АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження: №22-ц/791/1727/17 Доповідач: Майданік В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Херсонської області у складі:

головуючого Майданіка В.В.,

суддів: Кутурланової О.В.,

ОСОБА_1

секретар Цвєткова І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, діючого в інтересах ОСОБА_3, на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 28 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2, діючого в інтересах ОСОБА_3, до публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" про визнання кредитного договору недійсним,

В С Т А Н О В И Л А:

18 вересня 2016 року представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом та просив визнати недійсним кредитний договір №0 від 06.11.2007 року.

Позов обґрунтував наступним. Сторони 06.11.2007 року уклали договір про надання споживчого кредиту №0. У зв'язку із тим, що у 2015-2016рр. долар суттєво подорожчав відносно гривні, то у позивачки виникла заборгованість, яку Білозерський районний суд Херсонської області рішенням від 04.05.2016р. у іншій справі стягнув із ОСОБА_3 на користь відповідача. Під час розгляду тієї справи позивачці стало відомо, що ПАТ "УкрСиббанк" не мав дозволу на укладення з резидентами кредитних договорів у іноземній валюті, а тому позивачка вважає, що введення в оману позивачки Банком щодо цього є підставою для визнання кредитного договору недійсним.

Оскаржуваним рішенням від 28 серпня 2017 року в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, діючий в інтересах ОСОБА_3, просить скасувати зазначене рішення й ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, неповне зясування обставин справи. Зокрема, вказав, що в процесі розгляду вказаної іншої справи про стягнення заборгованості з ОСОБА_3, останній стало відомо, що всупереч тому, що 06.11.2007р. банк не мав ні генеральної ліцензії, ні дозволу на укладення резидентами споживчих кредитних договорів в іноземній валюті, був укладений спірний кредитний договір 06.11.2007р. Також вказав, що НБУ тільки з 05.10.2011 року надав позивачу право укладати кредитні договори в іноземній валюті з фізичними та юридичними особами, а тому спірний договір не мав права бути укладений. Вважає, що дозвіл, який надав ПАТ "Укрсиббанк" із позовною заявою про стягнення заборгованості по вказаній іншій справі, і на який послався суд першої інстанції по цій справі, не надає право позивачу укласти спірний договір 06.11.2007р.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Із матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається наступне.

Згідно договору про надання споживчого кредиту №0 від 06.11.2007 року, укладеного між АКІБ "УкрСиббанк" (правонаступником всіх прав та зобов'язань якого є ПАТ "УкрСиббанк") та позивачкою, остання отримала споживчий кредит у розмірі 71700 доларів США, з кінцевим терміном повернення кредиту 06.11.2036 року. Сторонами було погоджено всі істотні умови договору. Процентна ставка встановлена у розмірі 12,9% річних (п.1.3.1) Відповідно до п.10.13 цього договору, підписання зазначеного договору позичальником свідчить про те, що всі умови даного договору йому цілком зрозумілі і він вважає їх справедливими по відношенню до нього, перед підписанням даного договору позичальником отримано інформаційний лист відповідно до вимог чинного законодавства України, зокрема п. 2 ст. 11 ЗУ "Про захист прав споживачів"(а.с.8-10).

Рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 04.05.2016 року в іншій справі № 648/1347/16-ц за позовом ПАТ "УкрСиббанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитом встановлено, що на момент розгляду справи позивач ПАТ "УкрСиббанк" має генеральну довіреність Національного банку України на здійснення валютних операцій (а.с.18-19).

Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 07.09.2016 р. вказане рішення суду, яким позов задоволено повністю і з ОСОБА_3 на користь позивача стягнуто заборгованість за кредитним договором в сумі 39750,79 доларів США та судові витрати, залишено без змін. Також апеляційним судом у тій справі встановлено, що Банк, як фінансова установа, отримавши в установленому законом порядку банківську ліцензію та відповідний письмовий дозвіл на здійснення операцій з валютними цінностями, який є генеральною ліцензією на валютні операції, має право здійснювати операції з надання кредитів в іноземній валюті (а.с.41-42).

За положеннями ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до змісту інформаційного листа, наданого АТ "УкрСиббанк" та підписаного 06.11.2007 року ОСОБА_3, вбачається, що банк проінформував позивача про можливість виникнення валютних ризиків під час виконання зобов'язання за договором, які покладаються на позичальника. У листі (останній абзац) також зазначено, що АТ "УкрСиббанк" здійснює надання фінансових послуг на підставі ліцензії Національного банку України від 24.12.2001 року №75 (а.с.37-38).

Згідно п.1.5. Положення про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 14.10.2004 року №483, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 09.11.2004 року №1429/10028 використання іноземної валюти як засобу платежу без ліцензії дозволяється, зокрема, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку, на здійснення яких Національний банк видав йому банківську ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операції з валютними цінностями).

З вказаного вбачається, що уповноважені особи на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу на здійснення операцій з валютними цінностями вправі здійснювати операції з надання кредитів в іноземній валюті.

Тобто, чинним законодавством передбачено право комерційних банків на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу на здійснення операцій з валютними цінностями здійснювати валютні операції, у тому числі видавати кредити в іноземній валюті фізичним особам.

Таким чином, валютне кредитування резидентів України не порушує чинне законодавство України, а відтак дії АКІБ УкрСиббанк є законними.

Отже, відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що договір №0 від 06.11.2007р. відповідає вимогам Закону України "Про захист прав споживачів", ЦК України та інших актів цивільного законодавства, тому підстав для визнання його недійсним відповідно до вимог ст.ст.203, 215 ЦК України не вбачається.

Крім того, слід зазначити й таке.

Із матеріалів справи вбачається, що представник відповідача 28.11.2016р. подав до суду письмову заяву з проханням застосувати строк позовної давності (а.с.43).

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ст.261 ЦК України).

Крім того, як правильно зазначив суд першої інстанції, про існування спірного договору позивачка довідалась в момент його укладення, тобто 06.11.2007р., а тому позовна давність щодо вимог про визнання недійсним договору сплинула 06.11.2010 року і позивачка не надала належних доказів на підтвердження поважності її пропуску.

Доводи апеляційної скарги не обґрунтовані вимогами закону, належними доказами і є такими, що висновків суду не спростовують. Посилання заявника на можливість тільки з 05.10.2011 року укладення Банком кредитних договорів в іноземній валюті не приймається до уваги, оскільки не підтверджено належними доказами. Як зазначено вище, укладення спірного договору не суперечило вказаному вище Положенню від 14.10.2004р. Посилання заявника на те, що вона лише при розгляді іншої справи про стягнення з неї заборгованості дізналася про незаконність укладення спірного кредитного договору через відсутність у відповідача відповідних генеральної ліцензії та ні дозволу, також слід залишити поза увагою, оскільки, як зазначено вище, на момент укладення оспорюваного договору банк мав банківську ліцензію та відповідний письмовий дозвіл на здійснення операцій з валютними цінностями.

Оскільки суд першої інстанції прийняв рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст.308 ЦПК України це є підставою для відхилення апеляційної скарги та залишення без змін рішення суду.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, діючого в інтересах ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 28 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ ОСОБА_4

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ ОСОБА_5

_ _ _ _ _ _ _ _ ОСОБА_1