Справа № 333/4154/17
Провадження № 2/333/2066/17
Ухвала

Іменем України

24 липня 2017 року м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Кулик В.Б., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, в якій позивач просить суд розірвати шлюб між нею і відповідачем, неповнолітнього сина залишити проживати з нею, стягнути з відповідача аліменти на дитину, урахувати лікування, масаж, ортопедичне взуття в суму аліментів, судові витрати покласти на відповідача.

Зазначену позовну заяву передано у провадження судді Кулик В.Б.

Вивчивши матеріали справи, суддя приходить до висновку, що позовну заяву подано без додержання вимог, передбачених ст. 119 Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 2 ст. 119 Цивільного процесуального кодексу України позовна заява повинна містити: найменування суду, до якого подається заява, ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі, зміст позовних вимог, ціну позову щодо вимог майнового характеру, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування, перелік документів, що додаються до заяви.

На підставі ч. 4 ст. 119 Цивільного процесуального кодексу України позовна заява повинна відповідати іншим вимогам, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов'язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Позивач не зазначає в позовній заяві виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо проживання з нею неповнолітньої дитини, стягнення з відповідача аліментів, докази, що підтверджують кожну обставину. Також в позовній заяві відсутнє будь-яке нормативне обґрунтування зазначених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи в порушення зазначених вимог цивільного процесуального законодавства позивачем не надано ніяких документів, що підтверджують сплату судового збору за вимогу про визначення місця проживання неповнолітньої дитини. У разі звільнення від сплати судового збору, позивач повинен в позовній заяві вказати підстави звільнення та надати відповідні докази.

Крім того, на підставі ч. 1 ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

У звязку з викладеним, позивачу необхідно зазначити прізвище, яке вона просить суд залишити їй після розірвання шлюбу.

Також згідно зі ст. 80 Цивільного процесуального кодексу України ціна позову у позовах про стягнення аліментів визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.

Так як відповідно до ч. 2 ст. 119 Цивільного процесуального кодексу України в позовній заяві щодо вимог майнового характеру обовязково повинна бути зазначена ціна позову, тобто тягар доказування вартості майна несе позивач, тому він повинен вказати у позовній заяві ціну позову, обґрунтувати її та надати суду відповідні докази цього.

Як вбачається з матеріалів справи, в порушення зазначених вимог позивач не зазначає в позовній заяві ціну позову.

Крім того, позивачу необхідно конкретизувати зміст позовних вимог, зазначивши частку від доходу відповідача або тверду грошову суму, яку вона просить суд стягнути з відповідача на її користь як аліменти на неповнолітню дитину і окремо розмір додаткових витратах на дитину і спосіб фінансування (разово, періодично або постійно).

Згідно зі ст. 121 ЦПК України, суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 119-120 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення позовної заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст. ст. 119-120 ЦПК України, позовна заява вважається поданою в день її первісного подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність надання позивачу терміну для усунення зазначених недоліків, шляхом надання суду оновленої позовної заяви.

Керуючись ст. 121 ЦПК України, ст. ст. 6, 9 Закону України «Про судовий збір», суддя, -

У х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу залишити без руху.

Надати позивачу строку для усунення недоліків позовної заяви три дні з дня отримання ним копії даної ухвали.

Роз'яснити позивачу, що якщо він у встановлений строк не усуне зазначені недоліки, то позовна заява буде вважатися неподаною та повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя В.Б. Кулик