УХВАЛА

судового засідання

09 жовтня 2017 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Леньо С. І.

з участю секретаря Станько Р.О.

заявника ОСОБА_1-К.В.

представника заявника ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові заяву відповідача ОСОБА_1 Світлани-Ксенії Володимирівни про перегляд заочного рішення суду від 20.06.2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 Світлани-Ксенії Володимирівни про поділ спільного майна подружжя, -

в с т а н о в и в:

Заочним рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 20.06.2017 року, ухваленому у вищезгаданій справі, позовні вимоги задоволено повністю. Визнано обєкт нерухомого майна за адресою: м. Львів, вул. Збаразька, 8/11, яке складається з квартири загальною площею 79,9 кв.м., житловою площею 54,9 кв.м., комори в підвалі площею 14,1 кв.м., гаража площею 78,6 кв.м., спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_1 Світлани-Ксенії Володимирівни та здійснено поділ майна, а саме: визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частки нерухомого майна за адресою: м. Львів, вул. Збаразька, 8/11, яке складається з квартири загальною площею 79,9 кв.м., житловою площею 54,9 кв.м., комори в підвалі площею 14,1 кв.м., гаража площею 78,6 кв.м.; визнано за ОСОБА_1 С-К.В. право власності на 1/2 частки нерухомого майна за адресою: м. Львів, вул. Збаразька, 8/11, яке складається з квартири загальною площею 79,9 кв.м., житловою площею 54,9 кв.м., комори в підвалі площею 14,1 кв.м., гаража площею 78,6 кв.м.Вирішено питання судових витрат.

Відповідач звернулась до суду з заявою про перегляд заочного рішення, покликаючись на те, що не мала змоги бути присутньою в судовому засіданні оскільки перебувала в лікарні на стаціонарному лікуванні. Крім того, спірне майно придбавалось хоч і в період шлюбу, проте за її особисті кошти, чого не заперечував позивач подавши відповідну заяву від 05.11.2015р. Вказана обставина відносить спірне майно до особистої власності відповідача, у звязку з чим таке майно не вважається спільною сумісною власністю та не підлягає поділу. Тому, вважає, що заочне рішення не може залишатись в силі, внаслідок чого просить його скасувати.

Заявник, а також її повноважний представник в судовому засіданні вимоги заяви підтримали, дали пояснення аналогічні вищенаведеним та просять заяву задовольнити.

Представник позивача у справі в судовому засіданні проти обґрунтованості заяви заперечив. Причини неявки відповідача вважає неповажними, оскільки остання мала можливість подати письмові заперечення. Крім того, відповідач не долучила доказів на підтвердження тієї обставини, що майно придбано за її особисті кошти. Просить заяву залишити без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, та мотиви наведені відповідачем, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення виходячи з наступного.

У відповідності до п.2 ч.3 ст.231 ЦПК України суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку.

Згідно з ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.

Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями:

1) час набуття майна;

2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).

Під час розгляду цивільної справи 6-2641цс15 Верховний Суд України вказав, що норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам.

У звязку з викладеним у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися обєктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Тому, сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до обєктів права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно поданих позивачем документів на обґрунтування мотивів позову, такі не підтверджують джерела отримання коштів для придбання спірного майна. Натомість, відповідач заперечує фінансову участь позивача в придбанні цього майна. Такі обставини під час ухвалення заочного рішення з обєктивних причин не були досліджені судом, а тому суд вважає, що наявні правові підстави для скасування заочного рішення та призначення справи до розгляду в загальному порядку.

Керуючись ст.ст. 210,231,232 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Заяву відповідача ОСОБА_1 Світлани-Ксенії Володимирівни задовольнити.

Заочне рішення від 20 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 Світлани-Ксенії Володимирівни про поділ спільного майна подружжя - скасувати і призначити справу до розгляду в загальному порядку на 12 грудня 2017 року о 12.00 год. у приміщенні суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Леньо С. І.