Справа № 138/780/17 Провадження № 22-ц/772/1830/2017Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 27 Доповідач Денишенко Т. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Він-ницької області в складі:

головуючої судді Денишенко Т.О.,

суддів Луценка В.В.,Сопруна В.В.,

за участі секретаря Торбасюк О.І., розглянувши у відкритому судовому засі-данні в м. Вінниці, в залі судових засідань апеляційного суду цивільну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Приват-Плюс»

до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

Михайлівни про стягнення заборгованості в сумі 159429,94 гривень,

за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальніс-тю «Компанія «Приват-Плюс» ОСОБА_5 на рішен-ня Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 31 трав-ня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Товариство з обмеженою відповідальністю ( далі - ТОВ ) «Компанія «При-ват-Плюс» звернулося в Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення за-боргованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02 вересня 2009 року між позивачем та ОСОБА_2 укладені договори № 02821 та № 02940 про на-дання послуг з придбання товару на умовах «Програми діяльності Приват-Плюс», а саме на придбання будівельних матеріалів вартістю 30000, 00 гривень та 100000,00 гривень відповідно. Згідно підпунктом 3.1.2 статті 3 Договорів, підпункту 4.1 статті 4 «Програми діяльності Приват-Плюс» ОСОБА_2 зо-бовязався сплачувати щомісяця загальний платіж в сумі 271,67 гривні та 905,56 гривень відповідно протягом 180 місяців. 26 січня 2010 року ОСОБА_6 підписаний Додаток № 3 до Договору № 02821, згідно якого залишко-ва заборгованість відповідача за Договором складає 31785,39 гривень і термін її сплати встановлений до 01 жовтня 2019 року. Також 26 січня 2010 року ОСОБА_7 підписаний Додаток № 3 до Договору № 02940, згідно якого за-лишкова заборгованість відповідача за Договором становить 105950,52 гри-вень, термін її сплати визначений до 01 жовтня 2019 року. У забезпечення ви-конання ОСОБА_2 умов Договорів позивач та відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 26 січня 2010 року уклади нотаріально посвідчений договір пору-ки. Згідно з пунктом 3 договору поруки кожен поручитель діє окремо та відпо-відає перед кредитором за виконання боржником його зобовязань за договора-ми і додатками до нього, в тому ж розмірі, що і сам боржник, включаючи повне і своєчасне погашення заборгованості, сплату щомісячних загальних платежів, штрафів, збитків, завданих несвоєчасним виконанням боржником своїх зобов-язань, включаючи витрати кредитора, повязані з проведенням роботи по при-мусовому стягненню заборгованості боржника. Відповідач ОСОБА_2, по-рушуючи умови Договорів, не виконує взяті на себе зобовязання, внаслідок чого станом на 06 березня 2017 року у нього виникла заборгованість за догово-ром № 02821 у розмірі 30206,96 гривень, за договором № 02940 в розмірі 100689,28 гривень. Підпунктом 11.3 статті 11 «Програми діяльності Приват-Плюс» встановлено, що у випадку не виконання або неналежного виконання партнером платіжної вимоги, партнер сплачує штраф у розмірі 20% від суми несплачених щомісячних загальних платежів, що загалом за обома договорами становить 26179,24 гривень. Разом з тим, згідно пункту 7 договору поруки у випадку не виконання поручителями обовязку, зазначеного в письмовій вимо-зі кредитора, останній вправі стягнути з кожного поручителя штраф у розмірі одного щомісячного загального платежу, що загалом становить 543,34 гривні по договору від 02 вересня 2009 року № 02821 та 1811,12 гривень по договору від 02 вересня 2009 року № 02940. Оскільки ОСОБА_2 в добровільному порядку не погашає наявну заборгованість, позивач просив суд стягнути солі-дарно з відповідачів на його користь заборгованість в сумі 157075,48 гривень, а також з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 штраф в сумі по 1177,23 гривень з кожної і судові витрати у справі ( а. с. 2-5 ).

Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 31 травня 2017 року позов задоволений частково. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ТОВ «Компанія «Приват-Плюс» заборгованість за договором від 02 вересня 2009 року № 02821 в розмірі 30206,96 гривень та штраф у розмі-рі 6041,39 гривні; заборгованість за договором від 02 вересня 2009 року № 02940 в розмірі 100689,28 гривень та штраф в розмірі 20137,85 гривень, а та-кож 2391,45 гривню судового збору. В іншій частині позову відмовлено ( а. с. 67-70 ) .

Не погоджуючись з ухваленим рішенням у справі, представник ТОВ «При-ват-Плюс» ОСОБА_5 оскаржує його в апеляційному порядку, просить да-не рішення скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову в повно-му обсязі. Апелянт вважає оскаржуване рішення ухваленим з порушенням, не-правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, за не-вірного зясування обставин справи ( а. с. 72, 79 ).

У відповідності з нормами статті 305 ЦПК України колегія суддів апеляцій-ного суду ухвалила розглянути дану справу за відсутності осіб, котрі беруть в ній участь, оскільки вони належним чином, завчасно повідомлені про день, час, місце розгляду справи в порядку апеляційного провадження, про що свідчать додані до справи рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправ-лень. Будь-яких заяв, клопотань від сторін у справі про відкладення слухання справи з поважних причин суду не надходило. Цивільне процесуальне законо-давство визначає, що неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешко-джає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізу-вавши в сукупності наявні в ній докази, перевіривши законність і обґрунтова-ність оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до норм статей 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути за-конним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сто-рони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не повністю відповідає цим вимогам.

Судом встановлено, що 02 вересня 2009 року ТОВ «Компанія «Приват-Плюс» та ОСОБА_2 уклали договір № 02821, відповідно до умов якого по-зивач надав відповідачу послуги з придбання товару, зазначеного в додатку № 2 до цього договору, на умовах «Програми діяльності Приват-Плюс», що є до-датком № 1 до договору, а саме на придбання будівельних матеріалів вартістю 30000,00 гривень. Відповідно до додатку № 2, підпункту 4.2. Додатку № 1 ОСОБА_7 зобовязався сплачувати протягом 180 місяців щомісячний загаль-ний платіж в розмірі 271,67 гривні протягом перших 20 календарних днів кож-ного поточного місяця ( а. с. 11-14 ). 26 січня 2010 року ОСОБА_2 під-писано додаток № 3 до договору від 02 вересня 2009 року № 02821, відповідно до якого заборгованість за вказаним договором станом на 26 січня 2010 року становить 31785,39 гривень, погашення якої ОСОБА_2 зобовязався здій-снити в термін до 01 жовтня 2019 року ( а. с. 14 ).

Також 02 вересня 2009 року ТОВ «Компанія «Приват-Плюс» та ОСОБА_2 уклали договір № 02940, відповідно до умов якого позивач надав відпові-дачу послуги з придбання товару, зазначеного в додатку № 2 до цього догово-ру, на умовах «Програми діяльності Приват-Плюс», що є додатком № 1 до до-говору, а саме на придбання будівельних матеріалів вартістю 100000,00 гри-вень. Відповідно до додатку № 2, підпункту 4.2. Додатку № 1 ОСОБА_2 зобовязався сплачувати протягом 180 місяців щомісячний загальний платіж в розмірі 905,56 гривень протягом перших 20 календарних днів кожного поточ-ного місяця ( а. с. 7-10 ). 26 січня 2010 року ОСОБА_2 підписано дода-ток № 3 до договору від 02 вересня 2009 року № 02940, відповідно до якого заборгованість за вказаним договором станом на 26 січня 2010 року становить 105950,52 гривень, яку ОСОБА_2 зобовязався погасити в строк до 01 жовтня 2019 року ( а. с. 10 ).

З метою забезпечення виконання ОСОБА_2 умов дійсних правочинів позивач та відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 26 січня 2010 року уклали дого-вір поруки, згідно з пунктом 4 якого поручителі зобовязалися перед кредито-ром солідарно з боржником відповідати за невиконання останнім зобовязань за договорами від 02 вересня 2009 року № 02821 та № 02940 про надання по-слуг з придбання товару на умовах «Програми діяльності Приват-Плюс» ( а. с. 15 ).

Підпунктом 11.3 «Програми діяльності Приват-Плюс» визначено, що у ви-падку невиконання або неналежного виконання платіжної вимоги боржник зо-бовязаний сплатити штраф у розмірі 20% від суми несплачених щомісячних загальних платежів, які залишилися до сплати ( а. с. 9, 13 ). Внаслідок неналеж-ного виконання ОСОБА_2 взятих на себе зобовязань за договорами у нього виникла заборгованість, що станом на 06 березня 2017 року за договором № 02821 складає 30206,96 гривень, а розмір штрафу 6041,39 гривню; за догово-ром № 02940 заборгованість складає 100689,28 гривень, штраф - 20137,85 гри-вень.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції визнав пору-шеними права ТОВ «Компанія «Приват-Плюс» у звязку з неналежним вико-нанням ОСОБА_2 умов укладених договорів та дійшов висновку, що у позивача виникло право вимоги на повернення заборгованих коштів та сплати визначених договірними умовами штрафів. Відмовляючи в частині позовних вимог щодо солідарного стягнення з відповідачів заборгованості і штрафів з ОСОБА_3 та ОСОБА_4, суд першої інстанції, встановивши неналежне вико-нання ОСОБА_2 з 01 листопада 2011 року умов договорів, предявлення кредитором письмової вимоги в січні 2017 року та звернення до суду з даним позовом у березні 2017 року, вважав поруку припиненою внаслідок спливу шестимісячного строку з моменту порушення ОСОБА_2 умов договорів, що, на думку суду, відповідає положенням частини четвертої статті 559 ЦК України.

З висновком суду першої інстанції в частині визнання поруки припиненою погодитися не можна, оскільки він є помилковим, таким, що суперечить фак-тичним обставинам справи та нормам матеріального права, що регулює виник-лі і наявні між сторонами у справі правовідносини.

Оскаржуючи рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінниць-кої області від 31 травня 2017 року, представник апелянта ОСОБА_5, по-силаючись на правову позицію Верховного Суду України, викладену у поста-нові від 17 вересня 2014 року у справі №6-53цс14, зазначив, що порука не мо-же бути припинена не стосовно всього договору поруки та всієї суми заборго-ваності, а лише в частині суми коштів, стосовно якої збіг шестимісячний строк на момент подання ТОВ «Компанія «Приват-Плюс» в суд цього позову. Однак, оскільки позов поданий про дострокове погашення заборгованості основного зобовязання, то правовідносини з поруки за договором у такому випадку не можна вважати припиненими.

Доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, вони є обгрунтованими, такими, що відповідають фактичним обставинам справи.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона ( боржник ) зобовязана вчинити на користь другої сторони ( кредитора ) певну дію ( передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо ) або утриматися від певної дії, а кредитор має право ви-магати від боржника виконання його обовязку.

Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема договорів. Сторонами у зобовязанні є боржник і кредитор ( стаття 510 ЦК України ).

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобовя-зання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не вста-новлено договором або законом. Боржник зобовязаний виконати свій обовя-зок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено до-говором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обо-роту ( частина перша статті 527 ЦК України ). Якщо у зобовязанні встановле-ний строк ( термін ) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк термін ( частина перша статті 530 ЦК України ).

Відповідно до частин перших статей 626, 628 ЦК України договором є до-мовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або при-пинення цивільних прав та обовязків. Зміст договору становлять умови (пунк-ти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обовязковим для вико-нання сторонами.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів ци-вільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Суд першої інстанції, встановивши дійсне порушення ОСОБА_2 сво-їх зобовязань за укладеними та дійсними договорами щодо своєчасного та повного повернення кредиторові коштів, дійшов правильного висновку про не-обхідність стягнення з позичальника заборгованості та штрафу, передбаченого підпунктом 11.3 статті 11 «Програми діяльності Приват-Плюс», у визначеному позивачем розмірі.

Водночас не можна погодитися з висновком суду першої інстанції щодо не-можливості солідарного стягнення заборгованості з відповідачів у справі, стяг-нення штрафів, визначених договором поруки, з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у звязку з припиненням поруки відповідно до частини четвертої стат-ті 559 ЦК України з огляду на наступне.

Припинення поруки повязане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлений, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предя-вить вимоги до поручителя.

Отже, порука - це строкове зобовязання і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє субєктивне право кре-дитора.

Згідно з пунктом 18 договору поруки, що є предметом спору даній справі, цей договір вступає в силу з моменту його нотаріального посвідчення і діє до повного виконання боржником своїх зобовязань за договорами від 02 вересня 2009 року № 02940 та № 02821, додатками до них.

В той же час підпунктом 3.1.2 додатку № 3 до договорів від 02 вересня 2009 року № 02821 та № 02940 визначено, що партнер ( ОСОБА_2 ) зобовязу-ється сплатити свою заборгованість, зазначену в підпункті 2.3 додатку № 3 у повному обсязі, згідно умов та порядку погашення, зазначених основним дого-вором, в термін до 01 жовтня 2019 року.

Тобто в даному випадку зі змісту умов договорів не можна вбачати таким, що не встановлений строк дії договору поруки та можливість застосування норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу у звязку з тим, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання борж-ником ( частина перша статті 553 ЦК України ). У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають пе-ред кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановле-но додаткову ( субсидіарну ) відповідальність поручителя. Поручитель відпові-дає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основ-ного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не вста-новлено договором поруки ( частини перша, друга статті 554 ЦК України ).

Пунктом 3 договору поруки визначено, що кожен поручитель діє окремо та відповідає перед кредитором за виконання боржником його зобовязань за до-говором та додатками до нього, в тому ж розмірі, що і сам боржник. Відповід-но до пункту 4 договору поруки солідарна відповідальність боржника, поручи-телів наступає у випадку невиконання ( неналежного виконання ) боржником зобовязання за кредитним договором.

Оскільки ОСОБА_2 дійсно допустив порушення взятих на себе зобов-язань за дійсними договорами, то і ОСОБА_3, і ОСОБА_4 разом з ним, але кожна окремо несуть відповідальність разом з ним як солідарні боржники.

Однак вимога позивача про солідарне стягнення з боржника та разом обох поручителів заборгованості за вчиненими правочинами задоволенню у такому вигляді не підлягає, оскільки у договорі поруки чітко визначено, що кожен по-ручитель діє окремо та відповідає перед кредитором за виконання боржником його зобовязань за договорами та додатками до нього ( пункт 4 ).

В ході судового розгляду справи встановлено, що станом на 06 березня 2017 року розмір заборгованості за договором від 02 вересня 2009 року № 02821 становить 30206,96 гривень, за договором від 02 вересня 2009 року № 02940 заборгованість складає 100689,28 гривень.

За змістом статей 611, 549 ЦК України у разі порушення зобовязання боржник повинен сплатити неустойку, одним із видів якої є штраф. Підпунк-том 11.3 «Програми діяльності Приват-Плюс» визначено, що у випадку неви-конання або неналежного виконання платіжної вимоги боржник зобовязаний сплатити штраф у розмірі 20% від суми несплачених щомісячних загальних платежів, які залишилися до сплати ( а. с. 9, 13 ). Відтак штраф за договором від 02 вересня 2009 року № 02821 складає 6041,39 гривню, а за договором від 02 вересня 2009 року № 02940 - 20137,85 гривень.

Тобто загальна заборгованість позичальника за договором від 02 вересня 2009 року № 02821 станом на 06 березня 2017 року становить 36248,35 гри-вень, а за договором від 02 вересня 2009 року № 02940 - 120827,13 гривень.

Підпунктом 11.2 «Програми діяльності Приват-Плюс», яка є додатком № 1 до договорів 02 вересня 2009 року № 02821 та № 02940, визначено, що якщо партнер, який отримав товар, не сплатить послідовно два або більше щомісяч-них загальних платежів, то він втрачає право виконання своїх платіжних зо-бовязань за договором шляхом внесення щомісячних загальних платежів згід-но з Графіком платежів і зобовязаний повністю одним платежем достроково сплатити всі несплачені щомісячні загальні платежі, що передбачені договором та додатками до нього протягом десяти календарних днів з дня отримання ним платіжної вимоги від адміністратора.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданої позивачем, останній платіж на погашення заборгованості був здійснений ОСОБА_2 21 квітня 2016 року як по договору № 02821, так і по договору № 02940. Вимога сплати-ти заборгованість за обома договорами позивачем направлена відповідачам 16 січня 2017 року за вих. № 3 та № 6 ( а. с. 16, 18), отримана сторонами 06 люто-го 2017 року ( а. с.17, 19 ) і до цього часу залишена без належного реагування.

Згідно пункту 7 договору поруки поручитель зобовязується виконати обовязок боржника, зазначений у письмовій вимозі кредитора протягом деся-ти календарних днів з моменту її отримання. У випадку невиконання у цей тер-мін поручителем або боржником обовязку, вказаного у письмовій вимозі кре-дитора, останній має право достроково стягнути із поручителя у встановленому законом порядку суму заборгованості боржника за договорами, а також штраф в розмірі щомісячного загального платежу боржника згідно кожного його дого-вору з кредитором. Сплата штрафу не звільняє поручителя від виконання зо-бовязань за цим договором.

Відтак обґрунтованою є вимога позивача щодо стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ( з кожної ) штрафу в розмірі по 1177,23 гривень.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до вис-новку, що суд першої інстанції не помилився у визначенні правовідносин, що склалися між сторонами у справі, однак не цілком правильно застосував саме ті норми матеріального права, що регулюють дані правовідносини, не зясував усі фактичні обставини справи, не надав повну, обєктивну оцінку вимогам, до-водам та доказам сторін у справі. За таких обставин судова колегія вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції на задоволення апеляційної скарги підлягає скасуванню.

Відповідно до частини третьої статті 10, частини першої статті 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність об-ставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідпо-відність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне засто-сування норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до частини пятої статті 88 ЦПК України суд апеляційної, ка-саційної інстанції чи Верховний Суд України у випадку зміни рішення або ухвалення нового без передачі справи на новий розгляд відповідно змінює роз-поділ міжсторонами судових витрат.

Керуючись нормами статей 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальніс-тю «Компанія «Приват-Плюс» ОСОБА_5 задоволи-ти частково.

Рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 31 травня 2017 року скасувати, позов задоволити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ідентифікаційний но-мер НОМЕР_1, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_1 облас-ті, по вул. Грушевського, № 115 та ОСОБА_3, ідентифікаційний но-мер НОМЕР_2, зареєстрованої в ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь Товариства з обмеженою відпо-відальністю «Компанія «Приват-Плюс» заборгованість за договором від 02 ве-ресня 2009 року № 02821 в розмірі 36248,35 гривень, з яких 30206,96 гривень - основна заборгованість, 6041,39 гривень - штраф.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ідентифікаційний но-мер НОМЕР_1, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_1 облас-ті, по вул. Грушевського, № 115 та ОСОБА_9, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, зареєстрованої в м. Могилів-Подільський Вінницької об-ласті, АДРЕСА_1, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Приват-Плюс» заборгованість за договором від 02 вересня 2009 року № 02821 в розмірі 36248,35 гривень, з яких 30206,96 гри-вень - основна заборгованість, 6041,39 гривень - штраф.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ідентифікаційний но-мер НОМЕР_1, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_1 облас-ті, по вул. Грушевського, № 115, та ОСОБА_3, ідентифікаційний но-мер НОМЕР_2, зареєстрованої в ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь Товариства з обмеженою відпо-відальністю «Компанія «Приват-Плюс» заборгованість за договором від 02 ве-ресня 2009 року № 02940 в розмірі 120827,13 гривень, з яких 100689,28 гривень - основна заборгованість, 20137,85 гривень - штраф.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ідентифікаційний но-мер НОМЕР_1, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_1 облас-ті, по вул. Грушевського, № 115, та ОСОБА_9, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, зареєстрованої в м. Могилів-Подільський Вінницької облас-ті, АДРЕСА_1, на користь Товариства з обмеженою від-повідальністю «Компанія «Приват-Плюс» заборгованість за договором від 02 вересня 2009 року № 02940 в розмірі 120827,13 гривень, з яких 100689,28 гри-вень - основна заборгованість, 20137,85 гривень - штраф.

Стягнути з ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, за-реєстрованої в АДРЕСА_2, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компа-нія «Приват-Плюс» штраф в розмірі 1177,23 гривень.

Стягнути з ОСОБА_9, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, за-реєстрованої в АДРЕСА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компа-нія «Приват-Плюс» штраф в розмірі 1177,23 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Приват-Плюс» по 797,15 гривень з кожного у відшкодування спла-ченого судового збору при поданні позовної заяви, по 876,86 гривень з кожно-го у відшкодування сплаченого при поданні апеляційної скарги судового збо-ру.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголо-шення, однак воно може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ про-тягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча:/підпис/

Судді:/підписи/

Згідно з оригіналом: