АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Одинака О. О.

суддів: Кулянди М.І., Половінкіної Н.Ю.

секретар Чубрей І.І.

за участю: ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2, ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання права власності на частину нерухомого майна в порядку спадкування за заповітом, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання недійсним заповіту, третя особа без самостійним вимог Колінковецька сільська рада Хотинського району Чернівецької області, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 19 травня 2017 року,

встановила:

В липні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом.

Просив визнати за ним право власності в порядку спадкування на 29/100 частини житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами, які належали його покійному діду ОСОБА_4, розташовані по АДРЕСА_1 та складаються з житлового будинку літера «А-1», сараю літера «Б», сараю літера «В», сараю літера «Г, вбиральні літера «Д», воріт №1, огорожі №2, замощення ІІ.

Посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його дід ОСОБА_4 Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з прав на житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, які розташовані по АДРЕСА_1.

2 листопада 2011 року ОСОБА_4 склав заповіт відповідно до умов якого заповів ОСОБА_4 дві кімнати (від дороги) житлового будинку та ОСОБА_1 три кімнати та кухню житлового будинку та сарай (приміщення для худоби та дров).

Зазначав, що в шестимісячний термін, встановлений законом, він звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом йому було відмовлено, оскільки правовстановлюючі документи на вказане спадкове майно були відсутні.

ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічним позовом.

Просив визнати недійсним заповіт ОСОБА_4 від 2 листопада 2011 року.

Посилався на те, що заповіт від 2 листопада 2011 року ОСОБА_4 не підписував, що свідчить про відсутній волі заповідача на перехід його прав на нерухоме майно до ОСОБА_4 після смерті.

Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 19 травня 2017 року первісний позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за заповітом на 29/100 частин житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами, які розташовані по АДРЕСА_2 та складаються з 29/100 частини житлового будинку літера «А-1», 29/100 частини сараю літера «Б», 29/100 частини сараю літера «В», 29/100 частини сараю літера «Г», 29/100 частини вбиральні літера «Д», 29/100 частини воріт №1, 29/100 частини огорожі №2, 29/100 замощення ІІ, які належали ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішенням суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в первісному позові відмовити, а зустрічний позов задовольнити.

Посилається на те, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що первісний позов є обґрунтованим та наявні підстави для визнання права власності за ОСОБА_4 на частину спадкового майна.

ОСОБА_1 не доведено ту обставину, що оспорюваний заповіт був складений з порушенням вимог чинного законодавства.

Такі висновки суду першої інстанції є правильними.

Так, згідно статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Статтею 1257 ЦК України визначено підстави та порядок визнання заповіту недійсним.

Згідно частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до вимог ст.ст. 213, 215 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим, а за змістом має містити встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини. При встановленні фактів суд оцінює належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 214 ЦПК України суд ухвалюючи рішення повинен вирішити такі питання:

- чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

- які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

- яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи 2 листопада 2011 року ОСОБА_4 склав заповіт, згідно умов якого дві кімнати (від дороги) належного йому житлового будинку, який знаходиться по АДРЕСА_1 та 0,15 га присадибної ділянки в межі з сусідом ОСОБА_5, заповів ОСОБА_4, а три кімнати цього ж будинку, сарай (приміщення для худоби та дров) та решта 0,33 присадибної ділянки в межі з ОСОБА_6 - ОСОБА_1 (а.с.8 т.1).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.5).

Згідно довідки Колінковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області від 21 травня 2014 року №757 вбачається, що заповіт ОСОБА_4 є дійсним (а.с.9 т.1).

Постановою державного нотаріуса від 20 травня 2014 року №380/02-14 відмовлено ОСОБА_4 у видачі свідоцтва про право на спадщину за вказаним вище заповітом у зв'язку з відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок (а.с.10 т.1).

Згідно звіту про проведення технічного огляду і оцінки стану будівельних конструкцій житлового будинку, господарських будівель та інженерних мереж по АДРЕСА_1 від 8 травня 2014 року вбачається, що забудова садиби, будівлі та інженерні мережі по АДРЕСА_1 відповідають будівельним, протипожежним та санітарним нормам та правилам, основні конструкції будівель знаходяться у задовільному стані (а.с.18-29 т.1).

З довідки Колінковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області від 21 травня 2014 року вбачається, що нерухоме майно, яке знаходиться по АДРЕСА_1, а саме житловий будинок належав ОСОБА_4 та був побудований в 1990 році (а.с.30 т.1).

Колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що первісний позов є обґрунтованим та наявні підстави для визнання права власності за ОСОБА_4 на частину спадкового майна.

ОСОБА_1 не доведено ту обставину, що оспорюваний заповіт був складений з порушенням вимог чинного законодавства.

Враховуючи обставини наведені вище, суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому його слід залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Зокрема безпідставними є доводи скарги про те, що суд помилково визнав за ОСОБА_4 право власності на спадкове майно, оскільки на це майно відсутні правовстановлюючі документи.

Так, з метою спрощення процедури державної реєстрації прав власності на об'єкти (індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них), що розташовані на територіях сільських рад та які закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року без обов'язкового проведення технічної інвентаризації таких об'єктів, з 09 травня 2014 року набрали чинності зміни до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», внесені Законом України від 15 квітня 2014 року «Про внесення змін до статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» щодо особливостей державної реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна, закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року».

Аналогічні норми знайшли своє відображення у новій редакції Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що діє з 01 січня 2016 року.

Враховуючи наведене, вищезазначені закони передбачають декілька альтернативних механізмів набуття права власності за спрощеною процедурою державної реєстрації таких прав на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 5 серпня 1992 року, що знайшло своє відображення в Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (далі - Порядок).

Так, відповідно до положень пункту 41 Порядку для державної реєстрації права власності на новозбудований об'єкт нерухомого майна подаються, зокрема: 1) технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна; 2) документ, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси (крім випадків надання відомостей про кадастровий номер земельної ділянки, на якій розташований індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинки).

При цьому документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта (індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 5 серпня 1992,року) не подається виходячи з положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Пунктом 42 Порядку передбачено, що для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що розташовані на території сільських, селищних, міських рад та які закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, подаються: 1) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку, на якій розташований об'єкт нерухомого майна, у тому числі рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність чи відомості про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність з погосподарської книги; 2) виписка з погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений, - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою.

Помилковими є доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно не визнав заповіт від 2 листопада 2011 року недійсним не врахувавши , що заповідач його не підписував.

Так, згідно експертного висновку №СЕ-1710-7-794.16 від 6 лютого 2017 року вбачається, що підпис від імені ОСОБА_4 в оригіналі заповіту від 2 листопада 2011 року виконаний заповідачем ОСОБА_4 (а.с.9-14 т.2).

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 19 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту її вступу в законну силу.

Головуючий О.О. Одинак

Судді: М.І. Кулянда

Н.Ю. Половінкіна