У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2017 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ДемяносовМ.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 12 січня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 14 червня 2017 року у справі за позовом Харківського національного університету внутрішніх справ до ОСОБА_2 про стягнення витрат, пов'язаних з утриманням у вищому навчальному закладі,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2016 року Харківський національний університет внутрішніх справ звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що наказом ХНУВС від 05 серпня 2009 року № 323о/с ОСОБА_2 прийнято на службу в органи внутрішніх справ і зараховано курсантом університету з 15 серпня 2009 року з присвоєнням звання «рядовий міліції».

Наказом ХНУВС від 15 червня 2013 року № 135о/с ОСОБА_2 було відраховано зі складу курсантів та відкомандировано до ГУМВС України в Харківській області для подальшого проходження служби.

Наказом ГУМВС України в Харківській області від 06 жовтня 2015 року № 545о/с ОСОБА_2 звільнений у запас Збройних Сил України за пунктом 64 «Є» (порушення дисципліни) «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України».

Посилаючись на те, що у разі дострокового розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України у зв'язку з небажанням особи продовжувати навчання або порушенням нею дисципліни, витрати, пов'язані з утриманням курсанта, підлягають відшкодуванню, позивач просив стягнути з відповідача на користь університету суму витрат у розмірі 44 476,83 грн та судовий збір.

Рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 12 січня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 14 червня 2017 року, позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ХНУВС витрати, пов'язані з утриманням у вищому навчальному закладі, у розмірі 44 476,83 грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

ОСОБА_2 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 12 січня 2017 року та ухвали апеляційного суду Харківської області від 14 червня 2017 року, посилаючись на поважність причин його пропуску.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення. яким у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до вимог статті 325 ЦПК України касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду.

У разі пропущення зазначеного строку з причин, визнаних поважними, суддя касаційної інстанції за заявою особи, яка подала скаргу, може поновити цей строк.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, суд вважає за можливе поновити його.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Судами установлено, що наказом ХНУВС від 05 серпня 2009 року № 323 о/с ОСОБА_2 прийнято на службу в органи внутрішніх справ і зараховано курсантом ХНУВС з 15 серпня 2009 року з присвоєнням звання «рядовий міліції».

30 серпня 2009 року між ХНУВС, ГУ МВС України в Харківській області та ОСОБА_2 укладено договір № 18314-09 ХО про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України.

Наказом ХНУВС від 15 червня 2013 року № 135 о/с ОСОБА_2 було відраховано зі складу курсантів та відкомандировано до ГУМВС України в Харківській області для подальшого проходження служби.

06 жовтня 2015 року наказом ГУ МВС України в Харківській області № 545о/с ОСОБА_2 звільнений у запас Збройних Сил України за пунктом 64 «Є» (порушення дисципліни) «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України».

Відповідно до пункту 14 постанови Кабінету Міністрів України «Про Порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням» від 22 серпня 1996 року № 992, яка діяла на час спірних правовідносин, у разі неприбуття молодого фахівця за направленням або відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням, звільнення із служби за контрактом військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу у зв'язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду або рішенням суду про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного корупційного правопорушення, через службову невідповідність, у зв'язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку, за порушення дисципліни, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, особою рядового і начальницького складу протягом трьох років, випускник зобов'язаний відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати.

Відповідно до пункту 2.3.5 договору № 18314-09 ХО про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України передбачено, що особа зобов'язується після закінчення навчання прибути до місця призначення в термін, визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обов'язків за посадою, на яку призначена і відпрацювати не менше трьох років.

У пункті 2.3.6 даного договору зазначено, що у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими пунктом 3 цього договору особа повинна відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком.

Підставами відшкодування фактичних витрат на підготовку є дострокове розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України у зв'язку з небажанням особи продовжувати навчання або порушенням нею дисципліни (пункт 3.1 Договору); відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання (пункт 3.2 договору).

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 Порядку № 313 (в редакції станом на день укладання тристоронньої угоди та на день звільнення відповідача з роботи), механізм відшкодування особами, навчання яких за державним замовленням у вищих навчальних закладах МВС прирівнюється до проходження військової служби, витрат, пов'язаних з їх утриманням у таких закладах, у разі дострокового розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС у зв'язку з небажанням особи продовжувати навчання або порушенням нею дисципліни; відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання.

Відповідно до пункту 2.1 Порядку розрахунку витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Адміністрації державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16 липня 2007 року № 419/831/240/605/537/219/534 відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у ВНЗ, а саме на: грошове забезпечення; продовольче забезпечення; речове забезпечення; медичне забезпечення; перевезення до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та назад; оплату комунальних послуг та споживчих енергоносіїв.

Про отримане відповідачем грошове, продовольче, речове та комунальне забезпечення свідчать: довідка від 17 листопада 2015 року № 4/1634 за підписом начальника відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ХНУВС щодо грошового забезпечення ОСОБА_2; довідка-розрахунок № 5/1970 від 19 листопада 2015 року витрат на продовольче забезпечення курсанта ОСОБА_2, складена начальником відділення продовольчого забезпечення; довідка-розрахунок № 5/1908 від 18 листопада 2015 року щодо витрат на харчування курсанта ОСОБА_2, складена начальником відділу матеріального забезпечення ХНУВС; довідка-розрахунок № 524 про вартість фактично отриманого ОСОБА_2 речового майна та лазне-прального забезпечення, складена начальником відділення речового забезпечення ХНУВС; розрахунки № 5/1940, № 5/1941, № 5/1942, № 5/1943 від 19 листопада 2015 року комунальних послуг за період навчання, складені начальником комунально-експлуатаційного відділення ХНУВС.

Отже, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення про задоволення позову, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права при їх ухваленні та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками судів по їх оцінці.

Керуючись ст. 325, п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження рішення апеляційного суду Київської області від 05 серпня 2013 року.

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження на рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 12 січня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 14 червня 2017 року у справі за позовом Харківського національного університету внутрішніх справ до ОСОБА_2 про стягнення витрат, пов'язаних з утриманням у вищому навчальному закладі.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ М.В. Демяносов