АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2087/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 24 Казидуб О. Г.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоБородійчука В. Г.
суддівВасиленко Л. І., Карпенко О. В.
при секретаріАнкудінові О. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 вересня 2017 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в інтересах відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши сторони, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

07 квітня 2017 року ПАТ «Черкаське хімволокно» в інтересах відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію.

В обгрунтування позовних вимог позивач вказав, що на ПАТ «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» покладений обов'язок - забезпечення підприємств, установ, організацій та населення міста тепловою енергією для потреб опалення та гарячого водопостачання.

Статтями 67, 68 Житлового Кодексу України та пунктом 14, 17, 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572 встановлено, що плата за використання теплової енергії власниками квартир (будинків), наймачами, орендарями вноситься за затвердженими в установленому порядку тарифами щомісяця не пізніше 10 наступного за розрахунковим місяця.

Позивач вказує, що відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та у встановлений термін. Невиконання вимог щодо оплати за опалення та гаряче водопостачання відповідачі порушують інтереси підприємства.

Відповідач отримує послуги з тепло - водопостачання від ВП «Черкаська ТЕЦ», але ухиляється від щомісячного перерахування оплати за опалення та гаряче водопостачання.

11 березня 2010 року між підприємством та відповідачем був укладений Договір № 37546 «Про надання послуг з централізованого опалення та підігріву води», який вважається пролонгованим на наступні роки. Пунктом 9 Договору передбачено здійснення оплат щомісячно протягом року. Платежі вносяться не пізніше 20 числа, що настає за розрахунковим.

Станом на 01 лютого 2014 року відповідач заборгував за послуги ПАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» 3 093,41 грн.

Попередження з вимогою погасити борг, пропозиції укласти договір на його реструктуризацію позитивного результату не дали.

Позивач просив стягнути з відповідача на їхню користь борг в сумі 3 093,41 грн. та судові витрати у розмірі 1 600 грн.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги уточнила та пояснила, що станом на 01 травня 2017 року заборгованість відповідача перед ПАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» становить 10 066,74 гривень, тому саме такий розмір заборгованості позивач просив стягнути на свою користь.

Рішенням придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 вересня 2017 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ВП «Черкаська ТЕЦ» ПАТ «Черкаське хімволокно» борг, який виник станом на 01 травня 2017 року в сумі 10 066,74 грн.

Судові витрати, сплачені як судовий збір в розмірі 1 600 грн. компенсувати ВП «Черкаська ТЕЦ» ПАТ «Черкаське хімволокно» за рахунок Державного бюджету України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 вересня 2017 року як незаконне та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог позивача.

Апелянт зазначає, що судом першої інстанції неправильно визначено період з якого рахується сума боргу, оскільки було невірно застосовано строк позовної давності.

Також вказав, що судом помилково зроблено висновок щодо відсутності пільг у членів сім'ї та не взяті до уваги положення ст.ст. 64, 65 Житлового кодексу Української РСР, які регулюють дані правовідносини.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до відхилення з слідуючих підстав.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ст. 213 ЦПК України вказує, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Статтею 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед значення. Суд оцінює належність, допустимість достовірності кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що відповідач по справі ОСОБА_6 є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності Серія НОМЕР_1 від 27 січня 2004 року (а.с. 39) та довідкою про склад сім'ї ОСББ «Захисник» від 07 червня 2017 року (а.с. 38).

11 березня 2010 року ОСОБА_6 уклав Договір № 37546 з Черкаською ТЕЦ (а.с. 36-37) про надання послуг з централізованого опалення та підігріву води, відповідно до умов якого, виконавець зобов'язується надавати споживачеві вчасно та відповідної якості послуги з централізованого опалення та підігріву води, а споживач зобов'язується своєчасно (не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунком) оплачувати надані послуги за встановленими тарифами.

Як вбачається з наданого Черкаським ТЕЦ розрахунку заборгованості відповідача по оплаті за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води станіном на 01 травня 2017 року заборгованість становить 10 066,74 грн.

Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов'язує.

Відповідно до п. 29 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» далі «Правил» затверджених постановою КМУ № 630 від 21 липня 2005 року споживач має право на несплату вартості послуг лише в разі їх ненадання виконавцем або припинення надання у встановленому порядку за письмовою заявою споживача.

В матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач відмовлявся від надання послуг або надавав письмові заяви на надання неналежної якості послуг від відповідача. Таких доказів не було надано ОСОБА_6 і під час розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 18 «Правил» розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

Система (щомісячна або авансова) та форма (готівкова або безготівкова) оплати послуг визначається у договорі між споживачем і виконавцем.

Після отримання показань квартирних засобів обліку, якщо вони відрізняються від розрахованих за показаннями будинкових засобів обліку, виконавець здійснює коригування плати за надану послугу в наступному розрахунковому періоді шляхом зменшення або збільшення обсягів спожитої кожним споживачем послуги, що відображається в платіжному документі періоду, наступного за здійсненням коригування.

Відповідно до ст.ст. 67, 68 ЖК України, наймачі (власники) квартир зобов'язані своєчасно, не пізніше за 10 число наступного місяця вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з централізованого опалення.

За змістом ст. 162 ЖК України власник житла зобов'язаний своєчасно вносити плату за комунальні платежі по затвердженим тарифам. Плата за комунальні послуги вносить щомісячно.

Ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком районного суду про те, що між позивачем та відповідачем склалися відносини, що регулюються Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Позивач фактично надав відповідачу послуги з надання централізованого опалення та гарячого водопостачання, а тому відповідач зобов'язаний такі послуги оплатити.

Наданий представником позивача розрахунок заборгованості відповідача по особовому рахунку був предметом дослідження колегії суддів, відповідачем такий розмір заборгованості спростований не був, тому підстав для визнання його неправомірним колегія суддів не вбачає.

Відповідач, як власник квартири, користується послугами, що надаються у відповідності «Правил».

Тому, колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що між сторонами фактично виникли договірні правовідносини, які породили цивільні права та обов'язки у сфері житлово-комунальних послуг в порядку ст. 11 ЦК України.

П. 5 ст. 51 Бюджетного кодексу України визначено, що при наданні пільг та здійсненні видатків з бюджету щодо їх виплати до членів сім'ї пільговика належать: дружина (чоловік), їхні неповнолітні діти (до 18 років); неодружені повнолітні діти, визнані інвалідами з дитинства І та ІІ групи або інвалідами І групи; особа, яка проживає разом з інвалідом війни І групи або доглядає за ним, за умови, що інвалід війни не перебуває в шлюбі; непрацездатні батьки; особа, яка знаходиться під опікою або піклуванням громадянина, який має право на пільги та проживає разом з ним.

Сторони не заперечили, що на сьогодні ОСОБА_6 та його дружині надається пільга, зокрема, на оплату централізованого опалення (теплопостачання) відповідно до Закону та постанови на 52,5 кв.м., на решту опалювальної площі пільга не розповсюджується.

В запереченнях на позовну заяву (а.с. 71-73) ОСОБА_6 посилався на те, що позивачем невірно зазначений період з якого рахується сума боргу, оскільки відповідно до приписів ст. 256 та 257 ЦК України позовна давність, строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу встановлюється тривалістю у три роки.

Оскільки позивач звернувся до суду 07 квітня 2017 року, тому ОСОБА_6 вважає, що граничний можливий строк з якого необхідно починати розрахунок боргу це квітень 2014 року.

В судовому засіданні відповідач підтвердив вказані доводи та посилався на норми закону щодо застосування строку позовної давності у три роки щодо спірних правовідносин, що виникли між сторонами.

Під час розгляду справи відповідач частково визнав факт наявності заборгованості з квітня 2014 року.

З матеріалів справи вбачається, що 21 квітня 2014 року позивач звертався до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення боргу за спожиту теплову енергію з відповідача, однак ухвалою суду від 13 травня 2014 року (а.с. 3) ВП «Черкаська ТЕЦ» в особі ПАТ «Черкаське хімволокно» було відмовлено у задоволенні заяви про видачу судового наказу відносно відповідача в порядку ст. 100 ЦПК України.

Судом правильно встановлено, що строк позовної давності вважається перерваним, оскільки у період надання послуг, відповідач користувався пільгою 100 % (інвалід війни) в межах санітарних норм і на його особовий рахунок надходили кошти з Державного бюджету на погашення оплати наданих йому послуг.

Розглядаючи спір, районний суд дійшов обґрунтованого висновку про безпідставність застосування строку позовної давності до даних правовідносин і даний висновок підтверджується вище приведеними обставинами.

В ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_6 не довів безпідставності заявлених до нього позовних вимог та не спростував належними доказами неправомірність нарахованої заборгованості. Позивач же навпаки, надав належні докази, які підтверджують, що своїми діями відповідач порушує право ПАТ «Черкаське хімволокно» в інтересах відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» на отримання розрахунку за надані послуги, не сплачуючи належним чином плату за послуги з централізованого опалення.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з положень ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що позивачем надано суду переконливі та обгрунтовані докази в підтвердження своїх позовних вимог, тому висновок суду про задоволення позову є правильним та відповідає нормам чинного законодавства.

Крім того, колегія суддів погоджується із висновком районного суду в частині вирішення питання про компенсацію судового збору на користь позивача за рахунок Державного бюджету України. Висновок в цій частині відповідає встановленим нормам ст. 88 ЦПК України і підстав для його зміни чи скасування колегія суддів також не вбачає.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно застосовано норми матеріального та процесуального права та ухвалено рішення з додержанням положень чинного законодавства.

Доводи апеляційної скарги суттєвими не являються були предметом дослідження колегії суддів і не дають підстав для висновку про неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 вересня 2017 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в інтересах відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :