Номер провадження 2/229/1437/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

20 листопада 2017 року Дружківський міський суд Донецької області

у складі:

головуючого судді Петрова Є.В.

при секретарі Білик О.А.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Дружківка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до станції м. Ясинувата Державного підприємства «Донецька залізниця», Державного підприємства «Донецька залізниця» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку і моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 03 серпня 2017 р. звернувся до Дружківського міського суду з позовною заявою до Державного підприємства «Донецька залізниця» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку і моральної шкоди.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовувала тим, що з 15 грудня 1989 року по 31 травня 2016 року вона працювала на станції Ясинувата Державного підприємства «Донецька залізниця».

Але при звільненні з нею не було зроблено повного розрахунку, а саме заборгованість по заробітній платі складає 16 189,52 грн.

Просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі у сумі 16 189, 52 грн., суму середнього заробітку за час затримки розрахунку в сумі 52 152,10 грн. та 10 000, 00 грн. за завдану їй моральну шкоду.

Позивач ОСОБА_1 не зявилася у судове засідання, надала заяву з клопотанням розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві. Проти заочного розгляду справи не заперечує.

Представник відповідача станції м. Ясинувата Державного підприємства «Донецька залізниця» та представник відповідача Державного підприємства «Донецька залізниця» у судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, шляхом розміщення інформації на офіційному сайті Дружківського міського суду, та повістками про що свідчить підпис на розписках уповноваженої особи, але заяву про відкладення розгляду справи не надали, причини поважності неявки до суду не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вважає за можливим розглядати справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення по даній справі в порядку ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів.

Оцінивши усі докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково за наступних підстав.

Судом було встановлено, що позивача ОСОБА_1 15 грудня 1989 року було прийнято до станції Ясинувата Донецької залізниці на посаду оператора станції. 17 червня 1991 року вона переведена на посаду заступника начальника станційного технологічного центру обробки поїзної інформації та перевізних документів. 01 лютого 1996 року позивача переведено на посаду старшого оператора станційного технологічного центру обробки поїзної інформації та перевізних документів. З 01 грудня 2009 року переведена начальником станційного технологічного центру оброблення поїзної інформації і перевізних документів. 31 травня 2016 року ОСОБА_1 звільнено за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України (а.с.8).

Згідно зі ст. 116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

На підтвердження позовних вимог позивач ОСОБА_1 надала суду довідку про доходи № 260 від 17 липня 2017 року, підписану начальником станціїї Ясинувата ОСОБА_2 та головним бухгалтером ОСОБА_3, згідно якої ОСОБА_1 за період з лютого 2016 р. по травень 2016 р. нараховано заробітну плату в розмірі 16189,52 грн., та довідку № 386 від 16 липня 2017 року, підписану начальником станції Ясинувата ОСОБА_2, головним бухгалтером ОСОБА_4 про наявність заборгованості по заробітку за період лютий 2016 року травень 2016 року в сумі, яка підлягає виплаті 11913,51 грн. (а.с. 9, 42, 43).

Тому суд, вважає за можливе стягнути на користь позивача заборгованість по заробітній платі за період лютий 2016 року травень 2016 року в сумі 11913,51 грн.

Позивач просить стягнути на її користь середній заробіток станом на 02 серпня 2017 року в сумі 68 341,62 грн.

Згідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Судом встановлено, що позивачку було звільнено 31 травня 2016 року, згідно ст.116 КЗпП у день звільнення сплачуються усі належні робітнику суми, якщо вони не сплачені, відповідно до ст. 117 КЗпП нараховується середній заробіток.

Тобто середній заробіток стягується за період з червня 2016 року і по день повного розрахунку, але позивач просить стягнути середній заробіток за період з червня 2016 року по 02 серпня 2017 року.

Затримка виплати заробітної плати позивачу за період з червня 2016 року по серпень 2017 року Згідно ст. 50 КЗпТ тривальність робочого часу працівників не може перевищувати 40 (сорока) годин на тиждень. Що відповідно дорівнює 5 (пяти) календаним дням з восьмигодинним робочим днем.

Згідно наданого позивачем табелю обліку використання робочого часу (Форма П-5) за період з лютого 2016 р. по травень 2016 р. позивачем відпрацьовано 83 робочих дні, за цей період розмір невиплаченої заробітної плати складає 11913, 51 грн. (а.с.44-47).

