Справа №551/915/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" листопада 2017 р. Шишацький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Сиволапа Д.С.,

секретаря Кулинченко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Шишаки Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визначення ідеальних часток у спільному нерухомому майні, визнання права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Шишацького районного суду Полтавської області із позовом до Ковалівської сільської ради, ОСОБА_3 про визначення ідеальних часток у спільному нерухомому майні, визнання права власності на нерухоме майно.

Ухвалою суду від 06 листопада 20187 року за клопотанням позивача неналежного відповідача Ковалівську сільську раду замінено належним відповідачем - ОСОБА_2.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що житловий будинок по вул. Сосновій, 27 в с. Ковалівка Шишацького району Полтавської області станом на 01 липня 1990 року відносився до колгоспного двору членами якого були: мати позивача (відповідач) ОСОБА_3 та батько позивача (чоловік відповідача) ОСОБА_4.

10 грудня 2016 року ОСОБА_4 помер та спадкоємцем за заповітом належної йому частини житлового будинку є позивач. Крім того власник іншої 1/2 частини даного будинку ОСОБА_3 відмовляється від своєї частки на користь позивача.

В той же час, зважаючи на відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок державний нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва на вказане нерухоме майно.

В звязку з вищевикладеним, посилаючись на норми ЦК та ЦПК України позивач звернулась за захистом своїх прав до суду, просила визначити ідеальні частки членів колишнього колгоспного двору у спірному житловому будинку та остаточно визнати за нею право власності на спірний спадковий будинок.

Позивач в судове засідання не зявилась. Особливою умовою угоди № 541 від 09 жовтня 2017 року, укладеної між позивачем та адвокатом ОСОБА_5 є участь представника у судових засіданнях без участі позивачів. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без його участі та участі позивача.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, подали письмові заяви про визнання позову.

Відповідно до ч. 4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності та взаємозвязку, суд приходить до висновку, що визнання позову всіма відповідачами не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, є безумовним, а тому позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно технічного паспорту ПП «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» (інв. справа № 42645) від 21 липня 2017 року спірний житловий будинок розташований по вул. Соснова, 27 в с. Ковалівка Шишацького району Полтавської області та складається з житлового будинку 1983 року побудови, загальною площею 94,1 кв.м., жилою площею 60,2 кв.м. (літ. А-1), сараю (літ. Б), гаражу (літ. Г) (а.с. 13-17).

Відповідно до довідки Ковалівської сільської ради Шишацького району Полтавської області № 922 від 05.10.2017 домоволодіння, яке розташовано по вул. Сосновій в с. Ковалівка згідно погосподарської книги № 4, особовий рахунок № 335, станом на 01.07.1990 року відносилось до службового двору. Членами двору на вказану дату є: голова двору ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, дружина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, донька ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.19).

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових права та інших майнових реєстрів від 24.10.2017 року № 101262209 відомості про реєстрацію права власності на вказаний будинок відсутні (а.с.32).

Вищевказані обставини також підтверджуються довідкою ПП Полтавське БТІ «Інвентаризатор» від 17.07.2017 № 7283 (а.с.18).

Згідно ст. 5 ЦК України ОСОБА_6 цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Згідно п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України - Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Враховуючи те, що згідно технічної документації спадковий житловий будинок та господарські приміщення побудовані в період з 1983 по 1990 роки, суд розглядаючи спірні правовідносини керується тими нормами права, які існували на час їх виникнення, зокрема положеннями ЦК УРСР.

Так, у відповідності до чинного на той час законодавства, зокрема положень Цивільного кодексу Української РСР 1963 року виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

Згідно ст. 13 Закону Української РСР «Про сільську раду депутатів трудящих Української РСР» 1968 року зі змінами на вказані ради було покладено обовязок здійснення обліку населення та ведення за встановленими формами погосподарських книг.

Таким чином записи у погосподарських книгах, визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності на житлові споруди.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що наявність відповідного запису у погосподарській книзі № 4, особовий рахунок № 335 Ковалівської сільської ради Шишацького району Полтавської області є належним документом, що підтверджує право спільної сумісної власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по вул. Соснова, 27 в с. Ковалівка Шишацького району Полтавської області та який станом на 01.07.1990 відносився до службового двору, наступних громадян, що були повнолітніми на момент будівництва будинку: ОСОБА_4, ОСОБА_3.

На період будівництва житлового будинку, яке здійснено в 1983 році, введення об'єкту до експлуатації потрібно не було, що підтверджено листом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.1999 року № 12/5-126, яким роз'яснюється процедура реєстрації об'єктів нерухомості збудованих до 05.08.1992 року.

Будинок з моменту побудови і до цього часу знаходиться в сільському населеному пункті, має в ньому окремий порядковий номер. Придатність будинку для проживання та належність його членам колишнього службового двору ніким не оспорюєтся.

Згідно ст. 112 ЦК УРСР майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам. Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність).

З врахуванням приписів ст. 112 ЦК УРСР 1963 року спірний житловий будинок належав повнолітнім членам службового двору, що в силу їхнього віку приймали спільну участь у його будівництві, а саме: ОСОБА_4, ОСОБА_3 При цьому в разі визначення частки співвласників даного будинку, кожен з них мав би право власності на 1/2 його частину, оскільки судом не встановлено підстав відступати від принципу рівності часток кожного зі співвласників.

10 грудня 2016 року помер ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КЕ № 336083, виданим 14.12.2016 Ковалівською сільською радою Шишацького району Полтавської області, актовий запис № 15 (а.с.7).

При вивченні спадкової справи № 34/2017 щодо майна померлого ОСОБА_4 встановлено, що він залишив заповіт, посвідчений 14.02.2013 року секретарем Ковалівської сільської ради ОСОБА_6 згідно якого розподілив спадкове майно в певних долях між трьома дітьми ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_7 (а.с.8).

Спадщину померлого ОСОБА_4 прийняли двоє його спадкоємців за заповітом та за законом ОСОБА_2 (син) та ОСОБА_1 (донька) (а.с.6,11, 50-51).

Дружина померлого (відповідач) ОСОБА_3 відмовилась від обовязкової частки у спадщині на користь інших спадкоємців (а.с.10).

Постановою в.о. завідувача Шишацькою державною нотаріальною конторою ОСОБА_8 від 21.08.2017 року № 474/02-14 спадкоємцю ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про спадщину за заповітом на спадкове майно померлого батька ОСОБА_4 у вигляді житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований по вул. Соснова, 27 в с. Ковердина Балка Шишацького району Полтавської області в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказане майно на імя померлого (а.с.25).

Згідно статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Згідно ч. 1-2 ст. 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними.

Згідно ст. 1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями.

У своєму заповіті спадкодавець ОСОБА_4 розподілив між своїми дітьми ОСОБА_2, ОСОБА_1 декілька належних йому земельних ділянок різного цільового призначення, іншому сину ОСОБА_7 заповів свої банківські вклади та мисливську рушницю.

При цьому земельну ділянку площею 0,2503га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. Сорочинська, 27 в с. Ковалівка (державний акт ЯИ № 641128) заповідав доньці ОСОБА_1. В той же час не визначив долю розташованого на вказаній земельній ділянці житлового будинку з господарськими будівлями.

Тексті заповіту допущена описка в частині назви вулиці на якій розміщена земельна ділянка, а саме помилково зазначено «Сорочинська» замість «Соснова», оскільки саме остання назва міститься в Державному акті на право приватної власності на земельну ділянку № 641128 від 16.12.2009 року та технічній документації щодо неї (а.с.52-53). На думку суду вказана помилка містить технічний характер та не впливає на волю заповідача.

Із заяви ОСОБА_2 вбачається, що він тлумачить заповіт таким чином, що померлий батько заповідаючи вказану земельну ділянку позивачу заповідав їй у будинок з господарськими будівлями, що розташовані на даній земельній ділянці. Враховуючи таку волю покійного батька він визнає позов та не заперечує щоб власником домоволодіння стала ОСОБА_1.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що аналогічним чином тлумачить заповіт і позивач ОСОБА_1

Згідно ч.1 ст. 381 ЦК України садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями.

Враховуючи зміст заповіту, а також характер його тлумачення спадкоємцями, які прийняли спадщину суд вважає, що спадкодавець ОСОБА_4 заповідав доньці ОСОБА_9 в цілому всю садибу розташовану по вул. Соснова, 27 у с. Ковалівка, а отже позивач правомірно претендує на належну спадкодавцю частину вказаного житлового будинку.

В той же час факт відсутності правовстановлюючих документів на даний будинок позбавляє позивача можливості оформити вказане майно на себе, що є перешкодою для реалізації нею права власності на спадкове майно.

Згідно ст. 347 ЦК України особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності.

Визнавши позовні вимоги в повному обсязі та подавши до суду письмову заяву про відмову від права власності на частку у спірному будинку на користь позивача ОСОБА_1 відповідач ОСОБА_3 фактично відмовилась від свого права власності на належну їй частку у спірному житловому будинку у по вул. Сосновій, 27 в с. Ковалівка Шишацького району Полтавської області, а враховуючи те, що право власності на вказаний будинок до теперішнього часу зареєстроване не було така відмова не підлягає внесенню до Державного реєстру майнових прав на нерухоме майно.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 101262209 від 24.10.2017 року земельна ділянка на якій розміщено спірний житловий будинок площею 0,2503га належить позивачу ОСОБА_10 (а.с.32).

Згідно ст. ст. 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюєтся або не визнається іншою особою.

Відповідно до приписів ст. 41 Конституції України та ст.ст. 316, 319, 321 ЦК України правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно бути позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що позивач правомірно претендує на спірний житловий будинок в цілому, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно ст. ст. 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюєтся або не визнається іншою особою.

Відповідно до приписів ст. 41 Конституції України та ст.ст. 316, 319, 321 ЦК України правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно бути позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 41, 55, 124 Конституції України, ст. 112 ЦК УРСР, ст.ст. 3, 15, 16, 316, 319, 321, 328, 347, 355, 381, 392, 1216, 1218, 1236, 1256, 1278 п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, ст.ст. 17, 18 Закону України «Про власність», ст.ст. 10, 11, 60, 174, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визначення ідеальних часток у спільному нерухомому майні, визнання права власності на нерухоме майно задовольнити в повному обсязі.

Визначити розмір ідеальних часток у спільному майні у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями, який розташований за адресою: Полтавська область, Шишацький район, с. Ковалівка вул. Соснова, 27 за наступними громадянами: ОСОБА_4, який помер 10 грудня 2016 року та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, по 1/2 частині за кожною особою.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН НОМЕР_1 право власності, в порядку спадкування за заповітом, на спадкове майно померлого 10 грудня 2016 року батька ОСОБА_4, у вигляді належної йому на день смерті 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями, який розташований за адресою: Полтавська область, Шишацький район, с. Ковалівка вул. Соснова, 27.

Прийняти відмову відповідача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_2 від права власності на майно у вигляді належної їй 1/2 частини будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою: Полтавська область, Шишацький район, с. Ковалівка вул. Соснова, 27, на користь ОСОБА_1.

З урахуванням успадкованої після смерті батька ОСОБА_4 частки у спільному майні, а також частки від якої відмовився інший співвласник ОСОБА_3, остаточно визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН НОМЕР_1 право власності в цілому на житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований по вул. Соснова, 27 в с. Ковалівка Шишацького району Полтавської області та складається з житлового будинку 1983 року побудови, загальною площею 94,1 кв.м., жилою площею 60,2 кв.м. (літ. А-1), сараю (літ. Б), гаражу (літ. Г).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області через Шишацький районний суд в 10 денний строк з дня його проголошення, а особами, які не були присутні під час проголошення судового рішення - у той же строк з дня отримання його копії.

Головуючий суддя Д.С. Сиволап