жилье-22» заборгованості за житлово-комунальні послуги визнати неправомірною та скасувати її.

В решті відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня отримання її копії через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області.

Суддя О.М.Томілін