Справа № 455/1118/16-ц
Провадження № 2/455/198/2017
РІШЕННЯ

Іменем України

25 липня 2017 року м.Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Бонецького Л.Й.,

при секретарі Борковській Н.М.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Старий Самбір справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про усунення від успадкування,

В С Т А Н О В И В:

29.08.2016 року представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся до суду із цим позовом посилаючись на те, що за заповітом ОСОБА_1 є спадкоємцем померлого 07.04.2016 року батька ОСОБА_5

Після смерті батька позивачка звернулася до приватного нотаріуса про оформлення спадкових прав, однак її було повідомлено, що її брат ОСОБА_4 всупереч заповіту має обовязкову частку, що передбачена ч.1 ст. 1241 ЦК України. За життя батька ОСОБА_4 маючи можливість та обовязок надавати йому допомогу, таку не надавав, хоча той як інвалід другої групи її потребував, не відвідував у лікарні, а після його смерті розкрадає майно з батьківського будинку, погрожує позивачці фізичною розправою. ОСОБА_1 піклувалася про батька, забезпечувала його всім необхідним для нормального життя, тому просить усунути відповідача від права на успадкування за законом після смерті ОСОБА_5

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позов підтримали з підстав викладених у позовній заяві, просять такий задовольнити та додатково пояснили, що відповідач маючи обовязок надавати допомогу батькові, таку на надавав, не турбувався про нього, не доглядав його.

Представник відповідача ОСОБА_3 проти позову заперечив та пояснив, що відповідач має обовязкову частку у спадковому майні, покійний батько відповідача майже до останнього міг вільно пересуватись без сторонньої допомоги, отримував пенсію та нею розпоряджався. Вважає позов безпідставним, просив у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши докази суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, мотивуючи це наступним:

Згідно свідоцтва про смерть у селі Стрільбичі Старосамбірського району 07.04.2016 року у віці 85 років помер ОСОБА_5 (а.с.8).

Заповітом, посвідченим 04.08.2005 року, секретарем виконкому Стрільбицької сільської ради ОСОБА_6, ОСОБА_5, проживаючий в ІНФОРМАЦІЯ_1, на випадок своєї смерті зробив таке заповітне розпорядження: все його майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що за законом матиме право, заповів ОСОБА_1 (а.с.9).

Згідно довідки комунального підприємства Львівської обласної ради «Самбірського міжміського бюро технічної інвентаризації» Львівської області від 04.11.2016 року №1931 зазначено, що будинок №169, по вулиці Зелена в с. Стрільбище Старосамбірського району Львівської області зареєстровано на праві особистої власності в цілому за ОСОБА_5 (а.с.44).

Довідкою Стрільбицької сільської ради № 300 від 15.04.2016 року, встановлено, що ОСОБА_5, дійсно проживав і був зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_2, до дня смерті 07.04.2016 року (а.с.41).

Пенсійним посвідченням №116420 встановлено, що ОСОБА_5 був інвалідом ІІ групи (а.с.12).

Довідкою, виданою Управлінням праці та соціального захисту населення Старосамбірської районної державної адміністрації №1506/09 від 31.10.2016 року встановлено, що за ОСОБА_5 з 30.09.2015 по 30.04.2016 року здійснював догляд ОСОБА_7 (а.с.56).

Із повідомлення приватних нотаріусів Старосамбірського районного нотаріального округу вбачається, що позивач і відповідач звернулись із заявами про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_5 Зокрема, із заяви ОСОБА_4 вбачається, що він подав заяву про прийняття обовязкової частки у спадщині за батьком, так як є непрацездатним за віком.

Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно ч.1 ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Розмір обов'язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.

Матеріалами справи встановлено, що на час смерті спадкодавця ОСОБА_5- відповідач, який є сином останнього, був повнолітнім непрацездатним - пенсіонером у відповідності до ч.1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" і відповідно до положень ст.1241 ЦК України має право на обовязкову частку.

Відповідно до п.19 розяснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" позбавлення особи права на обовязкову частку судом Цивільний кодекс не передбачає, хоча особа, яка має право на обовязкову частку, може бути усунена від права на спадкування відповідно до статті 1224 ЦК України.

