Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2017 селище Оржиця

Оржицький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Гришка О.Я.,

при секретарі Федорині А.А.,

з участю відповідача ОСОБА_1,

представника відповідача адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Оржиця Полтавської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_3 акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернувся 15 серпня 2017 року до Оржицького районного суду Полтавської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

У позовній заяві ПАТ КБ «Приватбанк» вказано, що відповідно до укладеного договору № б/н від 20.07.2011 року ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Як вказує позивач, відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у зв'язку з чим станом на 31.07.2017 року виникла заборгованість в сумі 15351 грн. 42 коп., яка складається з наступного: 434 грн. 11 коп. - заборгованість за кредитом; 10610 грн. 10 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3100 грн. 00 коп. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 707 грн. 21 коп. - штраф (процентна складова).

Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач просив стягнути з ОСОБА_1заборгованість у розмірі 15351 грн. 42 коп. за кредитним договором № б/н від 20.07.2011 року та стягнути судові витрати.

У судове засідання представник позивача не з'явився, в позовній заяві повідомив, що вони не заперечують проти розгляду справи за їхньої відсутності та винесення заочного рішення.

В судовому засіданні представник відповідача позов визнала частково, пояснила, що сторона позивача не заперечує проти стягнення 434 грн. 11 коп. заборгованості за кредитом, та проти стягнення 429 грн. 77 коп. заборгованості за користування грошовими коштами. Проти задоволення позовних вимог в іншій частині представник відповідача заперечувала, вказала, що пеня та штраф не підлягають стягненню у звязку з закінченням строків позовної давності.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши докази і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості підлягає задоволенню частково, виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 20.07.2011 року ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 умов та правил надання банківських послуг.

Відповідач ОСОБА_1 підтвердила свою згоду на те, що підписана анкета-заява про приєднання до умов і правил надання банківських послуг у Приватбанку разом з «Умовами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у анкеті-заяві (а.с. 7).

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно умов договору та вимог Цивільного кодексу України.

У відповідності до вимог ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) - ст.610 ЦК України.

У відповідності до вимог ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Договір є обов'язковим для виконання (ст.629 ЦК України).

З розрахунку заборгованості за договором б/н від 20.07.2011 року, який наданий позивачем, вбачається, що позивач нарахував відповідачу заборгованість, загальна сума якої станом на 31.07.2017 року, становить 15351 грн. 42 коп., і яка складається з наступного: 434 грн. 11 коп. - заборгованість за кредитом; 10610 грн. 10 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3100 грн. 00 коп. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 707 грн. 21 коп. - штраф (процентна складова).

Суд приходить до висновку, що відповідач не виконує вищевказані умови кредитного договору б/н від 20.07.2011 року та має заборгованість:

434 грн. 11 коп. - заборгованість за кредитом;

8854 грн. 86 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом.

Таким чином, в цій частині позов підлягає задоволенню.

Суд приходить до висновку, що позивачем при розрахунку заборгованості відповідача за процентами за користування кредитом необґрунтовано застосовано відсоткову ставку 72 % (на рік) при розрахунку простроченої заборгованості за період з 20.07.2011 року по 31.12.2012 року, та необґрунтовано застосовано відсоткову ставку 43,2 % (на рік) при розрахунку поточної та простроченої заборгованості за період з 01.04.2015 року по 31.07.2017 року. За вказані періоди при розрахунку поточної та простроченої заборгованості відповідача підлягає застосуванню відсоткова ставка 36 % на рік, це узгоджується зі змістом довідки про умови кредитування (а.с. 8), на якій міститься підпис відповідача. З урахуванням вказаного, з відповідача необхідно стягти заборгованість за процентами за користування кредитом у сумі 8854 грн. 86 коп.

В свою чергу, позовні вимоги в частині стягнення 3100 грн. заборгованості за пенею та комісією, задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст.119 ЦПК України позовна заява повинна містити, в тому числі, зміст позовних вимог.

Суд зазначає, що враховуючи вищенаведене, у разі заявлення декількох вимог, які є майновими, до змісту кожної позовної вимоги належить визначення конкретної її грошової оцінки. Тобто, у разі стягнення грошових сум, позивач повинен визначити конкретну суму, яку він просить стягнути за кожною вимогою.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України).

Неустойка є видом забезпечення виконання зобов'язань (ч.1 ст.546 ЦК України) та правовим наслідком порушення зобовязання (ст. 611 ЦК України).

В свою чергу, з аналізу довідки про умови кредитування, Умов та правил надання банківських послуг, вбачається, що комісію позивач визначає як плату за певні свої послуги.

Таким чином, правовідносини, повязані із сплати пені та правовідносини, повязані з сплатою комісії мають різну правову природу.

В порушення вказаних норм позивачем розмір заборгованості із пені та комісії визначено у позовній заяві разом у сумі 3100 грн. В розрахунку заборгованості відповідні графи мають назви «ставка пені», «сума комісії та пені», «сума комісії та пені накопичувальним підсумком».

На вимогу суду щодо надання окремого розрахунку пені та комісії позивач не відреагував.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що позивачем жодним чином не обґрунтовано стягнення пені в розмірі 100 грн. щомісячно відповідно до конкретного пункту Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів, Памятки клієнта, які визначають їх розмір, суд вважає позовні вимоги в цій частині недоведеними.

Позовні вимоги в частині стягнення 500 грн. штрафу (фіксована частина), 707 грн. 21 коп. штрафу (процентної складової) задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Пунктами 1.1.5.25, 2.1.1.12.6.1. Умов передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення.

У той самий час, згідно з пунктом 2.1.1.7.6. Умов передбачено сплату штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків платежів грошових зобовязань більш ніж на 30 днів.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Аналогічна правова позиція висловлена у правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 21.10.2015 р. № 6-2003цс15, який є обовязковим для застосування за правилами ст. 360-7 ЦПК України.

Незважаючи на те, що суд визнав недоведеним розмір пені, яку просив стягнути позивач, ця вимога ним заявлена, тому в даному випадку, стягнення штрафів буде суперечити викладеній вище забороні подвійної відповідальності.

Зважаючи на те, що позовні вимоги суд задовольняє частково, в загальній сумі 9288 грн. 97 коп., тобто 60,51%, то з відповідача у відповідності до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір в сумі 968 грн. 14 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 526, 610, 611, 629, 1048-1049, 1054 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 60, 74, 88, 179, 212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

1. Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість у розмірі 9288 (девять тисяч двісті вісімдесят вісім) гривень 97 копійок за кредитним договором № б/н від 20.07.2011 року, яка складається з наступного: 434 грн. 11 коп. - заборгованість за кредитом; 8854 грн. 86 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судові витрати у розмірі 968 (девятсот шістдесят вісім) гривень 14 копійок.

Апеляційна скарга до апеляційного суду Полтавської області подається протягом десяти днів після проголошення рішення. Особи, які брали участь в справі, але не були присутні у судовому засіданні під час розгляду справи, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне рішення складене 17.11.2017 року.

Суддя