Справа № 219/8340/17
Провадження № 2/219/3836/2017
17 жовтня 2017 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області в складі: судді Харченко О.П.,
при секретарі Бібік Н.М.,
з участю представника позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті Донецької області в приміщенні суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про надання дозволу на вїзд і виїзд неповнолітньої дитини без згоди батька, третя особа Служба у справах дітей Управління молодіжної політики Бахмутської міської ради, -
31.07.2017 року позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з зазначеним позовом до ОСОБА_3, який в подальшому уточнила та просила суд постановити рішення, яким дозволити неповнолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на виїзд з тимчасово неконтрольованої території (зони проведення АТО) з м. Єнакієве Донецької області до м. Дружківка Донецької області та на вїзд на тимчасово неконтрольовану територію (зону проведення АТО) з м. Дружківка Донецької області до м. Єнакієве Донецької області, у супроводі її матері ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, без згоди і супроводу батька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, для відвідування близьких родичів, будинку, строком на 3 роки. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказала, що з відповідачем вона перебувала у шлюбі, який було розірвано 28 лютого 2017 року рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області. Від шлюбу вони мають дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка після припинення сумісного життя з відповідачем залишилася проживати з позивачкою в м. Єнакієве Донецької області і на даний час знаходиться на її вихованні та утриманні. Позивачка зазначила, що батьки відповідача ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проживають на території, підконтрольній українській владі в м. Дружківка Донецької області та бажають, щоб онука приїздила до них у гості. Однак, після розірвання шлюбу стосунки між відповідачем та його батьками погіршилися і він відмовляється надати письмову згоду на перетин дитиною лінії розмежування, у звязку з чим позивачка разом з дитиною не має можливості виїхати на підконтрольну території України у гості до родичів для відпочинку, оздоровлення та спілкування дитини.
У судове засідання позивачка не зявилася, на а. с. 14 мається договір про надання правової допомоги від 28 липня 2017 року, за яким право представляти її інтереси та вести від її імені справу у суді надається адвокату ОСОБА_1
Представник позивача у судовому засіданні уточнену позовну заяву про ОСОБА_2 підтримав та просив її задовольнити, надав пояснення, аналогічні викладеним у позові.
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини своєї неявки він суд не повідомив. Від нього не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Від нього не надійшло клопотання про відкладення слухання справи. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Представник третьої особи Управління молодіжної політики та у справах дітей Бахмутської міської ради у судове засідання не зявилася, надала заяву, в якій просила постановити рішення на розсуд суду та просила розглянути справу без її участі.
Суд, заслухавши доводи та пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, давши аналіз та оцінку наданим доказам, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступних підстав.
Згідно з Розпорядженням голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справі від 02.09.2014 року розгляд справ, підсудних Єнакіївському міському суду Донецької області здійснюється Артемівським міськрайонним судом Донецької області.
Згідно ст. 313 Цивільного Кодексу України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд з України лише за згодою батьків і в їхньому супроводі.
Судом встановлено що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 28 лютого 2017 року. Рішення суду набрало законної сили 13.03.2017 року. (а. с. 7).
Від шлюбу у них народилася дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується свідоцтвом про народження. (а. с. 5).
Як встановлено у судовому засіданні, неповнолітня дитина сторін - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, проживає з матір'ю - позивачем по справі в м. Єнакієве Донецької області.
Місто Єнакієве Донецької області визнано тимчасово окупованою територією відповідно до Постанови Верховної Ради України від 17.03.2015 р. № 254-VIII «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями».
Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 р. № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 р. № 231 (із змінами). Пунктом 4 вказаних Правил передбачено, що в супроводі одного з батьків або інших осіб, виїзд з України дітей вказаного віку здійснюється за обов'язкової наявність нотаріально посвідченої згоди другого батька, в якій зазначається назва держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі.
Без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків виїзд вказаних осіб з України здійснюється на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
Згідно з пунктом № 3 Порядку в'їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї, затвердженого постановою КМУ від 04.06.2015 року № 367, в'їзд на тимчасово окуповану територію України та виїзд з неї здійснюється через контрольні пункти: громадян України - за умови пред'явлення будь-якого документа, визначеного статтею 5 Закону України "Про громадянство України"або статтею 2 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", а громадян України, що не досягли 16-річного віку, - з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57.
На підставі п. 5.1.1 Тимчасового порядку здійснення контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів і вантажів в'їзд на неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57.
Відповідно 5.1.2 Виїзд з неконтрольованої території громадян України: які не досягли 16-річного віку, здійснюється за умови пред'явлення свідоцтва про народження дитини, будь-якого документа, визначеного статтею 5 Закону України "Про громадянство України" або статтею 2 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" особи (осіб), у супроводі якої (яких) громадяни України, які не досягли 16-річного віку виїжджають з неконтрольованої території, та дозволом фізичної особи;
Статтею 141 СК України визначено рівність прав і обов'язків батьків відносно дитини.
За положеннями ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
За правилами ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності,батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Згідно частини 1 статті 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч. ч. 1, 3, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (пункт 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року №2).
Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно принципу 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині законом та іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальних захист та надані можливості та сприятливі умови, що дозволяли б їй розвиватися фізично, розумово, духовно та у соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом та в умовах свободи та гідності.
Як встановлено судом, батьки відповідача - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проживають на території, підконтрольній українській владі, а саме: в м. Дружківка Донецької області.( а. с. 8-13).
Враховуючи, що отримати згоду відповідача ОСОБА_3 на вивіз дитини позивачка не має можливості через його відмову в наданні дозволу на виїзд дитини за кордон суперечить інтересам дитини, а тому задоволення позовних вимог перш за все буде відповідати інтересам дитини, тому, враховуючи інтереси дитини, суд вважає за можливе надати позивачці дозвіл на багаторазовий тимчасовий вивіз дитини з тимчасово окупованої території України та ввіз до такої, без згоди батька.
Суд, визнає вказані обставини доведеними, оскільки іншого судом не встановлено, однак вважає необхідним скоротити такий строк з трьох років до одного року.
Керуючись ст. ст. 14, 57 - 59, 60, 61, 179, 208, 209, 212-215, 218, 223, 224-226 ЦПК України, ст. 313 ЦК України, ст. ст. 6, 7, 141, 150, 151, 155 Сімейного Кодексу, Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, Законом Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 р. № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 р. № 231 (із змінами), Порядком в'їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї, затвердженого постановою КМУ від 04.06.2015 року № 367, суд
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про надання дозволу на вїзд і виїзд неповнолітньої дитини без згоди батька, третя особа Служба у справах дітей Управління молодіжної політики Бахмутської міської ради - задовольнити частково.
Надати дозвіл неповнолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на багаторазовий тимчасовий виїзд з тимчасово неконтрольованої території (зони проведення АТО) з м. Єнакієве Донецької області до м. Дружківка Донецької області та на багаторазовий тимчасовий вїзд на тимчасово неконтрольовану територію (зону проведення АТО) з м. Дружківка Донецької області до м. Єнакієве Донецької області, у супроводі її матері ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, без згоди і супроводу батька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, для відвідування близьких родичів, будинку, строком на 1 (один) рік.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя О.П.Харченко