Заставнівський районний суд Чернівецької області
Справа № 716/575/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.07.2017 року Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючої судді Сірик І.С.

при секретарі Барабащук О.А.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

представника третьої особи ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Заставна цивільну справу за позовом ОСОБА_1, інтереси якої представляє ОСОБА_2 до ОСОБА_3, інтереси якого представляє ОСОБА_4, третя особа орган опіки та піклування Заставнівської РДА про визначення місця проживання дітей, за зустрічним позовом ОСОБА_3, інтереси якого представляє ОСОБА_4 до ОСОБА_1, інтереси якої представляє ОСОБА_2 про визначення місця проживання неповнолітніх дітей -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про визначення місця проживання дітей. Вказує, що з січня 2003 року по серпень 2016 року перебувала в шлюбі з відповідачем. Під час шлюбу у них народився син ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2. Після розірвання шлюбу син ОСОБА_10 залишився проживати з нею, за місцем її проживання в ІНФОРМАЦІЯ_3, а старший син ОСОБА_8 залишився проживати з батьком, за місцем їх спільного проживання за час перебування в шлюбі. Відповідач не дає згоди на зняття з місця реєстрації дітей та згоду на переведення дітей в школу за місцем її проживання. Крім того, стосовно старшого сина чинить психологічний тиск, налаштовує проти неї. На даний момент і вона і діти між собою, позбавленні можливості нормально спілкуватися між собою. Тому вона просить визначити місце проживання дітей з нею.

В свою чергу ОСОБА_3 подав до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 із позовними вимогами, щодо визначення проживання неповнолітніх дітей з батьком. В обґрунтування зустрічного позову посилається на те, що в звязку із суперечками між ним та позивачем щодо місця проживання дітей виникла необхідність звернутись до суду із вищезначеними позовними вимогами. Вказує, що діти зареєстровані та проживають разом із ним, проте позивач по справі періодично не повідомляючи його забирає неповнолітнього сина ОСОБА_10, чим порушує нормальний режим дня, навчання, самопідготовки та відпочинку.

В судовому засіданні позивач позов підтримала, суду додала, що в даний час з старшим сином менше спілкується, оскільки колишній чоловік налаштовує сина проти неї. За час перебування в шлюбі проживала разом з дітьми в будинку, який належить відповідачу, проте оскільки шлюбні відносини припинилися переїхала проживати до своїх батьків у с. Чуньків Заставнівського району Чернівецької області. В даний час їй на праві власності належить житловий будинок у с. Чуньків, який потребує ремонту, тому разом із молодшим сином в даний час проживає в будинку своїх батьків. У звязку із цим виникли труднощі, щодо відвідування школи молодшим сином, оскільки потрібно їздити з одного населеного пункту в інший. Спроби перевести сина в іншу школу виявились невдалими, оскільки адміністрація школи відмовляє надати документи з підстав відсутності згоди батька. В даний час відповідач налаштовує сина ОСОБА_8, проти матері, у звязку із чим в них погіршились відносини.

Представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги ОСОБА_1 підтримала та суду додала, що батько не належним чином виконує свої батьківські обовязки. Молодший син батька боїться, та не бажає з ним проживати. Сина ОСОБА_8 налаштовує проти матері. В даний час рідні брати живуть окремо, позбавлені можливості підтримувати родині відносини. Крім того, вважає негативну поведінку відповідача стосовно надання дозволу старшому сину можливості їздити самостійно на мопеді. Оскільки мав місце випадок, коли при переміщенні з одного населеного пункту в інший дитина не справилась з керуванням та мала невеликі ушкодження.

Відповідач в судовому засіданні заперечив стосовно позовних вимог ОСОБА_1 та підтримав свої зустрічні позовні вимоги щодо визначення місця проживання дітей разом з ним. Вважає, що матір не належним чином виховує дітей, позбавлена можливості забезпечити дітей нормальними умовами проживання. Крім того остання зловживає спиртними напоями. Стосовно того, що старший син їздить на мопеді не заперечив.

Представник відповідача ОСОБА_4 зустрічні позовні вимоги підтримав, вказав, що батько піклується про дітей, забезпечений житлом, в якому створені всі умови для належного проживання дітей. Просив суд визначити місце проживання дітей разом із батьком.

Представник третьої особи, органу опіки та піклування, в судовому засіданні підтримала висновок органу опіки та піклування від 24.05.2017 року. Суду вказала, що в даний час діти перебувають в стресовому стані через непорозуміння батьків. Старший син піддається впливу батька, а молодший не бажає проживати з останнім. При обстеженні умов проживання батьків дітей, встановлено, що як і батько так і матір забезпечені нормальними умовами для проживання.

Вислухавши думки всіх учасників даної цивільної справи, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне.

Сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 15 січня 2003 року перебували в зареєстрованому шлюбі. В даному шлюбі 09.02.2004 року народився син ОСОБА_11 та 29.10.2006 року ОСОБА_9, що стверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 8,9).

Рішенням Заставнівським районним судом Чернівецької області від 10.08.2016 року шлюб між сторонами розірвано. (а.с.6).

