Справа № 359/8841/16-ц Головуючий у І інстанції Борець Є. О.
Провадження № 22-ц/780/2258/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 1 17.07.2017
УХВАЛА

Іменем України

17 липня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді Суханової Є.М.,

суддів: Данілова О.М., Мережко М.В.,

за участю секретаря: Бобка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 лютого 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Бориспільміськбуд», приватного акціонерного товариства «Фінансова компанія «Княгиня Ярославна», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестінтер», про визнання права власності на майнові права на квартири, а також зобовязання передати квартири та документи, що під-тверджують право на набуття у власність цих обєктів нерухомого майна, -

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом та об-ґрунтовує його тим, що 3 липня 2008 року він уклав з ТОВ «Центрінвестбуд-2000» договори про відступлення права вимоги №В/15-3, №В/20-3, №В/30-3, за якими ТОВ «Центрінвестбуд-2000» відступив позивачу право вимагати передачу в його власність квартир №15, №20, №30 в секції №3 по вул. Київський шлях, 97 в м. Борисполі. В той же день ОСОБА_2 уклав з ТОВ «Центрінвестбуд-2000» договори купівлі-продажу майнових прав на квартири №66-4/МП, №72-4/МП, №88-4/МП, №90-4/МП, за якими ТОВ «Центрінвест-буд-2000» відчужив позивачу майнові права на квартири №66, №72, №88, №90 в секції №4 по вул. Київський шлях, 97 в м. Борисполі. 23 липня 2008 року ОСОБА_2 уклав з ТОВ «Престижінвест» договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру №41-5/МП, за яким ТОВ «Престижінвест» відчужив позивачу майнові права на квартиру №41 в секції №5 по вул. Київський шлях, 97 в м. Борисполі. В той же день ОСОБА_2 уклав з ТОВ «Роммакс» договір про відступлення права вимоги №В/5-47, за яким ТОВ «Роммакс» відступив позивачу право вимагати передачу в його власність квартири №47 в секції №5 по вул. Київський шлях, 97 в м. Борисполі. На підставі рішення Бориспільської міської ради №8032-67-V від 8 червня 2010 року адреса земельної ділянки, на якій здійснювалось будівництво житлово-офісного комплексу, була змінена з вул. Київський шлях, 97 на вул. Київський шлях, 95 в м. Борисполі. Ці обставини свідчать про те, що ОСОБА_2 набув майнові права на квартири №15, №20, №30 в секції №3, квартири №66, №72, №88, №90 в секції №4, квартири №41, №47 в секції №5 по вул. Київський шлях, 95 в м. Борисполі. ТОВ «Агробудпереробка-ЛТД» була забудовником цього житлово-офісного комплексу. 9 серпня 2013 року ТОВ «Агробудпереробка-ЛТД» уклала з ТОВ «Бориспільміськбуд» договір купівлі-продажу обєкта незавершеного будівництва, за яким ТОВ «Агробудпере-робка-ЛТД» відчужила у власність ТОВ «Бориспільміськбуд» незавершений будівниц-твом житлово-офісний комплекс готовністю 18% по вул. Київський шлях, 95 в м. Борис-полі. Крім того, на підставі п.3.3 та п.5.3 цього договору до ТОВ «Бориспільміськбуд» перейшло зобовязання після введення в експлуатацію житлово-офісного комплексу пере-дати у власність позивача квартири №15, №20, №30 в секції №3, квартири №66, №72, №88, №90 в секції №4, квартири №41, №47 в секції №5 по вул. Київський шлях, 95 в м. Борисполі. Однак відповідачі ухиляються від надання ОСОБА_2 інформації про ступінь готовності будівництва та включення квартир до переліку інвестування. Ця обставина свідчить про те, що вони не визнають за позивачем жодних майнових прав на квартири. Тому ОСОБА_2 просить суд визнати за ним право власності на майнові права на кварти-ри №15, №20, №30 в секції №3, квартири №66, №72, №88, №90 в секції №4, квартири №41, №47 в секції №5 по вул. Київський шлях, 95 в м. Борисполі; зобовязати ТОВ «Бориспільміськбуд» та ПрАТ «ФК «Княгиня Ярославна» передати позивачу ці обєкти нерухомого майна та документи, що підтверджують право на набуття квартир в його влас-ність.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 підтримував позов та просив суд задовольнити його.

Представник відповідача не визнав позов та заперечує проти його задо-волення. В обґрунтування своїх заперечень він посилається на відсутність доказів на підтвердження того, що ТОВ «Центрінвестбуд-2000», ТОВ «Престижінвест» та ТОВ «Роммакс» набули майнові права на квартири та мали право розпоряджатись ними. Крім того, п.3.3 та п.5.3 договору купівлі-продажу обєкта незавершеного будівництва від 9 серпня 2013 року не передбачають переходу до ТОВ «Бориспільміськбуд» зобовязань за інвестиційними договорами, укладеними ТОВ «Агробудпереробка ЛТД». Станом на час розгляду цивільної справи, житлово-офісний комплекс залишається не прийнятим в експлуатацію. Ця обставина свідчить про те, що момент передачі позивачу квартир та документів, що підтверджують право на набуття в його власність цих обєктів нерухомого майна, не настав. Тому, представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позову.

Представник відповідача ОСОБА_4 також заперечує проти задоволення позову.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 лютого 2017 року в задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Не погодившись з висновками наведеними в рішенні суду, апеллянт ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким задовольнити його позовні миоги.

Колегія суддів, вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги вважає, що вона не обгрунтована та не підлягає задоволенню.

Так, на підставі наявних в матеріалах справи доказів було встановлено, що 3 липня 2008 року ОСОБА_2 уклав з ТОВ «Центрінвестбуд-2000» договори про відступлення права вимоги №В/15-3, №В/20-3, №В/30-3 (а.с.9-10, 13-14, 17-18 т.1), за якими ТОВ «Центрінвестбуд-2000» відступив позивачу право вимагати передачу в його власність квартири №15, №20, №30 в секції №3 по вул. Київський шлях, 97 в м. Борисполі.

В той же день, ОСОБА_2, уклав з ТОВ «Центрінвестбуд-2000» договори купівлі-продажу майнових прав на квартири №66-4/МП, №72-4/МП, №88-4/МП, №90-4/МП (а.с.21-23, 26-28, 31-33, 36-38 т.1), за якими ТОВ «Центрінвестбуд-2000» відчужив позивачу майнові права на квартири №66, №72, №88, №90 в секції №4 по вул. Київський шлях, 97 в м. Борисполі.

23 липня 2008 року ОСОБА_2 уклав з ТОВ «Престижінвест» договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру №41-5/МП (а.с.41-43 т.1), за яким ТОВ «Престижінвест» відчужив позивачу майнові права на квартиру №41 в секції №5 по вул. Київський шлях, 97 в м. Борисполі.

В той же день, ОСОБА_2 уклав з ТОВ «Роммакс» договір про відступлення права вимоги №В/5-47 (а.с.46-47 т.1), за яким ТОВ «Роммакс» відступив позивачу право вимагати передачу в його власність квартири №47 в секції №5 по вул. Київський шлях, 97 в м. Борисполі.

З копії листа в.о. Бориспільського міського голови №12-31-2277 від 10 червня 2015 року (а.с.57 т.1) вбачається, що на підставі рішення Бориспільської міської ради №8032-67-V від 8 червня 2010 року адреса земельної ділянки, на якій здійснювалось будівництво житлово-офісного комплексу, була змінена з вул. Київський шлях, 97 на вул. Київський шлях, 95 в м. Борисполі.

На підставі інвестиційного договору на будівництво житлового будинку №А1 від 4 жовтня 2004 року (а.с.6-8, 68-69 т.2), додаткової угоди №2 від 9 серпня 2010 року (а.с.10 т.2), а також інвестиційного договору на будівництво житлового будинку №3 від 24 червня 2005 року (а.с.71-72 т.2) зобовязання здійснити будівництво житлового будинку по вул. Київський шлях, 95 в м. Борисполі виникло у ТОВ «Агробудпереробка-ЛТД».

9 серпня 2013 року ТОВ «Агробудпереробка-ЛТД» уклала з ТОВ «Бориспільміськ-буд» договір купівлі-продажу обєкта незавершеного будівництва (а.с.84-85 т.1), за яким ТОВ «Агробудпереробка-ЛТД» відчужила у власність ТОВ «Бориспільміськбуд» незавершений будівництвом житлово-офісний комплекс готовністю 18% по вул. Київський шлях, 95 в м. Борисполі.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України позивач зобовязаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

Згідно з ч.1 ст.520 ЦК України боржник у зобовязанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Як вбачається зі змісту п.3.3 та п.5.3 вказаного вище договору купівлі-продажу обєкта незавершеного будівництва, ТОВ «Бориспільміськбуд» прийняв на себе обовязки, повязані з будівництвом. Однак, ці пункти договору не є правочином щодо заміни боржника у зобовязанні та не підтверджують перехід до ТОВ «Бориспільміськбуд» зобовязань за інвестиційними договорами, укладеними ТОВ «Агробудпереробка-ЛТД».

Це додатково підтверджується навіть тим, що перед укладенням договору купівлі-продажу обєкта незавершеного будівництва не отримувалась згода інвесторів на вчинення цього правочину, що було б обовязковим, якщо договір купівлі-продажу обєкта незавершеного будівництва вважався правочином щодо заміни боржника.

Під час розгляду у суді першої інстанції та під час розгляду апеляційної скарги в апеляційній інстанції ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 не надав жодного іншого доказу на підтвердження того, що ТОВ «Агробудпереробка-ЛТД» уклав з ТОВ «Бориспільміськбуд» або ПрАТ «ФК «Княгиня Ярославна» договір про переведення на них зобовязань за раніше укладеними інвестиційними договорами.

Колегія суддів, неодноразово зобов»язувала апелянта надати докази, щодо обставин, які були викладені в апеляційній скарзі, надавала тривалий строк для подання зазначених доказів, натомість, апелянт, безпідставно, не виконав умови про надання належних та допустимих доказів, чим порушив вимоги ст.ст. 57-58 ЦПК України.

З огляду на це, колегія суддів вважає, що у відповідачів не виникло зобовязання по передачі у власність позивача квартир №15, №20, №30 в секції №3, квартир №66, №72, №88, №90 в секції №4, квартир №41, №47 в секції №5 по вул. Київський шлях, 95 в м. Борисполі, а також документів, що підтверджують право на набуття в його власність цих обєктів нерухомого майна.

Окрім зазначеного, відмовляючи у задоволенні апеляційної скарги, колегія суддів також бере до уваги, що предметом даного спору є майнові права на нерухоме майно, яке не створено та не прийняте в експлуатацію, у звязку з чим, видача будь-яких документів про право власності на це майно(про що просить апелянт-позивач), є передчасною, недоведеною та безпідставною.

Крім того, згідно з ч.1 ст.609 ЦК України зобовязання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобовязання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобовязаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю.

З роздруківки з ЄДРПОУ (а.с.108 т.1) вбачається, що ТОВ «Агробудпереробка-ЛТД» було ліквідована. Ця обставина свідчить про те, що зобовязання по передачі цим господарським товариством у власність ОСОБА_2 наведених вище квартир та документів, що підтверджують право на набуття в його власність цих обєктів нерухомого майна, припинилось.

Відповідно до ч.1 ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як вбачається з ч.1 ст.13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Встановлено, що під майновими правами, зазначеними в наведених вище договорах про відступлення права вимоги та договорах купівлі-продажу майнових прав на квартири, розуміється право ОСОБА_2 вимагати передачі квартир та документів, необхідних для реєстрації за ним права власності на ці обєкти нерухоме майно. За своїм змістом такі права є суто зобовязальними, а не речовими. Чинним законодавством не передбачено визнання права власності на зобовязальні права. Ця обставина свідчить про те, що позивач обрав неправильний та неефективний спосіб захисту свого права, який передбачений вимогами ст.. 16 ЦК України .

З огляду на це, колегія суддів вважає, що підстави для визнання за ОСОБА_2 права власності на майнові права на квартири №15, №20, №30 в секції №3, квартири №66, №72, №88, №90 в секції №4, квартири №41, №47 в секції №5 по вул. Київський шлях, 95 в м. Борисполі відсутні.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно з ч.1 ст.620 цього ж Кодексу у разі невиконання боржником обовязку передати кредиторові у власність або у користування річ, визначену індивідуальними ознаками, кредитор має право витребувати цю річ у боржника та вимагати її передання відповідно до умов зобовязання.

Як вбачається з наведених вище договорів про відступлення права вимоги та договорів купівлі-продажу майнових прав на квартири, право ОСОБА_2 вимагати передачі квартир та документів, необхідних для реєстрації за ним права власності на ці обєкти нерухомого майна, повинно було виникнути лише після введення в експлуатацію житлового будинку по вул. Київський шлях, 95 в м. Борисполі. Однак, в матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що цей житловий будинок був введений в експлуатацію. Ця обставина свідчить про те, що у позивача не виникло жодного права вимагати від ТОВ «Бориспільміськбуд» та ПрАТ «ФК «Княгиня Ярославна» передачі квартир та документів, що підтверджують право на набуття у власність цих обєктів нерухомого майна.

З огляду на це, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції , що підстави для задоволення позову, в частині цих вимог, відсутні також.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Встановлено, що ОСОБА_2 сплатив судовий збір в розмірі 6890 гривень. Ця обставина підтверджується квитанцією (а.с.73 т.1). Однак, у задоволенні предявленого ним позову відмовлено в повному обсязі.

З огляду на це, підстави для відшкодування позивачу витрат на оплату судового збору відсутні.

Намагаючись спростувати висновки суду, апелянт наполягає на тому, що з моменту підписання зазначених вище договорів у нього виникло право власності на вказані об»єкти нерухомого майна.

Натомість, з такою позицією апелянта не може погодитись колегія суддів, у зв»язку з тим, що право власності виникає після певної процесуальної процедури та виконання норм діючого цивільного законодавства, яка була відсутня в даному конкретному випадку.

Далі, з посиланням на приписи ст. ст. 317, 321, 328, 331, 392 ЦПК України, положення Закону України Про Інвестиційну діяльність, Закону України Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю позивач обґрунтовує наявність підстав для задоволення позову.

Проте, із такою позицією позивача-апелянта неможливо погодитись виходячи із наступного.

Частиною першою статті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Порядок та умови набуття права власності на новостворене майно та об'єкти незавершеного будівництва врегульовані положеннями ст. 331 ЦК України.

Стаття 331 ЦК України встановила загальне правило, відповідно до якого право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації прав на нерухоме майно після завершення будівництва та прийняття його в експлуатацію.

Зазначена стаття ЦК України не передбачає можливості виникнення права власності на новостворене нерухоме майно за рішенням суду.

Зазначена правова позиція неодноразово висловлена Верховним Судом України, зокрема і у постанові № 6-131 цс 14 від 5 лютого 2014 року та у постанові № 6-244 цс14 від 18 лютого 2015 року.

В контексті наведеного колегія суддів зазначає, що, відповідно до ст. 190 ЦК України майном, як особливим об'єктом, вважаються річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки.

Майнові права є неспоживною річчю та визнаються речовими правами.

Майнові права на нерухомість - об'єкт будівництва (інвестування) не вважаються речовими правами на чуже майно, оскільки об'єктом цих прав є не чуже майно, а також не вважаються правом власності, оскільки об'єкт будівництва (інвестування) не існує на момент встановлення іпотеки, а тому не може існувати й право власності на нього.

Майнове право, що є предметом договору купівлі-продажу, - це обумовлене право набуття в майбутньому права власності на нерухоме майно (право під відкладальною умовою), яке виникає тоді, коли виконані певні, але не всі правові передумови, необхідні й достатні для набуття речового права.

Майновими визнаються будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовою частиною права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права та право вимоги.

Майнове право, яке можна визначити як право очікування, є складовою частиною майна як об'єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

Відповідно до статті 328 ЦК України, набуття права власності це певний юридичний склад з яким закон повязує виникнення в особи субєктивного права власності на певні обєкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, чи у який передбачений законом спосіб позивачем набуто право власності на спірний обєкт та чи підлягає це право захисту у порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України.

Статтями 181 та 182 ЦК України визначено, що до нерухомих речей (нерухомості) належать об'єкти, що розташовані на земельній ділянці, а право власності та інші речові права на нерухомі речі, зокрема їх виникнення підлягають державній реєстрації.

Проте, у порушення наведених норм матеріального права та ч. 1 ст. 61 ЦПК України позивач-апелянт не довів, наявності у нього права власності на спірні квартири, зареєстроване відповідно до ст. 331 ЦК України, яке не визнано або оспорено відповідачами.

Отже, оскільки позивач не набув права власності на спірні квартири у порядку, встановленому ч. 2 ст. 331 ЦК України, а, відтак, відповідачі не могли оспорити або не визнати права власності, яке позивач на момент звернення до суду не мав, відсутні підстав задовольняти позов, предявлений у порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України.

Колегія суддів, також зазначає, що, ОСОБА_5, як на підставу обгрунтованості звернення в суд з вимогами до Відповідачів та визнання за собою права власності на майнові права, посилається на наступні договори:

03.07.2008 між Позивачем та ТОВ Центрінвестбуд-2000 укладено Договір №66- 4/МП купівлі-продажу майнових прав, предметом якого є квартира №66 загальною площею 99,80 кв.м., секція 4, поверх 14 в житловому комплексі за адресою: м. Бориспіль, вул. Київський шлях, 97;

03.07.2008 між Позивачем та ТОВ Центрінвестбуд-2000 укладено Договір №72- 4/МП купівлі-продажу майнових прав, предметом якого є квартира №72 загальною площею 99,00 кв.м., секція 4, поверх 15 в житловому комплексі за адресою: м. Бориспіль, вул. Київський шлях, 97;

03.07.2008 між Позивачем та ТОВ Центрінвестбуд-2000 укладено Договір №88- 4/МП купівлі-продажу майнових прав, предметом якого є квартира №88 загальною площею 73,87 кв.м., секція 4, поверх 18 в житловому комплексі за адресою: м. Бориспіль, вул. Київський шлях, 97;

03.07.2008 між Позивачем та ТОВ Центрінвестбуд-2000 укладено Договір №90- 4/МП купівлі-продажу майнових прав, предметом якого є квартира №90 загальною площею 99,00 кв.м., секція 4, поверх 18 в житловому комплексі за адресою: м. Бориспіль, вул. Київський шлях, 97.

У відповідності до умов п. 1.4. наведених договорів купівлі-продажу майнових прав, визначено, що Позивач отримує майнові права на нерухоме майно від ТОВ Центрінвестбуд-2000, якому такі майнові права належать на праві власності на підставі Договору № А1 від 04.10.2004 та акту № 1 від 20.01.2005 укладених між ТОВ Центрінвестбуд-2000 та замовником будівництва ТОВ Агробудпереробка-ЛТД.

Слід зазначити, що в межах справи про банкрутство ТОВ Агробудпереробка- ЛТД № Б-50/245-07, що розглядалась господарським судом Харківської області - ТОВ Центрінвестбуд-2000 звернулось із кредиторськими вимогами, які обгрунтовувало, зокрема, посиланням на Інвестиційний договір № А1 від 04.10.2004.

Проте, 22.11.2010 між ТОВ Центрінвестбуд-2000, як Первісним Кредитором, ТОВ Бориспільміськбуд, як Новим кредитором та ТОВ Агробудпереробка-ЛТД, як Боржником було укладено договір про відступлення права вимоги № В/А1-Б у відповідності до якого Первісний кредитор передає Новому кредитору, а новий кредитор приймає право вимоги, що належить Первісному кредитору і стає кредитором за Інвестиційним договором № А1 на будівництво житлового будинку у м. Бориспіль, по вул. Київський шлях №97 від 04 жовтня 2004 року, укладеним між первісним кредитором та боржником в сумі 9 985 136, 70 грн.

За цим договором Новий кредитор одержує право замість Первісного кредитора вимагати від Боржника належного виконання зобов'язань за Основним договором, а також сплати всіх штрафних санкцій за невиконання умов Основного договору, передбачених ним та чинним законодавством.

У зв'язку із тим, що ТОВ Агробудпереробка-ЛТД не мало можливості виконати зобовязання за інвестиційним договором та з огляду на ту обставину, що відносно ТОВ Агробудпереробка-ЛТД господарським судом Харківської області здійснювалось провадження у справі про банкрутство № Б-50/245-07, було укладено додаткову угоду про розірвання інвестиційного договору №А1 від 04.10.2004, якою розірвано Інвестиційний договір № А1 на будівництво житлового будинку у м. Бориспіль, по вул. Київський шлях № 97 від 04 жовтня 2004 року на суму 9 985 136,70 грн.

Отже, ТОВ Бориспільміськбуд було прийнято на себе виключно право вимоги по Інвестиційному договору № А1 на будівництво житлового будинку у м. Бориспіль, по вул. Київський шлях № 97 від 04 жовтня 2004 року на суму 9 985 136,70 грн. і в подальшому, з огляду на неможливість виконання ТОВ Агробудпереробка-ЛТД своїх обовязків по такому інвестиційному договору його було розірвано.

У відповідності ж до договорів купівлі-продажу майнових прав від 03.07.2008 №№ 66-4/МП, 72-4/МП, 88-4/МП, 90-4/МП, якими Позивач обгрунтовує виникнення у нього матеріального права вимоги на майно, а саме п. 3.2 Договорів, ТОВ Центрінвестбуд- 2000 зобовязано повідомляти Позивача про всі обставини стосовно неможливості виконання цих договорів (п. 3.2.5), передати квартири Позивачу за актом прийому- передачі (п. 3.2.7) та здійснити їх оформлення за Позивачем (п. 3.2.8), і такі обовязки, ТОВ Бориспільміськбуд на себе не приймало.

Враховуючи наведене, у ТОВ Бориспільміськбуд не виникло договірних або законодавчо- передбачених обовязків перед ОСОБА_5 стосовно передачі у власність нерухомого майна або майнових прав на нерухоме майно отриманих останнім від ТОВ Центрінвестбуд-2000.

Також, ОСОБА_5 як на підставу обгрунтованості звернення в суд з вимогами до Відповідачів та визнання за собою права власності на майнові права, посилається на наступні договори:

03.07.2008 між Позивачем (Новий кредитор) та ТОВ Центрінвестбуд-2000 (Первісний кредитор) укладено Договір №В/15-3 про відступлення права вимоги, предметом якого є відступлення Первісним кредитором та користь Нового кредитора право вимоги за інвестиційним договором № 15-3 від 20.12.2005 укладеним між ТОВ Інвестінтер та Первісним кредитором, предметом якого є інвестування квартири №15 загальною площею 111,50 кв.м., секція 3, поверх 6 в житловому комплексі за адресою: м. Бориспіль, вул. Київський шлях, 97;

03.07.2008 між Позивачем (Новий кредитор) та ТОВ Центрінвестбуд-2000 (Первісний кредитор) укладено Договір №В/20-3 про відступлення права вимоги, предметом якого є відступлення Первісним кредитором та користь Нового кредитора право вимоги за інвестиційним договором № 20-3 від 20.12.2005 укладеним між ТОВ Інвестінтер та Первісним кредитором, предметом якого є інвестування квартири №20 загальною площею 111,50 кв.м., секція 3, поверх 7 в житловому комплексі за адресою: м. Бориспіль, вул. Київський шлях, 97;

03.07.2008 між Позивачем (Новий кредитор) та ТОВ Центрінвестбуд-2000 (Первісний кредитор) укладено Договір №В/30-3 про відступлення права вимоги, предметом якого є відступлення Первісним кредитором та користь Нового кредитора право вимоги за інвестиційним договором № 30-3 від 20.12.2005 укладеним між ТОВ Інвестінтер та Первісним кредитором, предметом якого є інвестування квартири №20 загальною площею 111,50 кв.м., секція 3, поверх 9 в житловому комплексі за адресою: м. Бориспіль, вул. Київський шлях, 97.

Так, у відповідності до приписів п. 1.1 наведених вище договорів відступлення права вимоги зазначено, що в порядку та на умовах визначених договорами та чинним законодавством України Первісний кредитор (ТОВ ТОВ Центрінвестбуд-2000) відступає Новому кредитору (Позивач), а Новий кредитор набуває права вимоги, належне Первісному кредитору і стає кредитором за інвестиційнми договорами 15-3. 20-3. 30-3 від 20.12.2005 укладеними між ТОВ Інвестінтер та Первісним кредитором.

У відповідності до п. 1.2. інвестиційних договорів № 15-3, 20-3, 30-3 від 20.12.2005 укладених між ТОВ Інвестінтер та ТОВ Центрінвестбуд-2000 зазначено, що саме ТОВ Інвестінтер самостійно або з покладенням своїх обов'язків на третіх осіб зобов'язується здійснити заходи пов'язані зі створенням Об'єкта передачею його у власність інвестора.

Згідно із інвестиційними договорами № 15-3, 20-3, 30-3 від 20.12.2005 укладених між TOB Інвестінтер та ТОВ Центрінвестбуд-2000, якими позивач обґрунтовує виникнення у нього матеріального права вимоги на майно, а саме п 3.2, Договорів, ТОВ Інвестінтер зобовязано повідомляти Позивача про хід виконання договорів, передати квартири Позивачу за актом прийому-передачі, та здійснити сприяння їх оформлення за Позивачем, і такі обовязки, ТОВ Бориспільміськбуд на себе не приймало.

Враховуючи наведене, у ТОВ Бориспільміськбуд не виникло договірних або законодавчо передбачених обовязків перед ОСОБА_5 стосовно передачі у власність нерухомого майна або майнових прав на нерухоме майно отрима- них останнім від ТОВ Центрінвестбуд-2000,ТОВ Інвестінтер.

Встановивши наведені вище обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність позовних вимог позивача, у звязку з відсутністю будь-яких нових доказів або обставин, які б могли призвести до скасування рішення суду першої інстанції, передбачених вимогами ст. 309 ЦПК України та ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог позивача, апеляційна інстанції відхиляє апеляційну скаргу та залишає рішення суду без змін.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: