Провадження № 2/522/3696/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2017 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Бойчука А.Ю.

при секретарі Іскрич В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, у якій просила суд стягнути з ОСОБА_3 суму основного боргу у розмірі 173 810 грн., проценти від суми позики за користування грошовими коштами у розмірі 32020 грн., три проценти річних від суми боргу у розмірі 2 560 грн; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2367,46 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач ОСОБА_2, 12.112012 року позичила у позивача ОСОБА_1 грошову суму у розмірі 8 000 (вісім тисяч) доларів США, яку відповідач зобовязалась повернути до 31.12.2014 року про що нею власноруч написана розписка. Про те відповідач повернула лише 1000 доларів США, тобто основний борг відповідача за договором позики складає 7 000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ (24,83 за 1 долар США) станом на 11.07.2016 року еквівалентно 173 810 грн. До теперішнього часу відповідач вищевказані грошові кошти у розмірі 7 000 доларів США не повернула, що стало підставою для звернення в суд за захистом своїх прав.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнала просила у позовних вимогах відмовити в повному посилаючись на те, що розписка була написана під моральним та фізичним тиском, а передачі самих грошей не відбувалося.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши показання свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6М, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12 листопада 2012 року між позивачем та відповідачем був укладений договір позики грошей на суму 8000 (вісім тисяч) доларів США, що підтверджується відповідною розпискою, оформленою відповідачем.

Згідно до розписки, відповідач зобов'язалася повернути борг в строк до 31 грудня 2014 року.

Відповідно до ч.1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позичкодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з п.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були йому передані позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У розписці відповідач зобовязався повернути кошти до 31 грудня 2014 року проте зобовязання не виконала.

Як зазначено позивачем та не заперечувалось у судовому засіданні відповідачем, ОСОБА_2, повернула лише 1000 (одну тисячу) доларів США.

Отже сума основного боргу складає 7 000 (сім тисяч) доларів США, що станом на 11.07.2016 року згідно офіційного курсу НБУ (24,83 за 1 долар США) еквівалентно 173 810 (сто сімдесят три тисячі вісімсот десять) гривень.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Проценти від суми позики на рівні облікової ставки Національного банку України складають грошову суму у розмірі 32020 грн.

Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином інфляційні витрати за весь час прострочення виконання грошового зобовязання складають грошову суму у розмірі 28 356 грн.

Три проценти річних від простроченої суми складають грошову суму у розмірі 2560 грн.

Пояснення відповідача ОСОБА_2 та заслуханих свідків, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, не спростовують факту того, що відповідач власноруч написала розписку в які зазначено, що вона написана без фізичного та психологічного впливу з боку позивача.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Розглянувши справу повно, всебічно, обєктивно та неупереджено, суд вважає правомірними заявлені позовні вимоги, які є обґрунтованими, тому вважає за можливе їх задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 81, 88, ч.3 ст.209, ст.ст.213-215, 217, 218 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1:

-суму основного боргу у розмірі - 173 810 грн. (сто сімдесят три тисячі вісімсот десять) гривень.

-проценти від суми позики за користування грошовими коштами у розмірі - 32020 (тридцять дві тисячі двадцять ) гривень.

-інфляційні втрати у розмірі - 28356 грн. (двадцять вісім тисяч триста пятдесят шість ) гривень.

-три процента річних від суми боргу у розмірі -2560 грн. (дві тисячі пятсот шістдесят ) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі - 2367, 46 грн. (дві тисячі триста шістдесят сім гривень) гривень 46 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, яки брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Бойчук А.Ю.