З акту обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_1 вбачається, що остання зареєстрована в власному житловому будинку по вул.. Гагаріна, 4 с. Чуньків Заставнівського району Чернівецької області, проте оскільки даний будинок потребує ремонту в даний час разом із сином ОСОБА_10 проживає у своїх батьків по вул. Храпка, 3. Даний будинок в задовільному стані, з умовами для нормального проживання дітей. Згідно характеристики Чуньківської сільської ради остання характеризується позитивно.

З акту обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_3 вбачається, що останній проживає в будинку померлого батька в с. Товтри Заставнівського району Чернівецької області вул. Новина, 26, документи в процесі переоформлення. Будинок в задовільному стані. В вказаному будинку зареєстровані діти сторін, проте проживає тільки син ОСОБА_8. Згідно характеристики Товтрівської сільської ради ОСОБА_3 характеризується позитивно.

Згідно довідок Товтрівської ЗОШ № 16 від 10.03.2017 року та №17 від 10.03.2017 року встановлено, що ОСОБА_11 є учнем 7 класу, а ОСОБА_9 є учнем 4 класу вищезазначеної школи. Діти позитивно характеризуються в навчанні. Відповідно до висновків про стан здоровя, фізичний та розумовий розвиток дітей, ОСОБА_11 та ОСОБА_9 в даний час здорові.

24.05.2017 року органом опіки та піклування Заставнівської РДА дано висновок щодо вирішення спору про визначення місця проживання неповнолітніх ОСОБА_11 та ОСОБА_9Г, згідно якого вважає за недоцільне змінювати місце проживання дітей та визначити місце проживання дітей за згодою між дітьми та батьками.

Відповідно до ч.7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ст.141 СК України мати та батько мають рівні права та обовязки по відношенню до дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав по відношенню до дитини.

На підставі ст.157 ч.3 СК України той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

При цьому, батьківські права відповідно до ч. 2 ст. 155 Сімейного кодексу України не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Отже, спілкування є основним способом здійснення батьками свого права на особисте виховання дитини, яке повинне будуватися на повазі один до одного, дотриманні вироблених людством простих норм моральності та звичок, а випадки обмеження або позбавлення одного з батьків права на спілкування передбачені виключно законодавчими актами.

Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Частиною 1 ст. 161 СК України встановлено, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Також, згідно із ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю.

Згідно роз'яснень, що містяться в п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 Сімейного кодексу України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Суд також враховує моральні якості матері та батька їхнє бажання виховувати дітей в повноцінній сімї. А саме стосовно матері, наявність у неї умов для проживання. Вона не має постійної та стабільної роботи, однак має джерела на існування, оскільки працює не офіційно, як і відповідач по справі. Крім того позивачці допомагають її батьки та рідна сестра. Судом взято до уваги відповідь відповідача, що в раз його необхідної тривалої відсутності (повернення до зони АТО) дітей залишить з мамою, що свідчить про те що відповідач довіряє належному вихованню та забезпеченню дітей їхньою матірю.

В судовому засіданні малолітні діти, які надавали пояснення за відсутності в залі судового засідання батьків, щодо визначення місця їхнього проживання вказали, молодший син ОСОБА_8 бажає проживати з матірю, оскільки батька боїться. Проживає в гарних умовах та бажає навчатись в школі в с. Чуньків. З батьком бачиться рідко. Старший син бажає проживати з батьком, оскільки в с. Товтри він виріс тут його друзі проживають. З матірю в нього хороші відносини. Якщо б мати проживала в с. Товтри він б залишився проживати з нею.

При цьому суд враховує, зауваження представника органу опіки та піклування ОСОБА_6, яка вказала, що при спілкуванні представниками служби старший син давав інші пояснення, помічався вплив батька, який налаштовує дитину проти матері.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Судом не встановлено виняткових обставин у розумінні положень статті 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, які б свідчили про неможливість проживання дітей разом з матірю, і тому суд приходить до висновку про відсутність правових підстав, передбачених вказаними нормами матеріального права, для розлучення дітей зі своєю матірю. Крім того проживання обох дітей разом з матірю забезпечить покращення та зміцнення родинних стосунків між дітьми.

Тому, з урахуванням всіх вищевказаних обставин справи, маючи на меті перш за все захист інтересів дітей, приймаючи до уваги вік дітей, коли вони особливо гостро потребують материнського догляду, піклування і ласки, та думку дітей, враховуючи що старший син хотів б жити з матірю в с. Товтри, а не Чуньків. Крім того оскільки при вирішенні вимог щодо визначення місця проживання дітей встановлюється не адреса за якою будуть проживати діти, а з ким із батьків, суд вважає необхідним визначити місце проживання обох дітей з матірю.

Врахуючи вище викладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, а зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1І підлягають відхиленню.

За таких обставин суд приходить до висновку про законність позовної вимоги позивача.

У відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Тому, з відповідача належить також стягнути судові витрати понесені позивачем за сплату судового збору в розмірі 640 гривень.

Керуючись ст.ст. 19, 161 СК України, ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визначити місце проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5, за місцем проживання матері ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень, понесених нею в звязку із сплатою судового збору.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Сірик І.С.