Згідно п.п.2-4 п.8 Положення Порядку обчислення середньої заробітної плати (затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року з наступними змінами і доповненнями) середньо денний заробіток позивача на момент звільнення, складає 143,54 грн.

Таким чином, середній заробіток позивача за 251 робочий день склав 36028,54 грн.

Крім того, відповідно до Постанови судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року по справі №6-2159цс15, зроблено правовий висновок, який є обовязковим для застосування судами загальної юрисдикції, про наступне.

Згідно із частиною першою статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Відповідно до частини першої статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Таким чином, за положеннями статті 117 КЗпП України обовязковою умовою для покладення на підприємство відповідальності за невиплату належних працівникові сум при звільненні є наявність вини підприємства.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку проте, що відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини у невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України.

Згідно статті 4 КЗпП України законодавство про працю складається з КЗпП України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Відповідно частина перша статті 9 ЦК України кореспондується з вищевказаною статтею КЗпП України щодо застосування ЦК України до врегулювання відносин, зокрема, до трудових відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавствами.

З огляду на неврегульованість трудовим законодавством відносин з приводу відшкодування майнової та моральної шкоди, положення цивільного законодавства можуть поширюватися на ці відносини.

Враховуючи позовні вимоги у даній справі, зокрема, вимоги щодо виплати компенсації у звязку з несвоєчасною виплатою належних працівникові сум, тобто свого роду відшкодування завданої майнової шкоди, а також відшкодування моральної шкоди, що регулюються главою 82 ЦК України, застосуванню підлягають положення цивільного законодавства.

Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

У пункті 1 частини першої статті 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія.

Відповідачем не доведено суду належних підстав для звільнення його від відповідальності.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про те, що затримка виплати ОСОБА_1 належних при звільненні сум у строки, визначені статтею 116 КЗпП України відбулася з вини Державного підприємства «Донецька залізниця».

Оскільки відповідач до теперішнього часу не виплатив позивачу добровільно всі суми, що належать йому від підприємства, зазначені суми підлягають стягненню з відповідача в примусовому порядку.

Позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду відповідно до ст. 237-1 КЗпП України.

Суд вважає, що відповідачем порушено законні права позивача ОСОБА_1, та його дії призвели до її моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків. Через тривалу затримку виплати грошей позивач була вимушена докладати додаткові зусилля для організації свого життя.

Враховуючи характер та обсяг моральних страждань позивача, їх тривалість, вимоги закону щодо справедливості, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 1000,00 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

В звязку з тим, що позов задоволено частково, а позивача на підставі ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від 08 липня 2011 року від сплати судового збору звільнено, то відповідно ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню у дохід держави з відповідача в розмірі пропорційному від задоволених вимог в сумі 400,00 грн.

На підставі ст. ст.10, 11, 58, 59, 60, 88, 209, 212-215, 218, 223-226 ЦПК України, на підставі ст. ст. 74, 75, 83, 116, 117, 237-1 КЗпП України, суд

В И Р І Ш И В :

позовні вимоги ОСОБА_1 до станції м. Ясинувата Державного підприємства «Донецька залізниця», Державного підприємства «Донецька залізниця» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку і моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути зі станції м. Ясинувата Державного підприємства «Донецька залізниця», , що знаходиться по вул. Октябрьська, 184-а в м. Ясинувата Донецької області, на користь ОСОБА_1 заробітну плату у сумі 11 913 (одинадцять тисяч девятсот тринадцять) грн. 51 коп., середній заробіток у сумі 36028 (тридцять шість тисяч двадцять вісім) грн. 54 коп., моральну шкоду у сумі 1000 (одна тисяча) гривень.

Стягнути зі станції м. Ясинувата Державного підприємства «Донецька залізниця», , що знаходиться по вул. Октябрьська, 184-а в м. Ясинувата Донецької області, до ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, Код банк отримувача ГУДКУ у м. Києві, код банку отримувача 820019, рахунок отримувача 0001 код класифікації доходів бюджету 22030106 судовий збір у сумі 400(чотириста) грн. 00 коп.

Рішення в частині стягнення заробітної плати за один місяць підлягає негайному виконанню.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Дружківський міський суд протягом десяти днів після проголошення рішення.

Заочне рішення може бути скасовано за заявою відповідача поданою протягом десяти днів з моменту отримання копії рішення.

Суддя: Є. В. Петров