БІЛОВОДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2017 року Біловодський районний суд Луганський області в складі:

головуючого-судді Цимбал Ю.Ю.

за участю секретаря Багрій А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Біловодська Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Валуйська сільська рада Станично-Луганського району Луганської області про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа - Валуйська сільська рада Станично-Луганського району Луганської області про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок по АДРЕСА_1.

Вказувала, що у вищезазначеному будинку зареєстрований ОСОБА_2, який у ньому ніколи не проживав, його речі та майно там відсутні. Розрахункові книжки за сплату комунальних послуг заведені на її ім'я, сплачує рахунки по них тільки вона.

На момент звернення до суду, місце перебування відповідача їй невідоме.

У зв'язку з наведеним, просила суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням по АДРЕСА_1 та зняти його з реєстрації.

Позивач до суду з'явилася, у наданій заяві просила розглянути справу у її відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Повістки відповідачу двічі надсилалися за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання.

Відповідно ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за місцем їх реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Представник третьої особи до суду не прибув, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Позов підтримує у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, розглянувши матеріали справи, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, судом встановлені наступні обставини.

Із договору купівлі-продажу від 02 серпня 1988 року вбачається, що ОСОБА_1 придбала житловий будинок по АДРЕСА_1 (а.с. 4-5), а у 1993 році побудувала новий житловий будинок та здала його в експлуатацію за вказаною адресою, якому присвоєно нову поштову адресу - НОМЕР_1 (а.с. 5 зворот, 6, 7).

Відповідно до довідки № 212 від 11 квітня 2017 року, виданої виконкомом Валуйської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області, з 30 березня 1990 року по АДРЕСА_1 зареєстрований ОСОБА_2

Згідно Акту від 04 квітня 2017 року, виданого депутатом Валуйської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області ОСОБА_2, зареєстрований АДРЕСА_1 з 30 березня 1990 року - там ніколи не проживав, майна та особистих речей його там немає. Проживає у м. Москві Російської Федерації.

Таким чином встановлено, що відповідач зареєстрований, однак не проживає АДРЕСА_1 без поважних причин.

Відповідно до ч. 4 ст. 156, ч. 2 ст. 64 Житлового кодексу України, до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать дружина, діти і батьки.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не є членами сім'ї власника будинку.

Згідно ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням, інакше як на підставі і в порядку, передбаченому законом.

Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 383 ЦК Українивласник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

За ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд.

Судом встановлено, що відповідач не проживає в будинку, своїх речей там не зберігає, житловою площею не цікавиться, витрати по його утриманню не несе, дій, які б свідчили про намір та бажання зберегти за собою право користування житловим приміщенням, не вчинив.

За таких обставин, суд, оцінивши зібрані по справі докази приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Будь-яких доказів в спростування позовних вимог під час розгляду справи не подано, а судом не здобуто.

Водночас, в іншій частині, позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки суд приймає до уваги норми діючого законодавства, а саме ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання», згідно положень якої - зняття з реєстрації місця проживання відбувається, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщення. Таким чином, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є підставою для зняття такої особи з реєстрації у вказаному житловому приміщенні.

Відповідно до п.1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого житла. Втручання у це право здійснюється виключно з підстав, передбачених п. 2 ст. 8 Конвенції, що покладає на Україну в особі її державних органів зобов'язання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення ЄСПЛ у справі «Пауел і Райнер проти Сполученого Королівства» від 21.02.1990 р.). Такий захист поширюється як на власника квартири (рішення ЄСПЛ у справі «Джілоу проти Сполученого Королівства» від 24.11.1986 р.), так і наймача (рішення ЄСПЛ у справі «Ларкос проти Кіпру» від 18.02.1999 р.).

У зв'язку з цим суд приходить до висновку, що є достатні правові підстави для виправданого, тобто законного втручання у гарантоване ст. 8 Конвенції право кожного на повагу до свого житла для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Аналізуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що в даному випадку мають місце порушення прав позивача зі сторони відповідача, які підлягають захисту, шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - будинком по АДРЕСА_1.

У силу вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 213, 215, 223-226, 292, 294 ЦПК України, ст. 405 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Валуйська сільська рада Станично-Луганського району Луганської області про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким що втратив право користування житловим приміщенням - будинком по АДРЕСА_1.

У решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1 640 (шістсот) гривень 00 копійок судового збору.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку.

Відповідач може оскаржити заочне рішення шляхом подання до Біловодського районного суду Луганської області письмової заяви протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення.

У разі залишення заяви відповідача про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

В апеляційному порядку рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області шляхом подання апеляційної скарги через Біловодський районний суд Луганської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, або у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не скасоване.

Суддя Ю.Ю. Цимбал