Ухвала

іменем україни

09 листопада 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Фаловської І.М., Висоцької В.С., Гримич М.К.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визнання протиправними та скасування розпоряджень, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 22 серпня 2016 року та рішення апеляційного суду Запорізької області від 07 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 05 грудня 2012 року його поновлено на посаді інспектора першої категорії управління економічної безпеки (далі - УЕБ) публічного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» (далі - ПАТ «Дніпроспецсталь») на підставі рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13 жовтня 2013 року. У подальшому цю посаду скорочено і позивачу запропонували вакансію спеціаліста 1 категорії оперативного відділу УЕБ, на яку він погодився. Однак, після того як його перевели на посаду до оперативного відділу УЕБ керівництво відділу стало відноситися до нього упереджено та не об'єктивно. Так, розпорядженням від 28 грудня 2015 року за невиконання у повному обсязі ч. 1 п. 3.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку в частині своєчасного та точного виконання розпорядження адміністрації йому винесено догану. Однак, дане розпорядження позивач вважає незаконним, оскільки свої обов'язки він виконував належним чином. Розпорядженням відповідача від 13 січня 2016 року за систематичне невиконання покладених на позивача трудовим договором обов'язків згідно з п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП його звільнено. Дане розпорядження позивач також вважає незаконним, оскільки винесене в порушення норм трудового законодавства.

Враховуючи викладене, ОСОБА_4 просив: поновити його на роботі на посаді фахівця першої категорії оперативного УЕБ ПАТ «Дніпроспецсталь» з 14 січня 2016 року, визнавши розпорядження від 13 січня 2016 та від 28 грудня 2015 року, пункти 2, 3 розпорядження від 11 грудня 2015 року неправомірними та скасувати їх; стягнути з відповідача середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 14 січня 2016 року у розмірі 46 145,60 грн.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 22 серпня 2016 року позов задоволено частково. Поновлено ОСОБА_4 на посаді фахівця першої категорії оперативного відділу УЕБ ПАТ «Дніпроспецсталь», визнавши розпорядження в.о. директора по персоналу ПАТ «Дніпроспецсталь» від 13 січня 2016 року протиправним та скасовано його. Стягнуто з ПАТ «Дніпроспецсталь» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 14 січня 2016 року по 22 серпня 2016 року у розмірі 46 145,60 грн. У задоволенні решти позову відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 07 лютого 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати рішення місцевого та апеляційного судів, ухвалити нове рішення про задоволення позову частково.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року (далі - ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 перебував у трудових відносинах з ПАТ «Дніпроспецсталь» з вересня 2009 року, працював інспектором першої категорії УЕБ, а з 17 вересня 2014 року спеціалістом першої категорії оперативного відділу УЕБ.

Відповідно до посадової інструкції, затвердженої заступником голови управління з економічної безпеки, введеної в дію з 22 серпня 2014 року та з якою ОСОБА_4 ознайомлений 18 вересня 2014 року, призначення посади спеціалістом першої категорії оперативного відділу УЕБ полягає у встановлені передумов, виявленні і розслідуванні причин заподіяння економічної шкоди інтересам підприємства в окремому його підрозділі.

Відповідно до п. 3.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку підприємства, затверджених на конференції трудового колективу 25 лютого 2005 року, робітники ПАТ «Дніпроспецсталь» зобов'язані своєчасно і точно виконувати розпорядження адміністрації.

Розпорядженням начальника УЕБ від 26 листопада 2014 року визначено Порядок проведення службових розслідувань працівниками управління, з яким ОСОБА_4 ознайомлений 17 грудня 2014 року.

Названим Порядком визначено, що працівники управління якісно та своєчасно мають проводити службові перевірки за фактами виявлених порушень трудової та виробничої дисципліни, забезпечити повноту вивчення обставини допущених порушень, виявляти передумови та умови, які потягли за собою виникнення факторів, які негативно впливають на економічні інтереси підприємства, надавати аналіз виявлених передумов та умов, за результатами службового розслідування (перевірки) складати висновки з викладенням обставин скоєння порушень (пункти 9, 11 Порядку).

Відповідно до розпорядження начальника УЕБ від 04 лютого 2015 року «Про закріплення відповідальності» ОСОБА_4 закріплено за Термічним цехом. З даним розпорядженням позивач був ознайомлений 23 березня 2015 року.

Розпорядженням виконуючого обов'язки директора з персоналу від 28 травня 2015 року за порушення ч. 1 п. 3.1 Правил внутрішнього розпорядку щодо своєчасного та точного виконання розпорядження адміністрації ОСОБА_4 оголошено догану.

Дане розпорядження оскаржувалось ОСОБА_4 до суду та рішенням апеляційного суду Запорізької області від 14 липня 2016 року встановлено, що мало місце порушення ОСОБА_4 трудового розпорядку, за яке адміністрацією правомірно накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

Вищеназваним рішенням встановлено, що при проведенні у квітні-травні 2015 року перевірки наявних коштовних товарно-матеріальних цінностей в Термічному цеху ОСОБА_4 були допущені порушення пунктів 1, 9, 10 Порядку проведення службових розслідувань, п. 3.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку, п. 2.4 Посадової інструкції та за результатами перевірки в акті від 30 квітня 2015 року ОСОБА_4 була надана недостовірна інформація про наявність в цеху коштовних матеріальних цінностей вагою 290 кг, тоді як вони були вивезені із цеху ще 22 квітня 2015 року.

09 листопада 2015 року керівництвом УЕБ ОСОБА_4 доручено проведення перевірки обставин недостовірного заповнення 05 листопада 2015 року бригадиром термічного цеху відвантажувальних документів на вагон № 374, а саме: при вивченні відвантажувальних документів на вагон № 374 встановлено, що в накладній бригадиром термічного цеху вказана вага 26,262 т., а фактична вага зафіксована 30,9 т.

За результатами перевірки ОСОБА_4, яку здійснював з 09 по 26 листопада 2015 року, склав службову записку, але у зв'язку порушенням ним розпорядження начальника УЕБ від 26 листопада 2014 року Про порядок службових розслідувань, матеріали перевірки неодноразово повертались до доопрацювання.

Керівництвом УЕБ доручено проведення повторної перевірки іншому фахівцю з цього питання. За результатами перевірки встановлено, що ОСОБА_4 здійснив перевірку неповно та неякісною, а саме: відсутня повнота проведення перевірки в частині вивчення діючої нормативної бази, яка регламентує переміщення готової продукції між структурними підрозділами підприємства, не встановлені суттєві протиріччя в діючих нормативних документах, які регламентують процес контролю відвантаження готової продукції, в наданому висновку за результатами перевірки не виконаний аналіз передумов виникнення.

Розпорядженням виконуючого обов'язки директора з персоналу ПАТ «Дніпроспецсталь» від 28 грудня 2015 року за невиконання в повному обсязі обов'язків, передбачених пунктами 9,11.18 Порядку проведення службових розслідувань, п. 3.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку, пунктами 2.5, 2.6 Посадової інструкції в частині своєчасного та точного виконання розпорядження адміністрації, виявлення причин та умов, які негативно впливають на економічні інтереси підприємства, передумов спричинення матеріальної шкоди та розробки пропозицій по їх усуненню, ОСОБА_4 оголошено догану.

Крім цього, 16 листопада 2015 року керівництвом УЕБ доручило ОСОБА_4 провести перевірку в термічному цеху дієвості заходів реагування та попереджуючих заходів, що були застосовані начальником цеху з питань браку, який мав місце у виробничому цеху.

За результатами перевірки ОСОБА_4 склав службову записку, де зазначив, що допущені порушення не є суттєвими та в значній мірі не впливають на якість продукції.

Проведення даного службового розслідування було передоручено іншому фахівцю, який виявив обставини, які привели к порушенням в термічному цеху вимог нормативної документації в системі менеджмента якості, та дійшов висновку, що вони є суттєвим передумовами до заподіяння шкоди економічним інтересам підприємства.

