Справа № 296/5385/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" листопада 2017 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Сингаївського О.П.,

при секретарі Галіцькій А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на своє утримання,

ВСТАНОВИВ:

7 липня 2017 року ОСОБА_1 звернулась із позовом до суду, в якому зазначила, що 18 квітня 2015 року вона уклала шлюб з відповідачем ОСОБА_2

Посилаючись на те, що вона є інвалідом другої групи і потребує матеріальної допомоги, позивач просить ухвалити рішення щодо стягнення з відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліментів на її користь у розмірі ? частини його доходів на своє утримання. Розпочати стягнення аліментів з моменту подання першої позовної заяви, тобто з 14.04.2017, у звязку з безпідставною відмовою розгляду позовної заяви.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала з викладених підстав.

Відповідач позов не визнав посилаючись на те, що позивач стала інвалідом до укладення шлюбу і на даний час шлюб між ними розірваний.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд відмовляє у задоволенні позову виходячи з наступного.

Спірні правовідносини регулюються статтею 76 СК України, відповідно до якої розірвання шлюбу не припиняє право особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до статті 75 СК України, право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи.

Таким чином, відповідно до статей 75, 76 СК України, право на утримання виникає у подружжя та зберігається після розірвання шлюбу, у випадку наявності трьох складових, а саме: непрацездатності дружини (чоловіка), яка настала до розірвання шлюбу; дружина або чоловік потребує матеріальної допомоги; колишній чоловік або дружина можуть надавати матеріальну допомогу.

Судом встановлено, що позивач та відповідач одружилися 18 квітня 2015 року (а. с. 6).

Позивач ОСОБА_1 є інвалідом другої групи з дитинства, що підтвердилось довідкою до акту огляду МСЕК від 23.05.08 та посвідченням серії ААБ № 170773 від 2002 року (а. с. 4, 5).

19 липня 2017 року рішенням Корольовського районного суду м. Житомира шлюб між сторонами було розірвано.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилалася на те, що є інвалідом ІІ групи, має дитину ІНФОРМАЦІЯ_2, у звязку з чим потребує матеріальної допомоги. Разом з тим, позивачем та її представником в судовому засіданні не надано доказів перебування позивача у скрутному матеріальному становищі та потребі в матеріальній допомозі, як то докази про доходи та фактичні витрати позивача. Не заявлялося ними і клопотань про витребування таких доказів. Не надано позивачем і доказів та не заявлялось клопотань про витребування доказів, на підтвердження того, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу позивачу.

Відповідачем в свою чергу були подані: довідка про склад сімї, з якої вбачається, що він проживає з батьками, які є пенсіонерами та братом ІНФОРМАЦІЯ_3; гарантійний лист з якого вбачається наявність заборгованості за договором кредиту.

При цьому судом враховується, що позивач стала інвалідом ІІ групи задовго до одруження з відповідачем (2002) та була у шлюбі два роки.

Судом не приймаються до уваги посилання позивача в позові та її представника у судовому засіданні на те, що відповідач «користувався матеріальними благами та майном моєї родини», «ніколи не сплачував за комунальні послуги» та ін. Оскільки, по-перше вказані обставини не мають правового значення для вирішення даного спору, а по-друге позивачем та її представником не надано жодного доказу на підтвердження даних посилань.

На підставі викладеного, суд дійшов до висновку про безпідставність заявлених вимог, в звязку з чим відмовляє у задоволенні позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.75,76 СК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на своє утримання - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О. П. Сингаївський