Справа № 751/1000/16-ц Провадження № 22-ц/795/8/2017 Головуючий у I інстанції -Деркач О. Г. Доповідач - Губар В. С.
Категорія - цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2017 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого судді Губар В.С.,

суддів - Віншаль В.М., Харечко Л.К.

із секретарем судового засідання - Шапко В.М.

за участю : представників позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові у залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 04 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 04 квітня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 задоволено, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики у розмірі 50 400 грн. 93 коп., з яких 40 000 грн. - загальна сума позики, 9890 грн. 79 коп. - відсотки за користування позикою, 230 грн. 14 коп. - 3 відсотки річних від простроченої суми, 280 грн. - інфляційних витрат. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 551 грн. 20 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю. Відповідач наполягає на тому, що він ніколи не брав у борг грошові кошти у позивача, розписку не надавав, а наявний у справі аркуш паперу суд помилково визнав договорами позики. Зазначає, що розписка як документ, що підтверджує боргове зобов'язання має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов'язання їх повернення та дати отримання коштів, проте наявний в справі документ зазначеним вимогам не відповідає. Звертає увагу на існування господарчих відносин між ТОВ „ТЕКССИЛ", директором якого є позивач, та ПП „ТЕПЛО_МОНТАЖ", директором якого є відповідач, що підтверджується додатковими угодами та актами виконаних робіт, в яких зазначаються такі самі суми грошових коштів, як і в позовній заяві.

В письмових запереченнях ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, вважаючи його законним та обгрунтованим.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасовано правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Як вбачається з ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог, і кожна сторона зобов'язана довести і обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 2 ст. 212 ЦПК України жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами були укладені два договори позики від 26.11.2014 року та від 18.03.2015 року на загальну суму 40 000 грн., які позичальником на вимогу позикодавця не повернуті, тому заявлені вимоги про повернення суми позики, відсотків за користування позикою, 3 проценти річних та інфляційні витрати підлягають задоволенню.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується апеляційний суд, виходячи з наступного.

Поняття позикових відносин і договору позики визначаються положеннями глави 71 ЦК України.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним , одностороннім, строковим або безстроковим.

Відповідно до ст.1049 ЦК позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та порядку, що встановлені договором.

Апеляційний суд враховує, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмету позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення дговору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи його укладення та засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей, та обов»язок повернення боргу за умови відсутності даних щодо безповоротності позики як такої.

Відповідно до ч.2 ст.59, ч.1 ст.60, ч.3 ст.10 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Виходячи із аналізу положень ст. 545 ЦК України, докази на підтвердження укладення договору позики повинні бути подані в оригіналі.

Звертаючись до суду з позовом, позивач ОСОБА_1 посилався на те, що 26 листопада 2014 року він надав в боргу відповідачу ОСОБА_4 14 000 грн., а 18 листопада 2015 року - 26 000 грн., на підтвердження чого надав оригінал відповідної розписки (а.с. 20 том 1).

Відповідач ОСОБА_4 заперечував факт отримання коштів в боргу та надання ним відповідної розписки про це.

В ході розгляду справи були призначені судові експертизи, які встановили наступне.

Висновком експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи Київського науково-дослідного інституту суових експертиз встановлено :

- підписи від імені ОСОБА_4, які містяться під рукописними записами „ОСОБА_4 :26.11.2014 г 14000 грн. долг", під рукописними записами „18.111.2015 26000 грн. долг" в оригіналі наявної на а.с.20 в матеріалах цивільної справи №751/1000/16-ц розписки, виконано рукописним способом без попередньої технічної підготовки та застосування технічних засобів.

- підпис від імені ОСОБА_4 та запис „В.П.Рибак", які містяться під рукописними записами „ОСОБА_6: 26.11.2014 г 14000 грн. долг" в оригіналі наявної на а.с.20 в матеріалах цивільної справи №751/1000/16-ц розписки, виконано ОСОБА_4.

- підпис від імені ОСОБА_4, який міститься під рукописними записами „18.111.2015 26 000 грн долг" в оригіналі наявної на а.с.20 в матеріалах цивільної справи №751/1000/16-ц розписки, виконано ОСОБА_4 (а.с.243-255 том 1).

В апеляційному суді ОСОБА_4 не надав жодних доказів, які б спростували вказаний висновок почеркознавчої експертизи.

За результатами судово-технічної експертизи документів №9670/16-34/21126-21134/17-34 від 07.11.2017 року Київського науково-дослідного інституту судових експертиз встановлено :

- записи в розписці а.с.20 том 1 виконані кульковими ручками, спорядженими пастами синьо-фіолетового кольору;

- в досліджуваній розписці ознак штучного зістарювання документів не виявлено;

- запис „Деньги, получил взаймы о ОСОБА_7 в тексті досліджуваної розписки виконаний ймовірно не пізніше вересня 2014 року. Більш точно встановити період виконання досліджуваного заспису не представляється можливим у зв'язку з недостатньою кількістю зразків порівняння відповідної рецептури пасти;

- запис „Деньги, получил взаймы о ОСОБА_7» виконано в один проміжок часу із записами : «ОСОБА_8 : 26 11 2014 14 000 грн долг (чотирнадцять тис) » та «18 111 2015 26 000 грн долг (двадцять шесть тис грн)». Встановити, чи співпадає час виконання (виправлення) другого та третього цифрових знаків сум боргу „26000" не представляється можливим у зв'язку з тим, що штрихи цих записів виконані різними барвними речовинами, які перетинаються між собою (а.с.28-49 том 2).

В зв'язку з викладеним, суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку, що між позивачем та відповідачем наявні цивільно-правові відносини, на які розповсюджуються положення глави 71 параграфу 1 ЦК України щодо договору позики.

Розписка, як документ, що підтверджує боргове зобов'язання, та надана на підтвердження укладення договору позики в сумі 14 000 грн. та 26 000 грн., містить підписи саме ОСОБА_4

Твердження відповідача ОСОБА_4 про те, що вказані в розписці кошти виникли внаслідок існування між ТОВ „ТЕКССИЛ" та ПП „ТЕПЛО_МОНТАЖ" господарських відносин, не заслуговують на увагу, оскільки із змісту розписки від 26.11.2014 р. та від 18.11.2015 не встановлено, що кошти були взяті в борг саме при здійсненні господарської діяльності між двома юридичними особами.

Разом з тим, відповідачем не надано доказів у суді першої інстанції і не представлено апеляційному суду, що вказані у розписці кошти ОСОБА_4 отримав 26.11.2014 р. та 18.03.2015 р. від ОСОБА_9 як безповоротну оплату за виконані відповідачем роботи, послуги або за будь-які передані ним, відповідачем, позивачеві товари.

Відтак, наявна у справі розписка, є доказом наявності боргового зобов»язання позичальника перед позикодавцем та отримання позичальником суми позики, яка підлягає поверненню позичальникові за його вимогою.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від договору не допускається, а зобов'язання має виконуватись належним чином.

Оскільки відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав, суд першої інстанції обгрунтовано задовольнив позовні вимоги та стягнув з нього 40000 грн. суми боргу.

Проти розрахунку позивача суми трьох відсотків річних та інфляційних витрат відповідач не заперечував, не визнаючи при цьому самого позову.

Сукупність обставин справи та наявних у справі доказів, аналіз висновків судових експертиз приводить апеляційний суд до переконання, що судом першої ін станції правильно встановлені правовідносини між сторонами і їм надана вірна юридична оцінка. Оскаржуване рішення грунтується на повно та всебічно досліджених доказах, оцінка яких проведена у відповідності до положень ст. ст. 57-66 ЦПК України і доводи апеляційної скарги їх не спростовують та не містять передбачених законом підстав для скасування вірного по суті і справедливого рішення суду.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 належить стягнути судові витрати за проведення судової почеркознавчої експертизи в сумі 3192,90 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 04 квітня 2016 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати за проведення судової почеркознавчої експертизи 3192,90 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: