АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3698/17 Справа № 175/577/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Макаров М.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.,

суддів - Деркач Н.М., Петешенкової М.Ю.,

при секретарі Керімової-Бандюкової Л.К.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу

за апеляційною скаргою відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2017 року по справі за позовом ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» до ОСОБА_3 та Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про звільнення майна з-під арешту,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2017 року ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» звернулося до суду із зазначеним позовом в якому просили звільнити майно з-під арешту, а саме: автомобіля BMW Х5, державний номерний знак ВA 0007 А, що перебуває в заставі у ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» за кредитним договором №22036655 від 29 вересня 2007 року, який було накладено постановами відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області від 13 травня 2015 року ВП №47499662, від 22 вересня 2015 року ВП № 48647428, від 03 грудня 2015 року ВП №49467123 та від 18 квітня 2016 року ВП №50863135.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2017 року позов задоволено у повному обсязі та ухвалено: звільнити автомобіль BMW Х5, державний номерний знак ВA 0007 А, що перебуває в заставі у ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» за кредитним договором №22036655 від 29 вересня 2007 року, який було накладено постановами відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області від 13 травня 2015 року ВП №47499662, від 22 вересня 2015 року ВП № 48647428, від 03 грудня 2015 року ВП №49467123, від 18 квітня 2016 року ВП №50863135.

В апеляційній скарзі відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. ст.213,214, 316 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Так, судом встановлено, що 29 вересня 2007 року між ВАТ «ОСОБА_4 Аваль» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №22036655, згідно з яким банк надав споживачу кредит в розмірі 138 350,00 Доларів США, зі сплатою відсотків в розімірі 14,5% річних, зі строком погашення до 28 вересня 2014 року (а.с. 4).

У забезпечення виконання зобов'язань за цим Кредитним договором позивач та ОСОБА_3 уклали договір застави автотранспорту №22036655/14 від 05 жовтня 2007 року, відповідно до умов якого відповідач передав в заставу Банку автомобіль BMW Х5, 2007 року випуску, державний номер ВA 0007 А (а.с. 7).

Як вбачається із витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіравоградській області постановами від 13 травня 2015 року ВП №47499662, від 22 вересня 2015 року ВП № 48647428, від 03 грудня 2015 року ВП №49467123 та від 18 квітня 2016 року ВП №50863135 було накладено арешти на автомобіль «BMW Х5», 2007 року випуску, № кузову WBAFE810X0LZ72659, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії СРВ №413597, видане 05 жовтня 2007 року ДАІ ГУ - УМВС м. Кіровограда, реєстраційний номер: ВА 0007 АІ, який належить на праві власності ОСОБА_3 та дані обтяження державного виконавця направлено до УДАІ (а.с.8-12).

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження:

1) передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов'язання в порядку, встановленому цим Законом;

2) продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах;

3) відступлення обтяжувачу права задоволення забезпеченої обтяженням вимоги у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є право грошової вимоги;

4) переказ обтяжувачу відповідної грошової суми, у тому числі в порядку договірного списання, у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є гроші або цінні папери;

5) реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса.

У разі звернення стягнення на рухоме майно, яке є предметом декількох обтяжень, переважне право на проведення процедури звернення стягнення належить обтяжувачу з вищим пріоритетом. Якщо процедура звернення стягнення ініціюється обтяжувачем з нижчим пріоритетом, обтяжувач з вищим пріоритетом вправі протягом 30 днів з дня її ініціювання на підставі письмової вимоги припинити таке звернення стягнення обтяжувачем з нижчим пріоритетом та розпочати власну процедуру звернення стягнення.

Задовольняючи позовні вимог місцевий суд виходив з обгрунтованості вимог Банку, який має вищий приорітет у праві зверненян стягнення на спірне рухоме майно.

З такими висновками суду колегія суддів не може повністю погодитися, виходячи з наступного.

Так, згідно вимог ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя.

Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

Відповідно згідно ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження.

Крім того, згідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України, ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, а відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Так, звертаючись до суду із вказаним позовом ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» просив звільнити майно з-під арешту, а саме: автомобіля BMW Х5, державний номерний знак ВA 0007 А, що перебуває в заставі у ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» за кредитним договором №22036655 від 29 вересня 2007 року, який було накладено постановами відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області від 13 травня 2015 року ВП №47499662, від 22 вересня 2015 року ВП № 48647428, від 03 грудня 2015 року ВП №49467123 та від 18 квітня 2016 року ВП №50863135, проте як вбачається з матеріалів спрви право застави у ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» виникло 05 жовтня 2007 року, але в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що саме цей ОСОБА_2 є стягувачем та є рішення суду про стягнення коштів з відповідача ОСОБА_3 чи рішення про звернення стягнення на рухоме майно відповідача, яке відповідно, перебуває на виконанні державної виконавчої служби, а також того, що саме цей ОСОБА_2 розпочав власну процедуру звернення стягнення на спірне рухоме майно.

Також, відповідно до розясненнь, викладених у пункті 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 03 червня 2016 року, № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.

Проте відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, який виніс вказані постанови не залучений, а суд першої інстанції в порушення вимог ст.ст. 33-36 ЦПК України не вирішив питання про залучення в якості сторони по справі цього відділу ДВС.

Крім того, в матеріаліах справи відстуні докази того, що саме Дніпровським районним відділом Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровьскій області відкрито виконавчі провадження, а саме: ВП №47499662, ВП № 48647428, ВП №49467123 та ВП №50863135, оскільки саме за цими виконавчими провадженнями постановами державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіравоградській області постановами від 13 травня 2015 року, 22 вересня 2015 року, 03 грудня 2015 року та від 18 квітня 2016 було накладено арешти на спірний автомобіль.

Проте суд першої інстанції ці обставини взагалі не перевіряв та не досліджував.

Оскільки суд порушив матеріальний та процесуальний Закон, не залучив всіх сторін по справі, на ці обставини уваги не звернув та їх взагалі не перевіряв, рішення суду не мотивував та прийшов до помилкових та передчасних висновків про задоволення позову без належного зясування всіх обставин справи.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області задовольнити.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення відмову в задоволепнні позову.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржено в касаційному порядку.

Головуючий М.О. Макаров

Судді Н.М. Деркач

ОСОБА_5