Справа № 214/3636/17
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

01 серпня 2017 року суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1, розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_7 про визнання правочину недійсним із застосуванням наслідків недійсності правочину та відновлення первісного становища до порушення прав, визнання права власності на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом 21.06.2017 року, в якому просить суд: визнати недійсною довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_7, зареєстровану в реєстрі за № 2557, видану ОСОБА_2 на імя ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на представництво його інтересів; витребувати у ОСОБА_3 як добросовісного набувача квартиру АДРЕСА_1 (Балакіна) в м. Кривому Розі Дніпропетровської області та повернути квартиру у його власність; відновити становище, яке існувало до порушення прав та визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1 (Балакіна) в м. Кривому Розі Дніпропетровської області загальною площею 48,4 кв.м., житловою площею 31,6 кв.м.

31.07.2017 року на адресу суду надійшла відповідь на запит з адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в Дніпропетровській області про зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_3 за адресою: вул. Павла Глазового 41/22, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область.

Згідно ч.1 ст.122 ЦПК України суддя відкриває провадження у цивільній справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому цим Кодексом.

Розглянувши матеріали позовної заяви, суддя дійшов висновку, що її необхідно залишити без руху у звязку з невідповідністю вимогам ст.ст.119, 120 ЦПК України, а саме:

-позивачем одночасно предявлено вимогу немайнового характеру (визнання правочину недійсним) та дві взаємоповязані вимоги майнового характеру (застосування наслідків недійсного правочину та визнання права власності), кожна з яких відповідно до п.п. 12, 13, 15 Постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» є обєктом справляння судового збору за ставками, визначеними п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 640 грн. за немайнову вимогу та в розмірі 1 % від ціни позову, але не менше 640 грн., виходячи з дійсної вартості спірного майна станом на момент звернення до суду. У звязку з цим позивачеві слід сплатити судовий збір у відповідному розмірі.

Суд акцентує увагу позивача, що як вбачається з п.15 Постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» та п.31 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», заявлення вимоги про застосування наслідків недійсного правочину є вимогою майнового характеру, а тому судовий збір має сплачуватися як за вимоги майнового характеру, відповідно до п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір».

Посилання позивача на звільнення його від сплати судового збору відповідно до п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» у звязку з предявленням вимог про відшкодування матеріальних збитків, завданих кримінальним правопорушенням суд оцінює критично, оскільки з огляду на предмет та характер спору, який є реституційним і в силу відсутності обвинувального вироку суду, який набрав законної сили, не стосується відшкодування шкоди, завданої злочином, а пов'язаний із захистом порушених прав власника майна в рамках зобовязальних відносин.

-позивачем невірно визначено ціну позову, що має істотне значення для розрахунку судом розміру судового збору, який підлягає сплаті позивачем, оскільки посилання на висновок експерта №58/04-135 від 08.12.2015 року суперечить вимогам п.п.9, 10 ч.1 ст.80 ЦПК України, відповідно до яких ціна позову у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві власності визначається дійсною вартістю нерухомого майна на момент звернення до суду 21.06.2017 року, у звязку з чим позивачеві слід визначити дійсну вартість майна за оцінкою, проведеною сертифікованим субєктом оціночної діяльності із наданням відповідного висновку;

Між іншим, суд звертає увагу позивача на доцільності уточнення кола осіб, які беруть участь у справі щодо необхідності залучення до участі у справі ОСОБА_8 та ОСОБА_10, а також уточненні процесуального статусу третіх осіб ОСОБА_4, ОСОБА_6, які, як вказує в обґрунтування предявлених вимог позивач, безпосередньо порушили його права шляхом оформлення фіктивної довіреності, яку він оспорює.

Оскільки позовна заява не відповідає вимогам ст.ст.119, 120 ЦПК України, то згідно ст.121 ч.1 ЦПК України її необхідно залишити без руху та надати позивачеві строк для усунення виявлених недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання ним копії даної ухвали.

Згідно ч.2 ст.121 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст.ст.119,120 ЦПК України, позовна заява вважатиметься поданою в день її первісного подання.

Керуючись ст. 121 ч.1 ЦПК України, суддя -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_7 про визнання правочину недійсним із застосуванням наслідків недійсності правочину та відновлення первісного становища до порушення прав, визнання права власності на нерухоме майно залишити без руху та надати позивачеві строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання ним копії даної ухвали.

У разі невиконання ухвали суду позовна заява буде вважатися неподаною та буде повернена позивачеві.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Євтушенко