БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 2/356/174/17
Справа № 356/547/17
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03.08.2017 Березанський міський суд Київської області в складі:
головуючого судді Капшученко І. О.,
при секретарі Мамей Н. І.
за участю позивачів ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Березанського міського суду Київської області цивільну справу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням
До Березанського міського суду Київської області звернулись ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.
Свої позовні вимоги позивачі мотивували тим, що відповідач зареєстрований разом з ними в квартирі за адресою: АДРЕСА_1, проте фактично там не проживає з березня 2016 року та особистих речей в ньому не зберігає. В обґрунтування своїх вимог посилається на положення ст. 405 ЦК України, ч. 2 ст. 107, ч. 2 ст. 167 ЖК України, та вказує, що не вчинення відповідачем дій зі зняття з реєстрації у зв'язку зі зміною постійного місця проживання порушує ч. 1 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Відтак, просять суд визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.
В судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали у повному обсязі, обґрунтовуючи їх доводами, викладеними в позовній заяві.
Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином (а.с. 15,25).
За таких обставин, суд прийняв рішення про заочний розгляд за наявними матеріалами відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України, оскільки позивачі проти такого порядку не заперечували.
Заслухавши пояснення позивачів, дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на позивач посилався як на підставу своїх вимог та заперечень, дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 29.05.2002, виданого виконавчим комітетом Березанської міської ради народних депутатів, зареєстрованого Переяслав-Хмельницьким міжміським бюро технічної інвентаризації, номер у реєстровій книзі № 6 стор.206, р. № 1709 (а.с. 7).
У відповідності до відомостей адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України УДМС України в Київській області, відповідач ОСОБА_4 зареєстрований в квартирі позивачів з 29.07.2009 (а.с.12).
Відповідач за вказаною адресою фактично не проживає, що підтверджується Актами обстеження житлово-побутових умов № 565 від 05.05.2017 та № 841 від 18.07.2017 (а.с.8,28).
Свідок ОСОБА_5 допитаний в судовому засіданні пояснила, що є кумою ОСОБА_1, вказала, що ОСОБА_4 є колишнім чоловіком позивачки та проживав з нею в квартирі певний час. Проте навесні 2016 року виїхав, куди - свідку невідомо, і по сьогоднішній час там не з'являється, в квартирі відсутні його речі.
За змістом ст. 214 ЦПК України вибір та застосування правової норми є виключною прерогативою суду, зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом необхідно керуватися при вирішенні спору.
Для визначення матеріального закону, який підлягає застосуванню до спірних правовідносин, необхідно виходити із фактичних обставин, які наведені у позовній заяві.
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Обґрунтовуючи підстави позову, позивач посилався на те, що відповідач з березня 2016 року фактично не проживає в спірній квартирі. Дана квартира належить позивачам на праві приватної власності, відтак, відповідач втратив право користування нею, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, зокрема, ч. 2 ст. 107, ч. 2 ст. 167 ЖК України. Проте вказані норми регулюють правовідносини найму житла державного та громадського житлового фонду (ст. 107 ЖК України), а також найму жилого приміщення в будинку, що належить громадянину на праві приватної власності (ст. 167 ЖК України).
Окрім того, при зверненні до суду з позовною заявою вказано та в судовому засіданні встановлено, що відповідач по справі зареєстрований та проживав у спірній квартирі як чоловік, але шлюб з ним розірвано, наразі разом не проживають. Відтак, користувався даним житловим приміщенням на правах члена сім'ї власника, а не на підставі договору найму, відтак, посилання позивачів на ст. 167 ЖК України судом не беруться до уваги.
Відповідно до ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Згідно ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.
Отже, обов'язковими умовами, за наявності яких особа матиме право на користування житлом поряд з власником, є статус члена сім'ї власника житла та факт спільного проживання разом з ним.
Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Як визначено ч. 1,2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відтак, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_4 більше року без поважних причин не проживає за місцем своєї реєстрації.
З урахуванням вищевказаного, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.
Керуючись ч. 1 ст. 317, ст. 391, ст. 405 ЦК України, п. 2 ч.1, ч.3 ст.208, ст.ст.213-215, 218, 224 ЦПК України, суд
Визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1
Стягнути з ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2, яка зареєстрована та проживає за адресою АДРЕСА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) понесені нею судові витрати у сумі 640 (шістсот сорок ) гривень 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії. Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Березанський міський суд Київської області шляхом подання в 10-денний строк з дня отримання рішення, апеляційної скарги.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем до апеляційного суду Київської області в загальному порядку.
Суддя І. О. Капшученко