АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/528/17 Номер провадження 22-ц/786/1760/17Головуючий у 1-й інстанції Цибізова С. А. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Триголова В.М.

Суддів: Карпушина Г.Л., Кузнєцової О.Ю.

Секретар Діхтяр Т.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк"

на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 12 травня 2017 року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2017 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що 01.12.2007 року між сторонами у справі було укладено кредитний договір № б/н в розмірі 6 306,64 грн., вказана сума була перерахована на платіжну картку №906990 зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки 07/2018, що відображено в довідці про зміну умов кредитування.

У звязку з порушенням зобов»язань за кредитним договором відповідач станом на 31.01.2017 року має заборгованість 48253,47 грн., яка складається з наступного: 6 306,64 грн. - заборгованість за кредитом, 36 372,86 грн. - заборгованість по процентах, 2 800,00 грн. - заборгованість за пенею, 500,00 грн. - штрф (фіксована частина), 2273,97 грн. - штраф (процентна складова).

Просив стягнути з відповідача виниклу заборгованість.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 12 травня 2017 року у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" відмовлено.

З рішенням суду першої інстанції не погодився позивач у справі, подавши апеляційну скаргу в який посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просив рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення про задоволення позову.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав:

Відповідно до п.1 ч.1 ст.307, ст.308 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції вправі відхилити апеляційну скаргу та залишити рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до укладеного договору №б/н від 01 грудня 2007 року банк надає позичальнику строковий кредит у сумі 769,00 грн. на сторок 10 місяців з 01 грудня 2007 року по 01 жовтня 2008 року включно, з умовами оплати за користування кредитом відсотків у розмірі 0,01% на місяць, на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інстументу у розмірі 0,00 грн. та єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,0 грн. в обмін на зобовязання позичальника з повернення кредиту. Сплати відсотків, винагороди комісії в зазначені в Заяві та умовах надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (СТАНДАРТ) (далі «Умов») строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку:щомісяця в період сплати, за який приймаєтья період з «21» по «28» число кожного місяця Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 76,94 грн. для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії. А також іншихвитрат згідно з Умовами.

Для виконання зобовязань Банк відкрив Позичальнику рахунок № 7887 для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди та ін. Платежам.

Позичальник зобовязався повернути суму кредиту, відсотків, винагороди відповідно до Заяви та Умов.

Згідно заяви позичальника від 01 грудня 2007 року вказано, що при порушенні позичальником зобовязань із зобов"язань по кредиту, позичальник сплачує банку пеню, розмір якої визначений у п.5.1 умов за кожний день прострочки.

Тоді як у п.5.1 умов та правил надання банківських послуг, доданих до позовної заяви зазначено не про розмір пені, а про призупинення дії картки.

Також в договорі №б/н від 01.12.2007 року мається посилання на п.3.3 Умов, які повинні передбачати випадки зміни відсоткової ставки за кредитом.

Однак, згідно п.3.3 доданих банком Умов та правил надання банківських послуг зазначено, що підписання даного договору є прямою та безумовною згодою відносно розміру кредитного ліміту установленого банком.

Відмовляючи в задоволенні позову місцевий суд виходив з того, що позовні вимоги не грунтуються на укладеному між сторонами кредитному договорі. Викладені в позові обставини не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи та не відповідають доказам долученим до матеріалів справи.

З таким висновком погоджується і колегія суддів виходячи з наступного.

За змістом ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні його умов.

Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Використовуючи своє право, передбачене ст.ст. 6, 627 ЦК України, відповідач шляхом підписання кредитного договору №б/н від 01 грудня 2007 року на отримання кредиту, уклала з ПАТ КБ «ПриватБанк», договір, зміст якого становлять умови кредитування.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ст. 625 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

По справі встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 01 грудня 2007 року банк надає позичальнику строковий кредит у сумі 769,00 грн., а ні 6 300 грн. як зазначено у позовній заяві на сторок 10 місяців з 01 грудня 2007 року по 01 жовтня 2008 року включно, з умовами оплати за користування кредитом відсотків у розмірі 0,01% на місяць, на суму залишку заборгованості по кредиту. Крім того розмір процентної ставки за користування кредитними коштами також відрізняється, так у позовній заяві ПАТ КБ «ПриватБанк» зазначає, що сплата відсотків за користування кредитом встановлюється у розмірі 36.00% на рік (3,0% на місяць) на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки 07/2018 в той час як у відповідності до положень кредитного договору,що перебуває у матеріалах справи розмір відсотків за користування кредитними коштами складає 0,01% на місяць, на суму залишку заборгованості по кредиту.

Таким чином, суд встановивши , що позовні вимоги не грунтуються на укладеному між сторонами кредитному договорі. Викладені в позові обставини не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи та не відповідають доказам долученим до матеріалів спр ави, прийшов до вірного висновку про відмову в позові.

За таких обставин судова колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції в повній мірі ґрунтуються на законі та судом було правильно встановлено характер правовідносин сторін у справі та застосовано норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини.

За таких обставин, враховуючи наведене, колегія суддів не знаходить підстав для скасування рішення місцевого суду, вважаючи його законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 314, 315, 317, 319ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" відхилити.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 12 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя: /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підписи/ ОСОБА_3

ОСОБА_4

Копія вірно :

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1