АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Антоненко Н.О., Шкоріної О.І.

при секретарі: Юрченко А.С.

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Класикбанк» Северина Юрія Петровича на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Класикбанк» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И Л А:

Справа №755/3946/17-ц
№ апеляційного провадження:22-ц-796/6606/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Виниченко Л.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про стягнення з ПАТ «Класикбанк» середнього заробітку у розмірі 103773 гривні 60 копійок за затримку виплати належних сум при звільненні.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що він з 12 вересня 2011 року працював у ПАТ «Класикбанк» на посаді начальника юридичного управління.

14 червня 2016 року згідно з рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 1004 було запроваджено тимчасову адміністрацію в ПАТ «Класикбанк» по 14 липня 2016 року, яку було продовжено по 14 серпня 2016 року. Також визначено уповноважену особу ФГВФО на здійснення тимчасової адміністрації Северина Ю.П., який 17 червня 2016 року видав наказ № 31 «Про скорочення штату працівників», згідно якого його було попереджено про наступне вивільнення у зв'язку зі скороченням чисельності штату з 19 серпня 2016 року.

12 серпня 2016 року згідно рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №1493 в банку розпочато процедуру ліквідації та призначено Северина Ю.П. уповноваженою особою на ліквідацію ПАТ «Класикбанк». 18 серпня 2016 року Северин Ю.П. видав наказ № 2-к, згідно якого його було звільнено з роботи 19 серпня 2016 року на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. Відповідно цього наказу йому повинні були виплатити допомогу у розмірі середньомісячного заробітку та компенсацію за 61 календарний день невикористаної відпустки. 18 серпня 2016 року він був ознайомлений з наказом про звільнення, отримав трудову книжку та розрахунковий лист за серпень 2016 року, в якому була вказана сума до виплати 46 569 гривень 80 копійок.

Позивач зазначає, що не зважаючи на неодноразові звернення до уповноваженої особи ФГВФО СеверинаЮ.П. вчасний розрахунок при звільненні проведений не був, у зв'язку з чим він залишився без засобів до існування. Першу часткову виплату він отримав лише 28 жовтня 2016 року, а повний розрахунок було проведено 13 грудня 2016 року.

Отже, період за який не проводилась виплата всіх належних при звільненні сум з 19 серпня 2016 року по 13 грудня 2016 року складає 116 днів, а сума, що належить відповідно до ст.117 КЗпП України, за його розрахунками, становить 103773 гривні 60 копійок.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 12 квітня 2017 року позов ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Класикбанк» про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні - задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Класикбанк» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні в сумі 71 568 (сімдесят одна тисяча п'ятсот шістдесят вісім) грн. 80 коп.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Класикбанк» на користь держави судовий збір в сумі 715 (сімсот п'ятнадцять тисяч) грн. 69 коп.

У решті заявлених вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Класикбанк» Севериним Ю,П., подано апеляційну скаргу, в якій він просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В судове засідання сторони не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином (а.с.114, 116).

За змістом ст.14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права особа сама визначає обсяг своїх прав і обов'язків у цивільному процесі. Тому особа, визначивши свої права, реалізує їх на свій розсуд. Розпорядження своїми правами на розсуд особи є одним з основоположних принципів судочинства.

Враховуючи завдання судочинства, принцип правової визначеності, поширення загального правила, закріпленого в ч.1 ст.305 ЦПК України, відкладення судового розгляду у випадку неявки в судове засідання будь-кого з осіб, що беруть участь у справі, за відсутності відомостей про причини неявки в судове засідання не відповідало б конституційним цілям цивільного судочинства, що, у свою чергу, не дозволить розглядати судову процедуру в якості ефективного засобу правового захисту в тому сенсі, який закладений в ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст.ст. 7, 8 і 10 Загальної декларації прав людини і ст.14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права.

За таких обставин, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності позивача ОСОБА_3 та відповідача ПАТ «Класикбанк».

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши обґрунтованість та законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, з 12 вересня 2011 року ОСОБА_3 працював у ПАТ «Класикбанк» на посаді начальника юридичного управління, що підтверджується записом у трудовій книжці позивача (а.с.8).

На підставі рішення Правління Національного банку України від 14 червня 2016 року № 67-рш/БШ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Класикбанк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 14 червня 2016 року № 1004 щодо запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Класикбанк» на один місяць з 15 червня 2016 року до 14 липня 2016 року включно та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Северину Ю.П. (а.с. 9).

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 12 липня 2016 року №1206 продовжено строки тимчасової адміністрації у ПАТ «Класикбанк» з 15 липня 2016 року до 14 серпня 2016 року включно (а.с.10).

Згідно рішення Правління Національного банку України від 11 серпня 2016 року № 209-рш та рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 19 серпня 2016 року № 1493 розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Класикбанк» строком на 2 роки з 12 серпня 2016 року по 11 серпня 2018 року, уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Класикбанк» призначено Северина Ю.П.

Наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Класикбанк» від 18 серпня 2016 року № 2-к ОСОБА_3, начальника юридичного управління, було звільнено з 19 серпня 2016 року у зв'язку з ліквідацією згідно п.1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 12). Також цим наказом визначено виплатити позивачу вихідну допомогу у розмірі одного середнього місячного заробітку, компенсацію за невикористані відпустки та провести остаточний розрахунок при звільненні.

Згідно ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При цьому, відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановления рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Позивач у день звільнення 19 серпня 2016 року працював, розрахунок щодо звільнення проводився відповідачем чотирма платежами, а саме: 27 жовтня 2016 року ОСОБА_3 перераховані кошти в сумі 12 829 гривень, 10 листопада 2016 року - в сумі 15 187 гривень, 30 листопада 2016 року - в сумі 8 678 гривень та остаточна виплата здійснена 13 грудня 2016 року в сумі 9 875 гривень 80 копійок.

Відповідно положень ч. ч. 1, 2 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. На період тимчасової адміністрації усі структурні підрозділи, органи та посадові особи банку підпорядковуються у своїй діяльності Фонду та уповноваженій особі Фонду в межах повноважень, встановлених цим Законом та делегованих Фондом, і діють у визначених Фондом/уповноваженою особою Фонду межах та порядку.

Під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку (п. 1 ч. 5 ст. 36 цього Закону).

За нормою ч. 6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати заробітної плати, авторської винагороди, відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров'ю працівників банку, виплати аліментів, пенсій, стипендій, інших соціальних, державних виплат, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, ушкодженням здоров'я або смертю тощо, що надійшли до банку з дня початку здійснення процедури виведення банку з ринку.

Процедура ліквідації ПАТ «Класикбанк» на час звільнення позивача не закінчена.

Заперечуючи проти позову представник відповідача посилався на відсутність вини у несвоєчасному розрахунку при звільненні позивача через початок ліквідаційної процедури та регулювання спірних правовідносин Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Проте передбачений ч. 1 ст. 117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

При цьому виконання вказаного обов'язку не пов'язано із обмеженнями, передбаченими призначенням уповноваженої особи Фонду у зв'язку із проведенням процедури виведення неплатоспроможного банку з ринку та його ліквідації, а запровадження тимчасової адміністрації не свідчить про відсутність вини роботодавця в невиплаті працівникові належних коштів і не є підставою для звільнення роботодавця від обов'язку сплати зазначених коштів за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку.

Така правова позиція викладена в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20.01.2016 року.

Також Верховним Судом України у справі № 6-76цс14 висловлена правова позиція від 02.07.2014 року, відповідно якої порушення процедури про банкрутство роботодавця, наявність тривалого періоду здійснення виконавчих дій органами державної виконавчої служби, незначна частка заборгованості підприємства перед працівником у виплаті компенсації за невикористану відпустку порівняно із сумою середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку не може свідчити про відсутність вини роботодавця в невиплаті працівникові належних коштів і не є підставою для звільнення роботодавця від обов'язку сплатити зазначені кошти.

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції прийшов вірного висновку про обґрунтованість вимог позову про стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (надалі - Порядок), нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно п. З Порядку, всі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо.

Як убачається з довідки про заробітну плату, ОСОБА_3 нарахована заробітна плата у червні 2016р. - 18 468,43 грн. та у липні 2016р. - 20 000 грн. (а.с. 23). При цьому позивач пояснив, що у червні 2016 р. він відпрацював 22 робочі дні, у липні 2016 року - 21 робочі дні.

Отже, середньоденна заробітна плата позивача становить 894 грн. 61 коп. ((18 468,43 грн. + 20 000 грн.) : 43 роб дні)

Час затримки розрахунку при звільненні ОСОБА_3 становить з 19.08.2016 р. по 13.12.2016 р., що включає 80 робочих днів, середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні у розмірі 71 568 грн. 80 коп. (894 грн. 61 коп. х 80 днів).

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, доведені.

Висновки суду щодо наявності підстав для часткового задоволенні позовних вимог, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Класикбанк» Северина Юрія Петровича - відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Суддя-доповідач:

Судді: