АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2168/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 50 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши сторони, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

12 червня 2017 року ОСОБА_6 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_7 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину.

Свої позовні вимоги мотивувала тим, що 29 липня 2015 року між сторонами укладено шлюб, про що зроблено актовий запис № 998.

Від шлюбу сторони мають дитину - сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні.

Відповідач ухиляється від покладеного на нього ст. 180 СК України обовязку утримувати свою дитину: відмовляється добровільно надавати кошти, не купує для нього одяг та продукти харчування, ліки.

Крім того, ОСОБА_7 не цікавиться інтересами своєї дитини.

При цьому, він є приватним підприємцем, отримує чималі прибутки від здійснення такої діяльності і може сплачувати на утримання сина аліменти в розмірі по 10 000 грн. щомісяця.

Просила суд, стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій формі, що становить 10 000 грн. щомісяця, починаючи від дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 вересня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 2 000 грн. щомісячно, що підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 12 червня 2017 року до повноліття дитини.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_7 в дохід держави судові витрати в розмірі 640 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 вересня 2017 року як незаконне, оскільки воно було ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. На думку ОСОБА_6, судом не повністю було досліджено надані сторонами докази та пояснення та не враховано, що відповідач є приватним підприємцем, отримує чималі прибутки та має змогу сплачувати аліменти в значно більшому розмірі, ніж призначені судом.

Просить ухвалити рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі, судові витрати покласти на відповідача по справі.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення із слідуючих підстав.

Ст. 213 ЦПК України вказує, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак, дане рішення суду не в повній мірі відповідає вказаним вимогам.

Відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дитину - малолітнього сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2. Сторони однією сімєю не проживають, син проживає разом із позивачкою ОСОБА_6 і перебуває на її утриманні.

Звертаючись до суду з позовною заявою (а.с. 1-2) ОСОБА_6 в обгрунтування її вимог вказала, що позивач є приватним підприємцем, має декілька торгівельних павільйонів з продажу господарських товарів та отримує чималі прибутки від здійснення такої підприємницької діяльності.

Оскільки ОСОБА_7 ухиляється від покладеного на нього обовязку утримувати свою дитину, тому просила стягнути з нього на свою користь аліменти на утримання сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 10 000 грн. щомісячно та стягувати їх починаючи від дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_6 щодо стягнення аліментів на утримання дитини суд мотивував свої висновки тим, що на відповідача в рівній мірі так як і на позивача чинним законодавством покладено обовязок щодо утримання своєї дитини. Суд першої інстанції правильно виходив із того, що відповідач проживає окремо, працює і матеріальну допомогу не надає, хоча за своїм станом здоровя та матеріальним становищем платника аліментів обєктивно має таку можливість, визначив розмір стягуваних аліментів 2 000 грн. щомісячно.

ОСОБА_6 в своїй апеляційній скарзі (а.с. 39-40) погодилася з висновками районного суду про зобовязання відповідача сплачувати аліменти на свого сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1. Однак, вважає, що суд першої інстанції не повністю врахував всі обставини справи, а саме те, що ОСОБА_7 є приватним підприємцем, має у власності як рухоме так і нерухоме майно, володіє великими торгівельними площами на базі ОПС у м. Черкаси та може надавати допомогу своєму сину у розмірі, що буде значно перевищувати 2 000 грн. Просила рішення районного суду скасувати та ухвалити нове, яким стягнути з відповідача аліменти в розмірі 10 000 грн.

Переглядаючи справу в суді апеляційної інстанції, колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що батьки в рівній мірі зобовязані утримувати свою дитину, незалежно від того перебувають вони в шлюбі чи ні. Суд першої інстанції правильно встановив, що ОСОБА_7 являючись батьком дитини, що підтверджується свідоцтвом про народження серія 1-СР № 161846 від 09 жовтня 2012 року (а.с. 5), зобовязаний утримувати її, і такий обовязок покладений на нього нормами діючого СК України.

Однак, колегія суддів вважає, що визначаючи розмір стягнутих аліментів 2 000 грн., суд першої інстанції не в повній мірі проаналізував всі обставини справи, не дослідив наявні матеріали справи а тому, дійшов до помилкового висновку.

Стаття 157 СК України визначає порядок вирішення питань щодо виховання дитини.

Згідно ч. 2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Ст. 180 СК України вказує, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Такий обовязок є рівною мірою обовязком як матері, так і батька.

Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, зазначені у ст. 182 цього Кодексу (це врахування стану здоров'я та матеріального становища дитини; стану здоров'я та матеріального становища платника аліментів; наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інших обставин, що мають істотне значення).

Як вже зазначено вище, сторони на момент розгляду справи спільно не проживають. Від шлюбу мають спільну дитину сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, який проживає з позивачем ОСОБА_6 та перебуває на її утриманні.

В судовому засіданні встановлено і дану обставину підтвердили як ОСОБА_6 так і ОСОБА_7, що спору щодо батьківства дитини в них не існує. Крім того, ОСОБА_7 позов визнав частково та підтвердив, що він не є інвалідом, є працездатним і розмір отримуваного ним прибутку (доходу) складає 6 000 7 000 грн. щомісячно і має змогу сплачувати аліменти в розмірі 1 500 грн. щомісяця на утримання свого сина.

Відповідач також не заперечив, що він є платником єдиного податку фізичною особою підприємцем.

В матеріалах справи наявний витяг із реєстру фізичних осіб-підприємців (а.с. 6-8), який також підтверджує ту обставину, що ОСОБА_7 є фізичною особою-підприємцем, який займається слідуючими видами діяльності: неспеціалізована оптова торгівля; роздрібна торгівля квітами, рослинами, насінням, добривами, домашніми тваринами та кормами для них у спеціалізованих магазинах; роздрібна торгівля іншими невживаними товарами в спеціалізованих магазинах.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою ВРУ від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвиту дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Враховуючи, що відповідач є фізичною особою-підприємцем і те, що позивачем заявлялись позовні вимоги щодо стягнення аліментів в твердій грошовій сумі, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо способу стягнення аліментів саме в твердій грошовій сумі оскільки фізичні особи-підприємці є платниками єдиного податку.

Відповідно до норм Податкового кодексу України зазначені особи ведуть спрощений облік доходів і витрат. Це значно ускладнює механізм розрахунку суми доходу, з якої необхідно сплачувати аліменти.

У зв'язку з цим, таким фізичним особам-підприємцям та одержувачам аліментів від них, є можливість за згодою або рішенням суду визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Це цілком відповідає положенням ст. 184 СК України, згідно з якою, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню щомісяця в сумі 2 000 грн., суд першої інстанції неправильно врахував принцип рівності прав та обовязків батьків щодо дитини. Не взяв до уваги такі обставини, як вік відповідача, стан його здоровя, працездатність, наміри утримувати спільну з позивачем дитину, часткове визнання позову.

В суді апеляційної інстанції представником ОСОБА_6 ОСОБА_10 в підтвердження платоспроможності платника аліментів було надано та долучено до матеріалів справи виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи підприємця, які підтверджують, що на даний час ОСОБА_7 являється фізичною особою підприємцем; копії податкових декларацій платника єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 за 2016 та 2017 рік із зазначенням загальних сум доходів, що отримані останнім за звітні періоди та фотокопії магазинів, у яких відповідачем здійснюється підприємницька діяльність.

Дані докази були предметом дослідження колегії суддів та долучені до матеріалів справи.

Так, із наданих копій податкових декларацій вбачається, що загальна сума доходу за ОСОБА_7 за 2015 рік склала 611 950 грн., а за 2016 рік - 791 100 грн., що підтверджує доводи позивача про можливість сплати відповідачем аліментів в більшому розмірі ніж визначено судом першої інстанції.

Тому, враховуючи, що ОСОБА_8, являючись сином ОСОБА_7, до досягнення ним повноліття потребує матеріальної допомоги, апелянтом підтверджено належними доказами ту обставину, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання свого сина в більшому розмірі ні визначено районним судом, колегія суддів приходить до висновку про можливість часткового задоволення апеляційної скарги та визначення суми аліментів в розмірі 3 500 грн., що буде відповідати принципу розумності та можливості їх сплати батьком.

За таких обставин, рішення суду підлягає зміні в частині визначення розміру аліментів, а апеляційна скарга частковому задоволенню.

В іншій частині, рішення суду відповідає встановленим вимогам чинного законодавства і підстав для його скасування чи зміни колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовільнити частково.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину змінити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 3 500 грн. щомісячно, що підлягають індексації відповідно до закону, починаючи з 12 червня 2017 року до повноліття дитини.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили негайно з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :