Справа № 455/294/17
Провадження № 2/455/359/2017
РІШЕННЯ

Іменем України

09 серпня 2017 року м.Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області

у складі головуючої судді Ніточко Л.Й.

при секретарі- Сенеті Г.Н.,

з участю: позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду залі судових засідань, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 провселення в житловий будинок,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 16.03.2017 року звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про вселення в житловий будинок, посилаючись на те, що будинок №11 по вул.Січових Стрільців в м.Хирів Старосамбірського району Львівської області належить на праві особистої власності його матері ОСОБА_3, прізвище після другого шлюбу ОСОБА_2. Він є єдиною дитиною відповідачки і проживав за вказаною адресою від народження. Також за вказаною адресою він зареєстрований. На початку липня 2016 року відповідачка вигнала його з житлового будинку та забрала ключі від вхідних дверей. З цього часу він немає можливості зайти до вказаного будинку. Вхідні двері будинку постійно зачинені, а фіртка закрита на ланцюг та замок. Змушений проживати по чужих домівках. Позивач є інвалідом дитинства по зору. У будинку відповідачки зберігаються усі його особисті речі та одяг. Позивач звертався до Хирівської міської ради Старосамбірського району Львівської області щодо вселення його в будинок, проте відповідач замкнула перед комісією двері та заявила, що «він тут проживати не буде». Позивач немає можливості проживати у найманій квартирі, оскільки живе виключно на пенсію по інвалідності, яку отримує в сумі 1247,00 гривень.

Просить вселити його в будинок №11 по вул.Січових Стрільців в м.Хирів Старосамбірського району Львівської області, власником якого є ОСОБА_2.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та дав суду пояснення, аналогічні, викладеним в позовній заяві, додатково пояснив, що ОСОБА_2 є його матірю. У даному житловому будинку проживав з народження. В липні 2016 року відповідач вигнала його з будинку, хвіртку закрила на ланцюг, забрала його одяг і не віддає.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнає, пояснила, що з будинку свого сина не виганяла, в останній час неодноразово говорила йому, щоб він повертався проживати до будинку, проте, він сам не хоче повертатися.

Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Згідно свідоцтв: про народження ОСОБА_1 серії І-СГ №535627, виданого Старосамбірським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області 09.02.2017 року (а.с.3); про розірвання шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, серії І-СГ №056841, виданого Старосамбірським В/ЗАГС Львівської області від 26.11.1997 року (а.с.23); про розірвання шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_2, серії І-СГ №023072, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Старосамбірського районного управління юстиції Львівської області 12.04.2007 року (а.с.22), ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 (ОСОБА_1 прізвище після першого шлюбу) ОСОБА_6.

Відповідно до свідоцтв про реєстрацію права власності на нерухоме майно №11171432 та №11984683, виданих Самбірським міжміським бюро технічної інвентаризації 10.07.2006 року та 28.09.2006 року відомо, що ОСОБА_3 належить ? частка будинку на підставі договору дарування р-№379/ 03.04.2003 року, посвідченого державним нотаріусом Старосамбірської державної нотаріальної контори (а.с.34-36), та ОСОБА_2 належить ? частка будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину р-№884/ від 17.08.2006 року, виданого державним нотаріусом Старосамбірської державної нотаріальної контори (а.с.32-33), за адресою: м.Хирів, вул.Січових Стрільців, будинок №11, Старосамбірського району Львівської області, що також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.25-26).

З посвідчення та пенсійного посвідчення відомо, що позивач та відповідач є інвалідами ІІІ-ої групи по зору з дитинства (а.с.6, 27).

З оглянутої в судовому засіданні оригіналу будинкової книги та її копії відомо, що позивач зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 з 23.09.1994 року (а.с.28-30), що також підтверджується довідкою виконкому Хирівської міської ради Старосамбірського району Львівської області від 09.02.2017 року №203 (а.с.8, 28-31).

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов та факту проживання ОСОБА_2 та її сина ОСОБА_1, які зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 від 01.03.2017 року, комісією депутатів Хирівської міської ради Старосамбірського району Львівської області здійснено обстеження даного помешкання, під час якого ОСОБА_2 заявила, що сина до будинку не впустить, разом з ним проживати не буде. Комісією було вивчено всі документи(будинкову книжку, паспортні дані), дійшли висновку, що син має право проживати в даному будинку, так як з народження прописаний та проживає у ньому, про що надали роз»яснення відповідачці, однак, остання на спільне проживання з сином в будинку, відмовилася (а.с.9).

Відповідно до ч. 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно до частини першої, другої ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.Згідно ч. 1 ст. цього ж Закону, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно із ч. 3 ст. 9 Житлового кодексу України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування ним інакше, як з підстав, передбачених законом.

Згідно ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно ст. 383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Згідно п.1 постанови Пленуму ВСУ «Про деякі питання, що виникають в практиці застосування судами Житлового Кодексу України» від 12.04.1985 року № 2, правильний і своєчасний розгляд житлових спорів є гарантією реального здійснення конституційного права громадян на житло, захисту прав і охоронюваних законом інтересів державних органів, підприємств, установ, організацій в здійсненні покладених на них завдань по управлінню житловим фондом, експлуатації і збереженню його.

Відповідно до ст.379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.

Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст.156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст. 64 ЖК України до членів сім»ї наймача належать дружина, їх діти і батьки

Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, позивач постійно проживав та користувався разом з відповідачкою цим будинком, на даний час між ними склалися неприязні стосунки.

Таким чином, позовні вимоги позивача ґрунтуються на законі, визнання відповідачкою пред"явленого позову також не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Проаналізувавши зазначені норми закону, повно та всебічно з'ясувавши встановлені факти та обставини, які стосуються предмету доказування, оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих у справі доказів, та встановивши, що відповідач ОСОБА_2 є власником житлового будинку, який розташований в м.Хирів, вул.Січових Стрільців, будинок №11, Старосамбірського району Львівської області, що позивач ОСОБА_1 відповідно до положень ст. 156 ЖК України має право користуватися вказаним житловим будинком, так як він є членом сім"ї власника будинку, зареєстрований та проживав там за згодою власника ОСОБА_2, яка є матірю позивача ОСОБА_1Р, позивач має право проживати в житловому будинку, як член сімї власника будинку, позивач не визнаний судом таким, що втратив право на користування спірним житловим будинком, іншого житла для свого проживання він немає (документів, які б свідчили про інше, сторонами суду не представлено), тому суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 про вселення в житловий будинок, який розташований в м.Хирів, вул.Січових Стрільців, будинок №11, Старосамбірського району Львівської області, ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню.

Виходячи з того, що позовні вимоги позивача задоволено повністю, суд, відповідно до ст.88 ЦПК України вважає необхідним стягнути із відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 640,00 гривень.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 47 Конституції України , ст. ст.317, 379, 383 ЦК України, ч.3 ст.9, ст.ст. 64 Житлового кодексу України , ч.1 ст.3, ст.ст. 10,11,60, ч.1 ст. 61, 88,209,212-215,217,218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Вселити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, у будинок № 11 по вулиці Січових Стрільців в місті Хирові Старосамбірського району Львівської області, власником якого є ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, в користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Львівської області через Старосамбірський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Л.Й.Ніточко