Справа № 236/3007/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.11.2017 м. Лиман

Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Шаньшиної М.В.

за участю секретаря Журавльової І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лиман у відсутності сторін цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Територіальна громада, в особі Лиманської міської ради Донецької області про встановлення факту родинних відносин,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Краснолиманського міського суду з заявою за участю заінтересованої особи - Територіальна громада, в особі Лиманської міської ради Донецької області про встановлення факту родинних відносин, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 05.10.2016 року померла її мати ОСОБА_2, при зверненні до нотаріальної контори заявник отримав відмову нотаріуса, оскільки в її довідці про укладення шлюбу вказане прізвище «Архипова» замість вірного «Архіпова». У звязку з чим, для отримання свідоцтва про право на спадщину, просить встановити факт родинних відносин між фізичними особами, а саме ОСОБА_2 є матірю ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище заявника у справі ОСОБА_1М.)

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не прибула, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, надала суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності на заявлених вимогах наполягає.

Заінтересована особа Територіальна громада, в особі Лиманської міської ради Донецької області в судове засідання представника не направила, надала суду заяву, в якій просить справу розглядати у відсутності їх представника, рішення у вказаній справі ухвалити на розсуд суду.

Оскільки сторони повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу без участі зацікавленої особи, що відповідає положенням ст. 169 ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 28.05.1964 року уклали шлюб, після укладення шлюбу ОСОБА_5 змінила своє дошлюбне прізвище на «Архіпова», що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії VII-УР № 143308 від 28.05.1964 року, виданого міським РАЦС м. Дебальцево Донецької області (а.с.8).

Відповідно до свідоцтва про народження, серії IV-УР № 2414876, виданого міським РАЦС м. Дебальцево Донецької області, вбачається, що ОСОБА_6 (свідоцтво заповнено російською мовою) народилась 09.12.1964 року, батьками зазначені - «ОСОБА_7, ОСОБА_8» (а.с.9).

27.08.2002 року ОСОБА_9 та ОСОБА_3 уклали шлюб, після укладення шлюбу «ОСОБА_3М.» змінила своє дошлюбне прізвище на ОСОБА_1, що підтверджується довідкою № 624/03-86, виданої 21.11.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дебальцівського міського управління юстиції Донецької області (а.с.11).

Як вбачається з свідоцтва про смерть серія І-НО № 959042, виданого 05.10.2016 року Лиманським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області - ОСОБА_2 померла 05.10.2016 року у м. Лиман Донецької області (а.с.12).

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.10.2017 року, громадянці ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої 05.10.2016 року матері громадянки ОСОБА_2, у звязку з відсутністю доказів родинних відносин відмовлено (а.с.16).

Вирішуючи питання про встановлення факту того, що ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_2, суд виходить з наступного.

Згідно п.6 ч.1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №5 Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

Встановлення даного факту для заявника має юридичне значення, оскільки від цього факту безпосередньо породжуються юридичні наслідки, в даному випадку прийняття спадщини, і законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Приписами п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті6та статті13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов'язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).

Зокрема, у п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

У п. 26 рішення ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" та п.23 рішення ЄСПЛ у справі "Гурепка проти України №2" наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

В силу ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі.

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий стороною на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 Постанови ПВС України від 12.06.2009 року №2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції").

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів.

Отже, в своїй сукупності проаналізувавши відповідне законодавство, суд вважає, що заява є законною та обґрунтованою, та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 256-259 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного суду України Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення №5 від 31.03.1995 року, суд

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Територіальна громада, в особі Лиманської міської ради Донецької області про встановлення факту родинних відносин - задовольнити.

Встановити факт родинних відносин між фізичними особами, а саме факт того, що ОСОБА_1 є рідною донькою ОСОБА_2, яка померла 05.10.2016 року .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя