АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/2540/17Головуючий у 1-й інстанції Сливка Л.М.
Провадження № 22-ц/789/779/17 Доповідач - Сташків Б.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2017 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Сташківа Б.І.

суддів - Хома М. В., Костів О. З.,

За участю секретаря -Романюк Х.Ю.

та сторін- ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей ,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, мотивуючи його тим, що відповідач ухиляється від обов'язку утримувати дітей, а тому просила стягнути з нього аліменти в її користь на неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини всіх доходів його заробітку(доходу) щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 березня 2017 року позов задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 аліменти на неповнолітніх дітей - дочку ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_3, сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку ( доходу) , щомісячно, починаючи із 24 лютого 2017 року та до досягнення дітьми повноліття.

Рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 аліментів на неповнолітніх дітей у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Стягнуто із ОСОБА_4 в дохід держави 640 грн. судового збору.

ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, не погоджуючись з вищевказаним рішенням, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

Зокрема, апелянт зазначає, що визначивши розмір аліментів на двох дітей по 1/3 частині заробітної плати щомісяця, суд першої інстанції не зазначив - але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не взяв до уваги положення частини другої статі 183 СК України про врахування судом у разі стягнення на двох і більше дітей єдиної частки, яка повинна стягуватися від заробітку( доходу) батька до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Вказує, що згідно рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 08 грудня 2005 року року із відповідача ОСОБА_4 стягується в її користь на утримання дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, чого судом першої інстанції досліджено не було та не надано правову оцінку.

У судовому засіданні ОСОБА_2 підтримала подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити, з мотивів викладених в ній.

У судове засідання позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_4 не з'явилися, однак повідомлялися судом належним чином.

Заслухавши апелянта, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом ОСОБА_3 та ОСОБА_9 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26 листопада 2007 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 110 Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського районного управління юстиції Тернопільської області України та 26 листопада 2007 року видане Свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1.

Позивачка та відповідач є батьками неповнолітніх дітей - дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3,відповідно до актового запису про народження № 05 від 05 серпня 2009 року Довжанської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до актового запису про народження № 07 від 06 травня 2014 року Довжанської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області.

Згідно із Довідкою за № 91 , виданою 24 лютого 2017 року Довжанською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області - неповнолітні діти сторін зареєстровані та проживають разом із позивачкою по АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що неповнолітні дочка ОСОБА_6 та син ОСОБА_5 повністю перебувають на утриманні матері - позивачки у справі , натомість, відповідач ОСОБА_4, маючи змогу, коштів на неповнолітніх дочку та сина не надає .

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив із того, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, як це передбачено ст. 180 Сімейного Кодексу України.

Разом з тим, відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів судом було враховано стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище батька дітей.

Відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України суд визначив частку заробітку (доходу ) батька дитини , яка буде стягуватися як аліменти на дитину.

Доводи апелянта про те, що позивачка ОСОБА_3, формально звернулася в суд про стягнення аліментів на утримання двох дітей, щоб в подальшому зменшити виплату по аліментах на дочку ОСОБА_7,2000 р.н., так як вони продовжують перебувати у шлюбі не заслуговують на увагу, оскільки статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

При ухваленні рішення суд першої інстанції керувався наявними матеріалами справи та доказами, які були долучені сторонами. При розгляді справи, відповідачем, як платником аліментів не вказувалося, що у нього на утриманні є ще інші утриманці , а тому він погоджувався сплачувати аліменти на утримання, окрім дочки ОСОБА_7, 2000 р.н., на утримання якої, згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду від 08 грудня 2005 року стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину щомісячно, починаючи з 08 листопада 2005 року і до досягнення дитиною повноліття, також на дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку ( доходу), щомісячно, починаючи із 24 лютого 2017 року та до досягнення дітьми повноліття.

Окрім того, посилання апелянта на те, що в оскаржуваному рішенні судом не зазначено "але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину щомісячно" є невмотивованими, так як жодним чином не порушують прав ОСОБА_2 та дитини - ОСОБА_7, 2000 р.н.

Таким чином, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права а тому підстав, для його скасування не вбачає .

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 березня 2017 року -залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Тернопільської області набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Б.І. Сташків