Справа № 185/2792/17
Провадження № 2/185/2267/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2017 року м. Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Бондаренко В.М.,

за участю секретаря: Данильченко Ю.О.,

розглянувши у відкритому заочному судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів, -

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, в подальшому уточнивши позовні вимоги, в якій просив суд стягнути з відповідача грошові кошти, сплачені за договором на сервісне обслуговування та продовження гарантійних зобовязань № 1365 від 23.02.2017 року, в сумі 580,00 грн. та 342,20 грн. неустойки, всього 922,20 грн.

В обґрунтування заявленого уточненого позову позивач посилався на те, що 23 лютого 2017 року між ним та відповідачем був укладений договір на сервісне обслуговування та продовження гарантійних зобовязань № 1365. 06 квітня 2017 року вказаний договір був розірваний, про що було укладено додаткову угоду, згідно якої встановлена замовнику водоочисна станція передана виконавцю в належному стані. Він підписав дану угоду та зазначив, що стосовно демонтажу фільтра претензій не має, але гроші, сплачені за договором за придбання фільтра вимагає повернути. Представник відповідача, який здійснював демонтаж водоочисної станції, на його вимогу видав квитанцію про сплату коштів за її придбання в сумі 580,00 грн. На вимогу щодо повернення сплачених коштів, йому було відмовлено. Тому, він просить стягнути з відповідача сплачені грошові кошти в сумі 580,00 грн. Крім того, з 06.03.2017 року по 05.05.2017 року відповідачем допущена прострочка з повернення коштів у кількості 59 днів. Сума неустойки станом на 05.05.2017 року становить 580 грн. х 1 % х 59 днів = 342,20 грн. Загальна сума, яку він просить стягнути з відповідача складає 922,20 грн.

У судове засідання представник позивача ОСОБА_4 не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити на підставах, зазначених у позові.

Відповідач у судове засідання не зявився, не повідомив суд про причини не явки, хоча був належним чином повідомлений про день та час слухання справи, причини неявки суду не відомі.

Відомостей про неможливість зявитися в судове засідання відповідач суду не надав. Суд, на підставі ст. 225 ЦПК України, ухвалив розглядати справу заочно.

Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступне:

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є негайні підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

З матеріалів справи вбачається, що 23 лютого 2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 був укладений договір на сервісне обслуговування та продовження гарантійних зобовязань № 1365 та угода про гарантійні платежі.

03.03.2017 року ОСОБА_1 звернувся до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 з вимогою про розірвання договору на сервісне обслуговування та продовження гарантійних зобовязань.

06 квітня 2017 року вказаний договір був розірваний, про що було укладено додаткову угоду, згідно якої встановлена замовнику водоочисна станція передана виконавцю в належному стані.

Позивач підписав дану угоду та зазначив, що стосовно демонтажу фільтра претензій не має, але гроші, сплачені за договором за придбання фільтра вимагає повернути. Представник відповідача, який здійснював демонтаж водоочисної станції, на вимогу позивача видав квитанцію про сплату коштів за придбання фільтра в сумі 580,00 грн. На вимогу щодо повернення сплачених коштів, позивач було відмовлено.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 Закону України "Про захист прав споживачів" у разі реалізації продукції поза торговельними або офісними приміщеннями продавець (виконавець) повинен повернути сплачені гроші без затримки не пізніше тридцяти днів з моменту повідомлення споживачем про розірвання договору. Споживач має право не повертати продукцію або результати роботи чи послуги до моменту повернення йому сплаченої ним суми грошей.

Відповідно до ч. 9 ст. 12 Закону України "Про захист прав споживачів", якщо всупереч вимогам цієї статті протягом установлених строків продавець (виконавець) не здійснює повернення сплаченої суми грошей за продукцію у разі розірвання договору, споживачеві виплачується неустойка в розмірі одного відсотка вартості продукції за кожний день затримки повернення грошей.

За таких обставин суд приходить до висновку про можливість стягнути з відповідача грошові кошти, сплачені за договором на сервісне обслуговування та продовження гарантійних зобовязань № 1365 від 23.02.2017 року, в сумі 580,00 грн. та неустойку в розмірі 342 грн., з розрахунку: 580 грн. х 1 % х 59 днів = 342,20 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо, позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Таким чином, з відповідача необхідно стягнути суму судового збору в розмірі 640 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214, 215, 224-228 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів - задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідент. номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ідент. номер НОМЕР_2) грошові кошти, сплачені за договором на сервісне обслуговування та продовження гарантійних зобовязань № 1365 від 23.02.2017 року, в сумі 580 (пятсот вісімдесят) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідент. номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ідент. номер НОМЕР_2) неустойку в сумі 342 (триста сорок дві) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідент. номер НОМЕР_1) на користь держави (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код за , банк отримувача: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, код банку отримувача: 820019, рахунок отримувача: 0001, код класифікації доходів бюджету: 22030106) судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційного порядку.

Суддя В.М. Бондаренко