Справа № 300/1038/16-ц
У Х В А Л А

Іменем України

03 травня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області у складі:

головуючого-судді: Мацунича М.В.,

суддів: Куштана Б.П., Кожух О.А.,

з участю секретаря: Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за апеляційною скаргою Воловецького районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області на ухвалу Воловецького районного суду від 30 січня 2017 року за скаргою ОСОБА_1 на рішення та дії старшого державного виконавця про визнання рішення неправомірним, -

встановила:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулась у суд зі скаргою. Таку мотивувала тим, що на виконанні у відділі ДВС знаходиться виконавче провадження ВП №52455423 по виконанню виконавчого листа №300/366/16-ц, виданого Воловецьким районним судом, згідно якого зобов'язано ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_2 у здійсненні ним права власності. У процесі виконання рішення суду державним виконавцем Чобалько М.В., винесено постанову про накладення на ОСОБА_1 штрафу за невиконання рішення суду в розмірі 1700 гривень та призначено повторне виконання. Оскільки, заявником не було допущено невиконання рішення, вважає дії старшого державного виконавця незаконними, просить суд скасувати постанову про накладення штрафу в розмірі 1700 гривень.

Ухвалою Воловецького районного суду від 30.01.2017 року скаргу задоволено частково. Визнано незаконними дії старшого державного виконавця Воловецького РВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області з приводу винесення постанови ВП №52455423 від 02.12.2016 року про накладення штрафу у розмірі 1700 грн. на боржника ОСОБА_1

Не погоджуючись з даною ухвалою суду, Воловецький РВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області оскаржив її в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі ставить питання про скасування зазначеної ухвали та постановлення нової ухвали про відмову в задоволенні скарги. Зокрема, вказує на те, що факт невиконання судового рішення зафіксовано двома актами державного виконавця. Вважає безпідставним посилання суду на ч. 4 ст. 63 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки, виконується рішення зобов'язального характеру, а не про заборону вчиняти чи утриматися від певних дій.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України, учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Встановлено, що на виконанні у Воловецькому РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області знаходиться виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №300/366/16-ц виданого Воловецьким районним судом 20.09.2016 року про зобов'язання ОСОБА_1 усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_2 права власності на домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 (а.с.14).

03.10.2016 року старшим державним виконавцем Чобалько М.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, де встановлено боржнику ОСОБА_1 строк для самостійного виконання рішення суду до 10.10.2016 року (а.с.15).

З акту державного виконавця від 11.10.2016 року вбачається, що старшим державним виконавцем Чобалько М.В. при здійсненні примусового виконання виконавчого документу - виконавчого листа №300/366//16-ц встановлено, що боржника ОСОБА_1 зобов'язано не чинити перешкоди у здійсненні ОСОБА_2 права власності на відповідне домоволодіння; боржник проводить ремонтні роботи по облаштуванню належної їй частини домоволодіння, але проживання в її частині неможливе через не підведення до будинку тепло та водо- комунікацій (а.с.5).

Після чого, постановою від 02.12.2016 року на ОСОБА_1 накладено штраф в розмірі 1700 гривень та постановлено самостійно виконати рішення суду до 12.12.2016 року (а.с.4).

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов'язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення передбачений статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження», згідно вимог якої за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначається вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, у рішенні суду лише зобов'язано ОСОБА_1 усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_2 права власності без жодної конкретизації в який спосіб такі перешкоди слід усунути. За таких обставин, суд першої інстанції правомірно розцінив таке рішення, як рішення про утримання від вчинення дій (спрямованих на порушення права власності), порядок виконання якого врегульовано ч. 4 ст. 63 ЗУ «Про виконавче провадження». Приписи ч.ч. 1-3 ст. 63 ЗУ «Про виконавче провадження», якими передбачено накладення на боржника штрафу, в такому випадку не застосовуються.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, позаяк ґрунтуються на неправильному тлумаченні змісту ст. 63 ЗУ «Про виконавче провадження», що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, є підставою для відхилення апеляційної скарги та залишення ухвали суду першої станції без змін.

Враховуючи наведене та керуючись статтею 63 ЗУ «Про виконавче провадження», статтями 307, 312-315 і 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

апеляційну скаргу Воловецького районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, відхилити.

Ухвалу Воловецького районного суду від 30 січня 2017 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання нею законної сили.

Суддя-доповідач

Судді