Згідно ч. 5 ст.1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в її умисних діях чи бездіяльності, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Тобто ухилення характеризується умисною формою вини.

У п.6 постанови Пленуму Верховного Суду Українивід 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз'яснено, що факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Таким чином, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ч. 5 ст. 1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Із пояснень свідка ОСОБА_8, вбачається, що вона була сусідкою покійного, відповідач дуже рідко приїжджав до батька, ніколи не бачила щоб він йому допомагав, останні три місяці покійний був лежачим і за ним доглядала соціальний працівник, до того часу він робив все сам, отримував пенсію.

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що вона є родичкою сторін, коли покійний був лежачим вона доглядала за ним, хоча догляд був оформлений на її чоловіка ОСОБА_7. Позивачка десь три рази в рік приїжджала до батька, відповідач дуже рідко провідував батька, ніколи нічого йому не купляв, не допомагав по господарству. Коли покійний був здоровим, то все робив сам.

Свідок ОСОБА_7 пояснив, що був сусідом покійного, відповідач дуже рідко приїжджав до батька, ніколи не бачив, що він йому щось допомагав, коли покійний був у лежачому стані йому була потрібна стороння допомога, до того часу він робив все сам.

Свідок ОСОБА_10 пояснила, що покійний був її рідним братом, відповідач ніколи нічого не допомагав батькові, коли брат був лежачим і потребував допомоги, то приїжджала дочка і вона, догляд здійснював соціальний працівник. До цього часу брат все робив сам, обробляв город, тримав господарку.

Свідок ОСОБА_11 пояснив, що добре знав покійного, тримав господарку. Відповідач разом із своєю сімю жив у батьків у с. Стрільбичі Старосамбірського району, а пізніше змушений був піти проживати до батьків дружини, проте в селі його часто бачив, допомагав батькові косити траву, заготовляти дрова. Позивачку в селі не бачив. Останнім часом покійний не міг працювати, бо хворів, хто здійснював догляд не відомо, коли був здоровим, то сам отримував пенсію, купляв продукти, садив город. Ходив при паличці, але за жінками бігав. Покійний самостійно пересувався без сторонної допомоги.

Свідок ОСОБА_12 пояснив, що жив недалеко від покійного, колись разом працювали, покійний сам себе обходив, останні два три місяці перед смертю був лежачим, зі слів знає що за ним доглядала ОСОБА_8. До цього часу покійний жив із різними жінками, які любили випити та обкрадали його. Бачив відповідача як їхав велосипедом, то запитував його, що робив, на що той відповідав, що допомогав батькові по веденню домашнього господарства. Позивач 2 рази в рік приїжджала до батьківської хати.

Таким чином, із аналізу встановлених обставин справи і досліджених доказів не вбачається, що відповідач ОСОБА_4 вчиняв умисні дії чи допускав бездіяльність, спрямовані на ухилення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю ОСОБА_5 Отже позивачем, жодними належними та допустимими доказами не доведено факту перебування ОСОБА_5 у безпорадному стані в силу похилого віку чи тяжкої хвороби, внаслідок яких він не міг себе обслуговувати сам, а також того, що спадкодавець потребував допомоги саме від відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилялася від обовязку щодо її надання.

Крім того, з показань свідків встановлено, що спадкодавець майже до останнього часу себе обслуговував, працював, харчувався вдома, лише останні два - три місяці потребував допомоги, яку надавала соціальний працівник, а обов'язковою підставою для усунення від спадкування є ухилення спадкоємця від надання допомоги, тобто необхідно підтвердити належними доказами, що спадкодавець звертався до спадкоємця за допомогою у зв'язку із похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом та був у безпорадному стані, натомість спадкоємець відмовив у наданні допомоги (активне ухилення) або просто не вчинив дій для надання допомоги (пасивне ухилення).

Інших належних доказів, які б беззаперечно свідчили, що ОСОБА_5 перебував у безпорадному стані й потребував сторонньої допомоги, а ОСОБА_4 умисно ухилявся від надання допомоги спадкодавцеві та мав змогу надавати таку допомогу, матеріали справи не містять.

А тому, керуючись ст.ст. 10,11,209,212,214-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про усунення від успадкування - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Львівської області через Старосамбірський районний суд на протязі 10 днів з часу його проголошення.

Суддя