Справа № 377/80/17 Головуючий у І інстанції Малишенко Т. О.
Провадження № 22-ц/780/2994/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 26.07.2017
УХВАЛА

Іменем України

26 липня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого Голуб С.А.

суддів Верланова С.М., Приходька К.П.,

за участю секретаря Дрозда Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Славутицького міського суду Київської області від 23 березня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2017 року позивач пред»явив в суді названий позов посилаючись на те, що ОСОБА_3 відповідно договору № КІХRF 27.12.2008 року отримала кредит у розмірі 3540,73 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає: між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис Відповідача у заяві.

Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов.

У порушення умов договору Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку із зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором Відповідач станом на 16.11.2016 року має заборгованість - 20949,85 гривень.

Позивач просив суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № КІХRF від 27.12.2008 року у розмірі 20949,85 гривень, а саме заборгованість за кредитом у розмірі 2479,39 гривень; заборгованість по відсоткам за користування кредитом у розмірі 1,04гривні; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у розмірі 26995,62 гривні; штрафи: фіксована частина 500 гривень; процентна складова 973,80 гривень та судові витрати по справі

Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 23 березня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

ПАТ КБ «Приватбанк» подав апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу посилався на те, що суд відмовив у задоволенні позову з формальних міркувань. Позивач вважає, що надав суду докази укладення між сторонами кредитного договору, а також докази невиконання відповідачем цього договору і розміру заборгованості. Судом додаткові документи не витребовувались. Таким чином у суду не було законних підстав для відмови у задоволенні позову.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Представник позивача в судове засідання не з»явився. Про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений. (а.с.79) Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу за відсутності позивача, оскільки його неявка не перешкоджає розгляду справи (ч. 2 ст. 305 ЦПК України).

Представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення представника відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Згідно вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення суду, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що кредитний договір між сторонами по справі в письмовій формі не укладався. У доданій до позовної заяви анкеті-заяві не зазначено про суму отриманого кредиту, не зазначено місце укладання договору, реквізити сторін, відсутній підпис відповідача, який би свідчив про ознайомлення та отримання нею Правил користування кредитом, інформації про його сукупну вартість, пам»ятки клієнта, Умов та правил надання банківських послуг, причому саме тих, на які посилається позивач як на підставу своїх позовних вимог та які додані до позовної заяви. Самі наявні у справі Умови і Правила надання банківських послуг не містять даних про їх належне затвердження та дату цього, їх дійсність на момент підписання заяви-анкети, не містять доказів ознайомлення з ними відповідача.

Крім того, позивачем не надано доказів, які б підтверджували факт отримання відповідачем грошових коштів у сумі, яка була зазначена у позовній заяві, та отримання кредитної картки «Універсальна» або іншої, як зазначено в заяві-анкеті, її копії надано не було.

Вказаний висновок суду є законним та обґрунтованим, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно дост. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Частиною 1 та 2 ст. 639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Позивачем вказано, що Заява разом Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка складає між ним і відповідачем кредитний договір.

Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Позивач у своїй позовній заяві зазначає, що відповідно до укладеного договору № КІХRF від 27.12.2008 року відповідач отримала кредит у розмірі 3 540,73 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що при укладенні договору відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами складає Договір, що підтверджується підписом у заяві.

Згідно наданої суду Анкети-заяви від 27.12.2008 року вбачається, що ОСОБА_4, що діє на підставі особистого волевиявлення просить надати їй нижче перераховані послуги: далі частина тексту відсутня. І трохи нижче вказано, що Банк надає позичальнику строковий кредит у сумі 3540,74грн., (далі Кредит) строком на десять місяців строк з 27.12.2008 року по 27.10.2009 року включно, на наступні цілі: придбання товару, а також у розмірі 461, 84 грн., на сплату страхового платежу зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,01% на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом та єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 279,9грн., та щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 0,0грн. в обмін на зобов»язання Позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії в зазначені в Заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка» (Стандарт) строки.

Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку, починаючи з 10.02.2009 року(дати сплати першого щомісячного платежу) щомісяця в період сплати, за який приймається період з «10» по «15» число кожного місяця. Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти у сумі 354,24грн., для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з Умовами. Товар та/або інше майно позичальника є предметом застави та відповідно до п.2.3.2.4.2.5. Умов забезпеченням зобов,язань. Максимальний розмір вимоги яка забезпечується предметом застави складає 3542,70 грн. предмет застави знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

При порушенні Позичальником зобов»язань із погашення Кредиту, Позичальник сплачує Банку пеню розмір якої зазначено у п.5.1 Умов за кожний день прострочки. Відсоткова ставка за кредитом може змінюватися в залежності від змін облікової ставки НБУ чи інших випадках відповідно до п.3.3 Умов.

Проте, згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Як вбачається з матеріалів справи, фотокопія Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка»), (Стандарт) не містить дати їх затвердження, не містить підпису відповідача. Фактично цей документ не містить ніяких ідентифікуючих ознак, за якими можна було б встановити коли і ким він затверджувався і чи діяв він на час укладання договору між сторонами.

Позивачем не надано належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка»), (Стандарт) розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, а також, що ці умови не змінювалися. Надані Умови не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору .

Такі висновки ґрунтуються на правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в Постанові від 11 березня 2015 року в справі № 6-16цс15, від 11 лютого 2015 року у справі № 6-240цс14 у якій зазначається, що Умови надання споживчого кредиту фізичним особам не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі Умови не містять підпису позичальника.

До суду позивачем надано лише власний розрахунок заборгованості (а.с. 5), Анкета-заява (а.с. 6), Умови надання споживчого кредиту фізичній особі (а.с.9-11) без підпису відповідача, ксерокопію паспорта відповідача (а.с. 8), копію рахунка-фактури №КХ-1864 від 27.12.2008 року придбання товару на загальну суму 3999,00 (а.с.7).

Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач не довів своїх позовних вимог. Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що суд формально підійшов до розгляду справи і не витребував інші докази є необґрунтованими. Докази надаються сторонами, а суд може лише сприяти у їх витребуванні. Суд першої інстанції проаналізував усі надані позивачем докази і прийшов до висновку, що цими доказами не доводяться позовні вимоги позивача щодо укладення між сторонами кредитного договору, виконання позивачем цього договору в частині надання грошових коштів позивачу.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення.

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, при цьому, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Отже, з огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду без змін.

Враховуючи викладене, керуючись, ст.ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" відхилити.

Рішення Славутицького міського суду Київської області від 23 березня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: