Провадження №2-к/760/3/17
в справі №760/3806/17-ц
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2017 Солом'янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Букіної О.М.

при секретарі - Кривулько С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві цивільну справу за клопотанням представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 про визнання в Україні рішення Окружного суду м. Лікселе (Швеція) від 23.05.2016 по справі № Т 103-16 про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_5, яке не підлягає примусовому виконанню,

В С Т А Н О В И В:

24.02.2017 представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням та просить суд визнати в Україні рішення Окружного суду м. Лікселе (Швеція) від 23.05.2016 по справі № Т 103-16 про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_5

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 24 травня 2015 між громадянином Швеції ОСОБА_1 та громадянкою України ОСОБА_5 було укладено шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 559 та видано свідоцтво про шлюб від 25.04.2015.

23 травня 2016 Окружним судом м. Лікселе (Швеція) було винесено рішення про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_5.

Чинність рішення Окружного суду м. Лікселе (Швеція) від 23 травня 2016 підтверджується Апостилем Окружного суду м. Лікселе (Швеція) No. 187094-1 від 12 вересня 2016 та доданим до нього перекладом зі шведської мови.

Вищевказаним судом встановлено, що шлюб між сторонами був укладений у 2015 році. та зареєстрований в Україні. Крім того, було встановлено, що у сторін є спільна дитина - ОСОБА_6, народжена у 2009. Рішенням вищезазначеного суду вимогу задоволено без попереднього часу на обміркування у зв'язку з тим, що подружжя останні два роки не проживало разом.

Виходячи з вищенаведеного, просив клопотання задовольнити.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином. До суду надав заяву, в якій просить клопотання розглядати за його відсутності, вимоги підтримує та просить визнати рішення на території України.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причину неявки суд не повідомила.

Виходячи з цього, на підставі ст. 401 ЦПК, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення клопотання, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 399 ЦПК) рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, визнає в Україні, якщо його визнання передбачено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року за № 12 «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражі і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» рішення про розірвання шлюбу є таким, яке не потребує виконання.

Оскільки між Україною та Швецією не укладено договору про правову допомогу, то рішення суду Швеції визнається в Україні за принципом взаємності і відсутність двостороннього Договору із Швецією не може бути підставою для невизнання рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону «Про міжнародне приватне право» якщо застосування права іноземної держави залежить від взаємності, вважається, що вона існує, оскільки не доведено інше.

Таким чином, до даних правовідносин застосовується принцип взаємності для визнання рішення суду Швеції в Україні.

У відповідності до вимог ч.ч. 6,7 ст.401 ЦПК України, за наслідками розгляду клопотання, а також заперечення у разі його надходження суд постановляє ухвалу про визнання в Україні рішення іноземного суду та залишення заперечення без задоволення або про відмову у задоволенні клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню.

У визнанні в Україні рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, може бути відмовлено з підстав, встановленихстаттею 396 цього Кодексу.

Згідно ст.396 ЦПК України клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду не задовольняється у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі випадки не передбачено, у задоволенні клопотання може бути відмовлено: якщо рішення іноземного суду за законодавством держави, на території якої воно постановлено, не набрало законної сили; якщо сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду, була позбавлена можливості взяти участь у судовому процесі через те, що їй не було належним чином повідомлено про розгляд справи; якщо рішення ухвалене у справі, розгляд якої належить виключно до компетенції суду або іншого уповноваженого відповідно до закону органу України; якщо ухвалене рішення суду України у спорі між тими самими сторонами, з того ж предмета і на тих же підставах, що набрало законної сили, або якщо у провадженні суду України є справа у спорі між тими самими сторонами, з того ж предмета і на тих же підставах до часу відкриття провадження у справі в іноземному суді; якщо пропущено встановлений міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, та цим Законом строк пред'явлення рішення іноземного суду до примусового виконання в Україні; якщо предмет спору за законами України не підлягає судовому розгляду; якщо виконання рішення загрожувало б інтересам України; в інших випадках, встановлених законами України.

Судом встановлено, що рішення Окружного суду м. Лікселе (Швеція) від 23 травня 2016 про розірвання шлюбу набрало законної сили 08 вересня 2016, рішення винесено в межах його компетенції, також у провадженні суду України не перебуває справа про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих же підстав.

Отже, підстав для відмови в задоволенні вказаного клопотання в судовому засіданні не встановлено, а тому суд вважає, що клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 про визнання рішення іноземного суду про розірвання шлюбу підлягає до задоволення.

На підставі вищевикладеного та керуючись Законом України «Про міжнародне приватне право», ст.ст.394, 396, 399-401 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати на території України рішення Окружного суду м. Лікселе (Швеція) від 23.05.2016 по справі № Т 103-16 про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 та вважати шлюб розірваним.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Солом'янський районний суд м. Києвапротягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Букіна О.М.