Справа № 127/2-1762/10
Провадження 4-с/127/91/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2017 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Сичука М.М.,

при секретарі Конецул О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вінниці цивільну справу за скаргою Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» на дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_1,-

В С Т А Н О В И В :

ПАТ «Брокбізнесбанк» звернулося до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_1, посилаючись на те, що 09 березня 2010 року Ленінським районним судом м. Вінниці ухвалено рішення по цивільній справі №2-1762/10-ц, згідно з яким задоволено позовні вимоги АТ «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На виконання вищезазначеного рішення 09 квітня 2010 року Ленінським районним судом м. Вінниці був виданий виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» в особі Вінницької філії АТ «Брокбізнесбанк» за договором кредиту № 475 S-79 від 18 грудня 2006 року боргу в розмірі 146322 гривні 03 копійки, 1463 гривні 22 копійки судового збору та 120 гривень витрат на ІТЗ розгляду справи.

07 серпня 2015 року до Ленінського ВДВС ВМУЮ направлено заяву про відкриття виконавчого провадження, на підставі якої виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа було відкрито.

04 лютого 2016 року начальнику Ленінського ВДВС ВМУЮ було направлено заяву про необхідність звернення до суду з поданням про обмеження боржника ОСОБА_2 у виїзді за межі України.

Однак, 14 грудня 2015 року старший державний виконавець Ленінського ВДВС ВМУЮ ОСОБА_3 виніс постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання, матеріали виконавчого провадження було направлено до відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві для подальшого виконання рішення суду, для здійснення виконавчих дій за місцем роботи боржника.

05 квітня 2017 року до АТ «Брокбізнесбанк» надійшла постанова від 12 грудня 2017 року ВП № 49934133 старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_1 про повернення виконавчого документа стягувачу в звязку з тим, що за вищевказаною адресою боржника ОСОБА_2 не розшукано.

Заявник вважає, що постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві була винесена з порушенням норм чинного законодавства.

Всупереч вимогам Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець належним чином не перевірив майновий стан боржника, не звернув стягнення на рухоме та нерухоме майно боржника, не арештував рахунки, на яких містяться кошти боржника, не обмежив боржника у виїзді за кордон.

Отже, враховуючи вищевикладене державний виконавець поставив під сумнів виконання рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 09 березня 2010 року, оскільки не вчинив усіх дій, передбачених законом України «Про виконавче провадження».

Заявник просить суд визнати незаконними дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_1 при винесені постанови № 49934133 від 12 грудня 2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу, скасувати зазначену постанову та відновити виконавче провадження по виконанню рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 09 березня 2010 року по цивільній справі № 2-1762/10-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» в особі Вінницької філії АТ «Брокбізнесбанк» заборгованості по кредиту.

Представник позивача за довіреністю ОСОБА_4 у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити (а.с. 47).

Боржник ОСОБА_2 та державний виконавець в судове засідання не зявились, хоча належним чином повідомлялись про час та місце судового розгляду.

Всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, копією матеріалів виконавчого провадження № 49934133, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ст. 383 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Так, в судовому засіданні встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 09 березня 2010 року по цивільній справі № 2-1762/10-ц задоволено позов заявника та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» в особі Вінницької філії АТ «Брокбізнесбанк» за договором кредиту №475 S-79 від 18 грудня 2006 року боргу в розмірі 146322 гривні 03 копійки, 1463 гривні 22 копійки судового збору та 120 гривень витрат на ІТЗ розгляду справи.

На виконання вищезазначеного рішення 09 квітня 2010 року Ленінським районним судом м. Вінниці був виданий виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» в особі Вінницької філії АТ «Брокбізнесбанк» вищезазначеного боргу (а.с. 6).

07 серпня 2013 року до Ленінського ВДВС ВМУЮ направлено заяву про відкриття виконавчого провадження, на підставі якої виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа було відкрито старшим державним виконавцем Ленінеського ВДВС ВМУЮ ОСОБА_3 (а.с. 8).

