Провадження №2/447/516/17
Справа №447/687/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

25.07.2017 року Миколаївський районний суд Львівської області

в складі: головуючого -судді Павлів В. Р.

при секретарі Волківській Н.Б.

з участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Думич П.І.

та представника третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві справу за позовом ОСОБА_4 до органу опіки та піклування Миколаївської РДА, третя особа: ОСОБА_5 про визнання незаконними дій органу опіки та піклування та складеного за їх результатами висновку ,-

в с т а н о в и в:

25 липня 2017 року ОСОБА_4 пред'явила позов відповідно до якого просить визнати незаконними дії відповідача щодо розгляду заяви ОСОБА_5 із складання висновку від 14.11.2016 року №02-34/М-115-3506/3 та визнати незаконним зазначений висновок. В обґрунтування позовних вимог наведено наступне. Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 03.02.2015 року у справі №447/482/14-ц визначено місце проживання дитини - ОСОБА_6 разом із матір'ю. Дане рішення набрало законної сили. Незважаючи на те, що спір між батьками про місце проживання дитини вже вирішено судом 14.11.2016 року відповідач дав висновок про визначення місця проживання дитини ОСОБА_6, який за своїм змістом є протилежним висновку від 24.02.2014 року. Однак, відповідно до ч.3 ст.19 СК України у разі звернення з позовом до суду орган опіки та піклування припиняє розгляд поданої йому заяви. Таким чином, даючи оскаржуваний висновок відповідач не мав на те повноважень.

Представник позивача позов підтримав у повному обсязі, просив такий задовольнити. Додатково пояснив суду, що подав до Сихівського районного суду м. Львова позов, фактично погодився з тим, що такий спір про визначення місця проживання дитини існує, ОСОБА_4 є у справі відповідачем та позивачем за її зустрічним позовом про негайне відібрання дитини - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 від відповідача - ОСОБА_5 та повернення дитини ОСОБА_4, матері дитини, з врахуванням інтересів дитини.

Представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити, оскільки до повноважень відповідача належить обов'язок давати висновок щодо розв'язання спору між батьками, на підставі одержаних відомостей.

Представник третьої особи пояснив, що на розгляді у Сихівському районному суді м. Львова перебуває справа за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7, третя особа Орган опіки та піклування Миколаївської РДА про визначення місця проживання дитини та зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_5, третя особа Орган опіки та піклування Миколаївської РДА про відібрання дитини від батька та повернення матері. Такі справи розглядаються за обов'язковою участю органу опіки та піклування, який має дати висновок. На момент дачі оскаржуваного висновку органу опіки та піклування було відомо, що судом ухвалено рішення про визначення місця проживання дитини з мамою, яке набрало законної сили. Однак, виконавче провадження з виконання даного рішення закрито, оскільки рішення виконати неможливо. Такий чином, висновок видано на виконання вимог Сімейного кодексу України в межах компетенції відповідача, з урахуванням отриманих відомостей, визначених ч.5 ст.19 СК України. Оскільки висновок є законним та обґрунтованим, просив у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Відповідно до рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 03.02.2015 року у справі №447/482/14-ц суд ухвалив визначити місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, з матір'ю ОСОБА_7. При ухваленні даного рішення судом було враховано висновок від 24.02.2014 року щодо доцільності визначення місця проживання дитини з мамою.

В судовому засіданні також встановлено, що в березні 2016 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_7, третя особа Орган опіки та піклування Миколаївської РДА про визначення місця проживання дитини. В квітні 2016 року ОСОБА_7 подала зустрічний позов до ОСОБА_5, третя особа Орган опіки та піклування Миколаївської РДА про відібрання дитини від батька та повернення її матері.

Згідно з висновком від 14.11.2016 року №02-34/М-115-3506/3 відповідач вважає за доцільне, щоб дитина проживала з батьком ОСОБА_5 При розв'язанні даного спору відповідачем враховано: думку матері та батька; думку психолога, яка зазначила, що дитині комфортно проживати разом з батьком, в ході розмови з психологом дитина зазначила, що не хоче проживати з мамою; результати обстеження умов проживання, згідно з якими, дитині створені належні умови для проживання, навчання та розвитку; те, що з грудня 2015 року дитина перебуває на обліку у зв'язку з захворюванням - псоріаз, причиною виникнення якого є стрес або психологічна травма, а тому зміна місця проживання, всупереч волі дитини, може викликати загострення хвороби.

Відповідно до ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ч.1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Мати та батько з метою вирішення спору про місце проживання дитини звернулися до суду.

Згідно з ч. 4, 5 ст. 19 СК України (в редакції, яка була чинною на момент дачі оскаржуваного висновку) при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

З системного аналізу вищевказаних норм, встановлено, що надання висновку щодо визначення місця проживання дитини є обов'язком органу опіки та піклування за умови розгляду спору про місце проживання дитини судом. Судом встановлено наступне. Позов про визначення місця проживання дитини подано ОСОБА_5 у березні 2016 року. 21.03.2016 року Сихівським районним судом м. Львова відкрито провадження у справі.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 03.08.2016 року відхилено апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу про відкриття провадження у справі від 21.03.2016 року. 11.10.2016 року ОСОБА_5 звернувся з заявою до органу опіки та піклування про надання висновку про визначення місця проживання дитини (у ході розгляду справи про визначення місця проживання дитини судом). 14.11.2016 року орган опіки та піклування дав відповідний висновок. Враховуючи наведене, орган опіки та піклування діяв в межах своїх повноважень.

Ч.6 ст.19 СК України передбачено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Таким чином, вирішення питання, щодо обґрунтованості висновку органу опіки та піклування належить до компетенції суду, який розглядає спір між сторонами про визначення місця проживання дитини. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд не пов'язаний висновками певних органів, експертів та оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні заявлених у справі доказів та обставин справи. Жоден доказ, у тому числі і висновок органу опіки та піклування, не має для суду наперед встановленої сили.

Оцінюючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 57, 58, 60, 88, 208, 209, 212, 215 ЦПК України, ст. 15, 16 ЦК України, ст.19, 160, 161 СК України, суд,-

в и р і ш и в :

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області протягом 10 днів з моменту його проголошення.

Суддя : Павлів В. Р.