Ухвала

іменем україни

01 листопада 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Коротуна В.М., Мазур Л.М.,

Писаної Т.О., ПоповичО.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 21 березня 2011 року та рішення Апеляційного суду м. Києва від 25 жовтня 2011 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2010 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення коштів.

На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що при купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 ним зайво сплачено відповідачу кошти у розмірі 712 503 грн, які останній повернути відмовився.

Враховуючи викладене, позивач просив стягнути на свою користь із ОСОБА_4 зайво сплачені кошти у розмірі 712 503 грн, а також проценти за користування чужими грошовими коштами за період з 15 листопада 2008 року по 10 листопада 2010 року з розрахунку облікової ставки Національного Банку України у розмірі 92 849 грн 54 коп. та зобов'язати відповідача подати заяву про повний розрахунок за договором купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 21 березня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 кошти у розмірі 243 086 грн 46 коп., з яких:

200 000 грн - зайво сплачені кошти;

41 266 грн 46 коп. - проценти за користування чужими грошовими коштами за період з 15 листопада 2008 року по 10 листопада 2010 року.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 25 жовтня 2011 року рішення Подільського районного суду м. Києва від 21 березня 2011 року скасовано й ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

У касаційній скарзі ОСОБА_5, яка не брала участі у справі, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій й ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_3 у повному обсязі, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суди під час розгляду справи встановили, що 25 вересня 2008 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладено та нотаріально посвідчено попередній договір про купівлю-продаж квартири АДРЕСА_1, яка на праві власності належала ОСОБА_4

З пункту 1 договору вбачається, що сторони домовились, про те, що договір купівлі-продажу вищезазначеної квартири повинен бути укладений у письмовій формі, нотаріально посвідчений з наступною державною реєстрацією в термін до 25 жовтня 2008 року.

Згідно з п. 2 попереднього договору ціна продажу квартири визначалася сторонами у розмірі 4 150 000 грн, що за домовленістю сторін становить еквівалент 830 000 доларів США.

Відповідно до п. 2.1 сторони дійшли згоди в тому, що грошова сума у розмірі 300 000 грн, що за домовленістю сторін становить еквівалент 100 000 доларів США, за домовленістю сторін, як забезпечувальний платіж, сплачується ОСОБА_3 в момент підписання попереднього договору і є доказом, який посвідчує факт наявності зобов'язання сторін, а також зараховується в рахунок майбутніх платежів за договором купівлі-продажу вищезазначеної квартири.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що попередній договір у розумінні ст. 654 ЦК України не змінювався сторонами, а відтак ціна продажу квартири між сторонами визначена у письмовому договорі, який нотаріально посвідчений та становить 4 150 000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 635 попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору.

Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку; встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства.

Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена у письмовій формі.

Згідно із ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації (ст. 657 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що 24 жовтня 2008 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу спірної квартири.

Відповідно до глави 2 п. 2.1 цього договору ціна (вартість) квартири за вказаним договором, становить 3 500 000 грн, що за домовленістю сторін становить еквівалент 700 000 доларів США, із яких на момент підписання цього договору продавцем сплачується покупцю 3 000 000 грн, що за домовленістю сторін становить еквівалент 600 000 доларів США після підписання цього договору, але до його нотаріального посвідчення, сума 500 000 грн, що за домовленістю сторін становить еквівалент 100 000 доларів США продавцем сплачується покупцю в термін до 15 листопада 2008 року та підтверджується заявами сторін про повний розрахунок за договором.

Згідно із п. 2.2 зазначена ціна встановлена за згодою сторін цього договору, є вигідною для продавця, остаточна та не підлягає будь-яким змінам. Вартість квартири визначена сторонами за взаємним бажанням за відсутності примусу як будь-кого із сторін, так із боку третіх осіб, а також збігу будь-яких тяжких обставин.

Отже, при укладенні та підписанні договору купівлі-продажу квартири покупець передав продавцю 3 000 000 грн., що не заперечувалось сторонами у судовому засіданні під час апеляційного перегляду.

15 листопада 2008 року покупець сплатив продавцю в рахунок виконання договору купівлі-продажу 200 000 грн, що теж підтвердилось сторонами під час апеляційного перегляду справи.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення, апеляційний суд на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), з урахуванням встановлених обставин і вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, враховуючи умови попереднього та основного договорів щодо грошових розрахунків сплати позивачем у рахунок виконання умов договору купівлі-продажу до обумовленої договором дати - 15 листопада 2008 року, дійшов обґрунтованого висновку про те, що вартість спірної квартири сторони визначили в 4 000 000 грн, зі зменшенням продажної ціни відповідачем на 150 000 грн.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судом допущено порушення норм матеріального та процесуального права, які давали б підстави для скасування оскаржуваного судового рішення, а фактично зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду з їх оцінки, тому касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Апеляційного суду м. Києва від 25 жовтня 2011 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: В.М. Коротун

Л.М.Мазур

Т.О. Писана

О.В.Попович