Згідно з актом від 14 грудня 2015 року старшого державного виконавця Ніколаєвського Я.В. при примусовому виконанні вищезазначеного виконавчого документа в присутності двох понятих було встановлено, що на момент виходу за адресою, вказаною у виконавчому документі: АДРЕСА_1, боржник ОСОБА_2 не проживає, а дана квартира здається в аренду. Майна ліквідного належного боржнику на праві власності, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості, не виявлено. Згідно довідки ПФУ за № від 03 вересня 2015 року боржник отримує доходи в ТОВ «Керована компанія «Сучасні біотехнології України», що знаходиться за адресою: м. Київ, просп. Бажана, 1-М, Дарницький район.

Тому, відповідно до ч. 5 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження (у редакції від 05.10.2016 року №1404 VІІІ), старший державний виконавець Ленінського ВДВС ВМУЮ ОСОБА_3 14 грудня 2015 року виніс постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання, матеріали виконавчого провадження було направлено до відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві для подальшого виконання рішення суду, для здійснення виконавчих дій за місцем роботи боржника.

Виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_2 на користь заявника вищезазначеного боргу було передано для виконання старшому державному виконавцю ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві ОСОБА_1, який 16 лютого 2016 року виніс постанову про відкриття виконавчого провадження.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції від 05.10.2016 року №1404 VІІІ), під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Копії постанови про відкриття виконавчого провадження 16 лютого 2016 року за №327/24 були направлені старшим державним виконавцем Житніковим С.С. стягувачу та ТОВ «Керована Компанія» Сучасні біотехнології України за адресою: м. Київ, проспект Бажана, 1-М.

За змістом ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції від 05.10.2016 року № 1404 VІІІ), виконавець зобов»язаний проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів. Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Після відкриття виконавчого провадження старший державний виконавець Житніков С.С. 16 лютого 2016 року за вих. №2142 надіслав запит директору ТОВ «Керована компанія «Сучасні біотехнології України» за адресою: м. Києві, просп. Бажана, 1-М, про надання інформації, чи дійсно боржник ОСОБА_2 працює у ввіреному йому підприємстві, зазначену інформацію відповідач не отримав.

Крім того, 11 листопада 2016 року (більше чим через шість місяців) відповідач склав акт, що виходячи за вищевказаною адресою, тобто, за тією ж адресою: м. Київ, просп. Бажана, 1-М, де знаходиться ТОВ «Керована компанія «Сучасні біотехнології України», встановив, що за даною адресою знаходиться багатоквартирний будинок, при опитуванні мешканців зазначеного будинку боржника ОСОБА_2 розшукати не вдалося.

Отже, старший державний виконавець Житніков С.С., крім двох заходів: надіслання запиту, на який не отримав відповіді, та складання акту, інших заходів для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення суду, не вчинив, чим порушив вимоги ст. ст. 11, 18 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції від 05.10.2016 року №1404 VІІІ), згідно з якими державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Державний виконавець зобов»язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Однак з матеріалів виконавчого провадження слідує, що державним виконавцем не в повній мірі здійснювалися виконавчі дії спрямовані на виконання рішення суду, а саме:

- перевірка майнового стану боржника державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_1 не здійснювалася, а наявні запити виконані ще в 2015 році держдавними виконавцем Ленінського ВДВС;

- звернень до суду з поданнями про розшук боржника, про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника, про встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України тощо матеріали виконавчого провадження не містять.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов»язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що вимоги скарги знайшли своє підтвердження під час судового розгляду справи, а тому підлягають задоволенню.

Вимогами ч. 2 ст. 387 ЦПК України визначено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Відповідно до частини першої та другої статті 41 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобовязані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження предявити його до виконання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 11, 13, 18, 24 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 383, 386, 387 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу задовольнити.

Визнати дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_1 щодо винесення постанови №49934133 від 12 грудня 2017 року про повернення виконавчого документу стягувану незаконними.

Скасувати постанову старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_1 про повернення виконавчого документа №2-1762/10, виданого 09 квітня 2010 року Ленінським районним судом м. Вінниці у цивільній справі про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» заборгованості за кредитном договором в розмірі 147905 гривень 25 копійок.

Зобовязати державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві відновити виконавче провадження № 49934133.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: