У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2017 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ДемяносовМ.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Яворівського районного суду Львівської області від 01 березня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 20 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа - Державний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Коцюмбас С.Й., про визнання недійсним договору купівлі-продажу,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 (правонаступник ОСОБА_3.) звернувся до суду із вищезазначеним позовом, у якому просив визнати недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки в АДРЕСА_1, Яворівського району Львівської області, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_2, посвідчений 13 березня 2006 року державним нотаріусом Новояворівської державної нотаріальної контори.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що він є власником даного майна, а з ОСОБА_2 у них була домовленість про те, що вона зобов'язується доглядати його до смерті, надавати йому матеріальну допомогу і на таких саме умовах, він бажав укласти з відповідачем відповідний договір.

Після укладення договору відповідач перестала його доглядати, переконуючи про необхідність продажу будинку, з пропозицією переїхати на проживання в інше місце до її родини, з чим позивач не погоджувався, оскільки ще до підписання договору у нотаріуса, між ними була зовсім інша домовленість.

Крім цього, у 2007 році проведеною судово-психіатричною експертизою встановлено той факт, що він на момент укладення спірного договору (13 березня 2006 року) страждав стійким хворобливим розладом психічної діяльності у формі старечої деменції, внаслідок церебрального атеросклерозу та за своїм психічним станом не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а відтак не міг укладати будь-яких договорів, у тому числі і спірного.

На підставі наведеного позивач просив задовольнити його позовні вимоги.

Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 01 березня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 20 червня 2017 року, позов задоволено.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки площею 0,16 га по АДРЕСА_1 Яворівського району Львівської області, який був укладений 13 березня 2006 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2, посвідчений державним нотаріусом Новояворівської державної нотаріальної контори КоцюмбасомС.Й.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно із ч.1-3 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ст. 225 ЦК України, на яку покликається позивач як на підставу позовних вимог, правочин, який дієздатна особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року № 9 правила статті 225 ЦК поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо).

Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до статті 145 ЦПК України зобов'язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до статті 212 ЦПК.

Згідно з актом амбулаторної судово-психіатричної експертизи Комунального закладу «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» від 03 січня 2007 року № 3 ОСОБА_5 на час проведення експертизи страждав стійким хворобливим розладом психічної діяльності у формі старечої деменції, внаслідок церебрального атеросклерозу та за своїм психічним станом не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Відповідно до акта амбулаторної судово-психіатричної експертизи Комунального закладу «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» № 924 датованої 07 грудня 2008 року (фактично проведеної 07 грудня 2007 року) ОСОБА_5 станом на 13 березня 2006 року (момент укладення оспорюваного договору) страждав стійким хворобливим розладом психічної діяльності у формі старечої деменції, внаслідок церебрального атеросклерозу та за своїм психічним станом не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. На час проведення експертизи він також страждав старечою деменцією, внаслідок церебрального атеросклерозу та за своїм психічним станом не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку, що під час укладення договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки площею 0,16 га по АДРЕСА_1 Яворівського району Львівської області ОСОБА_5 не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними.

Отже, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення про задоволення позовних вимог, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи скарги висновки судів не спростовують та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, крім того, зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження на рішення Яворівського районного суду Львівської області від 01 березня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 20 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа - Державний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Коцюмбас С.Й., про визнання недійсним договору купівлі-продажу.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ М.В. Демяносов