Справа № 736/312/17 Провадження № 22-ц/795/974/2017 Категорія - цивільнаГоловуючий у I інстанції - Карапута О. О.
У Х В А Л А

24 квітня 2017 року м. Чернігів

Суддя апеляційного суду Чернігівської області Висоцька Н.В., вивчивши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 30 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Корюківської міської ради Чернігівської області про визнання права власності на спадкове майно,-

встановив :

Рішенням Корюківського районного суду від 30.03.2017 у задоволенні позову ОСОБА_1 до Корюківської міської ради Чернігівської області про визнання права власності на спадкове майно - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час виникнення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Порядок оплати та розміри ставок судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» - ставка при сплаті судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру для фізичних осіб або фізичних осіб-підприємців складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатної особи.

Відповідно до п.п.6 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» при подачі апеляційної скарги на рішення суду сплачується 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви іншої заяви і скарги.

Відповідно до п.16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно або його витребування (у тому числі з урахуванням положень, передбачених частиною 5 статті 216, статтею 1212 ЦК України тощо) визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом ст.80, п.4 ч.2 ст.119 ЦК України такий обов'язок покладається на позивача (у тому числі і в тих випадках, коли правові наслідки у виді повернення майна застосовуються за ініціативою суду. Наприклад, при визнані договору недійсним згідно з ч.5 ст.216 ЦК України).

З позовної заяви вбачається, що позивач просить визнати право власності на три земельні ділянки та майновий пай.

Відповідно п.2 ч.1 ст.80 ЦПК України ціна позову у позовах про право власності на майно або його витребування визначається вартістю цього майна.

Ч. 2 ст. 80 ЦПК України, передбачено, що якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред'явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Остаточне визначення в процесі розгляду справи ціни позову (дійсної вартості спірного майна), а отже, і суми судового збору, здійснюється судом із наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору.

При зверненні до суду з позовною заявою ОСОБА_1 сплатила судовий збір у розмірі 640,00 грн, що є мінімально визначений ЗУ «Про судовий збір» розмір судового збору, разом з тим позов містить чотири вимоги майнового характеру, що судом першої інстанції не враховано.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 9 постанови N 12 від 24 жовтня 2008 року "Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку", при вирішенні питання про повернення до суду першої інстанції справи, яка надійшла разом з апеляційною скаргою, для усунення недоліків у її оформленні апеляційні суди повинні враховувати, що перелік недоліків у оформленні справи, про які йдеться в частині сьомій статті 297 ЦПК, як про підставу для повернення справи до суду першої інстанції з метою їх усунення, не є вичерпним.

Викладене свідчить про неналежне оформлення справи, а тому справу необхідно повернути до суду першої інстанції для ухвалення додаткового рішення.

Згідно ч. 7 ст. 297 ЦПК України суддя-доповідач при надходженні неналежно оформленої справи повертає справу до суду першої інстанції, про що постановляє ухвалу із зазначенням строку, протягом якого суд першої інстанції має усунути недоліки.

Керуючись ч. 7 ст. 297 ЦПК України, суддя, -

ухвалив :

Справу з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 30 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Корюківської міської ради Чернігівської області про визнання права власності на спадкове майно повернути до Корюківського районного суду Чернігівської області для усунення зазначеного вище недоліку в строк до 10 травня 2017 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяН. В. Висоцька