Провадження № 2/742/1448/17
Єдиний унікальний № 742/3026/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2017 року Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області у складі: головуючого-судді Циганка М.О.,

за участю секретаря Чміль С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та приватного нотаріуса Прилуцького міського нотаріального округу Ігнатова Дмитра Євгенійовича про визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом недійсним та скасування державної реєстрації права власності,-

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та приватного нотаріуса Прилуцького міського нотаріального округу Ігнатова Д.Є. про визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом недійсним та скасування державної реєстрації права власності. Заявлені позовні вимоги мотивує тим, що ОСОБА_2 будучи власником житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4, звернулася з позовом до Прилуцького міськрайонного суду про визнання недійсним рішення сьомої сесії п»ятого скликання Прилуцької міської ради Чернігівської області від 20 липня 2006 року в частині передачі у власність ОСОБА_1 земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель по АДРЕСА_1 та про визнання недійсним Державного акту на право власності на дану земельну ділянку, виданого на ім»я позивача від 23 січня 2006 року. Оскільки, за життя спадкодавиця ОСОБА_4 побудувала сарай за межами виділеної їй земельної ділянки, та він фактично знаходиться на належній позивачу на праві власності земельній ділянці, що порушує право позивача користуватися, володіти та розпоряджатися земельною ділянкою; за життя не оформила право власності на даний житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, тому позивачем і подано позов про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, видане ОСОБА_2, як спадкоємиці ОСОБА_4 приватним нотаріусом Прилуцького міського нотаріального округу Ігнатовим Д.Є. 17 грудня 2016 року у спадковій справі №8-2016 за 2016 р. та скасування державної реєстрації права власності на житловий будинок від 17 грудня 2016 року, номер запису про право власності: 18099049, на житловий будинок АДРЕСА_1.

Позивач та її представник адвокат Жайворонко І.В. в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник адвокат Чередніченко О.Л. в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечили в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в письмових запереченнях (а.с.63-69).

Приватний нотаріус Прилуцького міського нотаріального округу Ігнатов Д.Є. в судове засідання не з»явився, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Згідно письмових пояснень, просив справу розглядати без його участі, та заперечив щодо задоволення позовних вимог, посилаючись на обставини, викладені в них (а.с.28).

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні у справі докази, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав:

Згідно Договору №141 від 15 серпня 1963 року про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності ОСОБА_4 було виділено земельну ділянку розміром 600 кв.м. в АДРЕСА_1 для будівництва житлового будинку (а.с.49).

17 грудня 2016 року приватним нотаріусом Прилуцького міського нотаріального округу Чернігівської області видано ОСОБА_2 Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, після смерті ОСОБА_4, 1928 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі заповіту, посвідченого державним нотаріусом Прилуцької міської державної нотаріальної контори Чернігівської області Домашенко Л.А. 28 листопада 2012 року, зареєстрованого у реєстрі за №1-3675. Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1, належного спадкодавці на підставі Договору №141 про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, виданого виконкомом міської Ради депутатів трудящих м.Прилуки, 15 серпня 1963 року, посвідченого нотаріусом Прилуцької нотконтори Степашко 21 серпня 1963 року за реєстровим номером 4015, та зареєстрованого Прилуцьким міжміським бюро технічної інвентаризації 07 травня 1992 року (на підставі вищезазначеного Договору та акту про закінчення будівництва, затвердженого міськвиконкомом 22 квітня 1992 року) (а.с.29-58).

Крім того, судом встановлено, що згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку від 23 січня 2007 року, ОСОБА_1 на підставі рішення 7 сесії 5 скликання Прилуцької міської ради від 20 липня 2006 року є власником земельної ділянки площею 1000 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель (а.с.11).

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 2 ст.16 ЦК України визначені способи захисту прав та інтересів.

Зокрема, главою 29 «Захист права власності» Розділу І «Право власності» Книги Третьої «Право власності та інші речові права» передбачені способи захисту права власності особи на майно, а саме право власника на витребування майна із чужого незаконного володіння (ст.387 ЦК України), витребування майна від добросовісного набувача (ст..388 ЦК України), захист права власності від порушень, не пов»язаних із позбавленням володіння (ст..391 ЦК України), визнання власності (ст..392 ЦК України), визнання незаконним правового акта, що порушує право власності (ст.393 ЦК України), відшкодування шкоди завданої власникові (ст..394 ЦК України).

Крім того, ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недісним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до п.4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595), видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно.

Зокрема, п.1 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Наказом Міністерства комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, визначено, що реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР провадять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих рад депутатів трудящих.

Пунктом 4 Інструкції визначено, що реєстрації підлягають всі будинки і домоволодіння в межах міста і селищ міського типу УРСР, що належить місцевим Радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належать громадянам на праві особистої власності. Будинки, що підлягають реєстрації, повинні бути закінчені будівництвом і прийняті в експлуатацію за актом, затвердженим виконкомом місцевої Ради депутатів трудящих.

Реєстрація провадиться на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів) згідно з додатком №1 (п.7 Інструкції).

Зокрема, п.14 Додатку №1 Інструкції «Перелік правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР» правовстановлюючим документом, на підставі якого провадиться реєстрація будинків у містах є нотаріально посвідчений договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку та затверджений виконкомом місцевої Ради акт про прийняття будинку в експлуатацію.

Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1)реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов»язкової реєстрації.

За таких обставин, оскільки судом встановлено, що приватний нотаріус Прилуцького міського нотаріального округу Ігнатов Д.Є. видав свідоцтво про права на спадщину за заповітом ОСОБА_2 на підставі Договору №141 про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на праві особистої власності, виданого виконкомом міської Ради депутатів трудящих м.Прилуки 15 серпня 1963 року, посвідченого нотаріусом Прилуцької нотконтори Степашко 21 серпня 1963 року за реєстровим номером 4015, зареєстрованого Прилуцьким міжміським бюро технічної інвентаризації 07 травня 1992 року (на підставі вищезазначеного Договору та акту про закінчення будівництва, затвердженого міськвиконкомом 22 квітня 1992 року), який з урахуванням вищезгаданих положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку вчинення нотаріальних дій та Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь, є правовстановлюючим документом, на підставі якого може бути видано свідоцтво про право на спадщину та відповідно проведена реєстрація права власності; та враховуючи, що факт видачі свідоцтва про право на спадщину та державна реєстрація права власності ОСОБА_2 як спадкоємця після смерті ОСОБА_4 жодним чином не порушує права ОСОБА_1 в розумінні норм ст.ст.3, 1301 ЦК України, як особи, яка не відноситься до кола осіб, які мають право на визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, оскільки не являється спадкоємцем після смерті спадкодавця ОСОБА_4, тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись вищевикладеним, на підставі ст. ст.12, 13, 81, 258-259, 263, 264, 265, 352, 354, 355, п.п.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд, -

ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та приватного нотаріуса Прилуцького міського нотаріального округу Ігнатова Дмитра Євгенійовича про визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом недійсним та скасування державної реєстрації права власності - відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Чернігівської області через Прилуцький міськрайонний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя М.О.Циганко