Установлено, що за результатами проведеного розслідування ОСОБА_4С не виявив системності скоєння у термічному цеху порушень технологічної дисципліни, не проаналізував наявну в цеху процедуру браку та на предмет відповідності нормативній документації систему менеджменту якості підприємства, чим порушив пункти 9, 11 Розпорядження начальника УЕБ «Про порядок проведення службових розслідувань», пункти 2.5, 2.6 Посадової інструкції.

Розпорядженням виконуючого обов'язки директора з персоналу ПАТ «Дніпроспецсталь» від 13 січня 2016 року ОСОБА_4 звільнено на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках, зокрема, систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

За змістом статей 148, 149 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

У п. 10 ч. 1 ст. 38 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» передбачено, що виборний орган первинної профспілкової організації на підприємстві, в установі або організації дає згоду або відмовляє у дачі згоди на розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця з працівником, який є членом діючої на підприємстві, в установі, організації профспілки, у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 7 ст. 43 КЗпП України та ч. 6 ст. 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» рішення профспілки про ненадання згоди на розірвання трудового договору має бути обґрунтованим. У разі, якщо в рішенні немає обґрунтування відмови у згоді на звільнення, роботодавець має право звільнити працівника без згоди виборного органу профспілки.

За змістом вищезазначених норм права суд, розглядаючи трудовий спір, повинен з'ясувати, чи містить рішення профспілкового комітету власне правове обґрунтування такої відмови. І лише у разі відсутності у рішенні правового обґрунтування відмови у наданні згоди на звільнення працівника власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації і таке звільнення є законним у разі дотримання інших передбачених законодавством вимог для звільнення.

Таким чином, оскільки необґрунтованість рішення профспілкового комітету породжує відповідне право власника на звільнення працівника, а обґрунтованість такого рішення виключає виникнення такого права, то суд зобов'язаний оцінювати рішення профспілкового органу на предмет наявності чи відсутності ознак обґрунтованості.

Рішення профспілкового органу про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути достатньо, добре аргументованим та містити посилання на правове обґрунтування незаконності звільнення працівника або посилання на неврахування власником фактичних обставин, за яких розірвання трудового договору з працівником є порушенням його законних прав.

При цьому висновок про обґрунтованість чи необґрунтованість рішення профспілкового комітету про відмову у наданні згоди на звільнення працівника може бути зроблений судом лише після перевірки відповідності такого рішення нормам трудового законодавства, фактичних обставин і підстав звільнення працівника, його ділових і професійних якостей.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позову, апеляційний суд, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, обґрунтовано виходив із того, що ОСОБА_4С під час проведення службових розслідувань за дорученням адміністрації підприємства були допущені невиконання пунктів 9, 11, 18 розпорядження начальника УЕБ «Про порядок проведення службових розслідувань», пункти 2.5, 2.6 Посадової інструкції, п. 3.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку. При застосуванні дисциплінарних стягнень адміністрацією дотримано положення статей 148,149 КЗпП України. Разом з тим, протокол від 11 січня 2016 року засідання цехового комітету профспілки заводоуправління ПАТ «Дніпроспецсталь» не містить аналізу допущених ОСОБА_4 порушень Правил внутрішнього трудового розпорядку, вимог Посадової інструкції, та інших нормативних документів, які були підставою для накладення дисциплінарних стягнень у сукупності з фактичними обставинами самих порушень, відсутнє посилання на норми трудового законодавства, яким керувалися члени профспілки при прийнятті рішення про відмову у наданні згоди на звільнення працівника та які, на їх думку, порушені трудові права ОСОБА_4.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судом апеляційної інстанції, а при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків апеляційного суду не впливають та їх не спростовують.

Керуючись статтями 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 07 лютого 2017 рокузалишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: І.М. Фаловська

В.С. Висоцька

М.К.Гримич