АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 683/2044/16-ц
Провадження № 22-ц/792/1026/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткове)

03 серпня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Ярмолюка О.І.,

суддів Пастощука М.М., Пєнти І.В.,

секретар Шевчук Ю.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про зобовязання поновити права дитини за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 6 березня 2017 року,

встановила:

У серпні 2016 року Виконавчий комітет Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області (далі Міськвиконком) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про зобовязання поновити права дитини.

Міськвиконком зазначив, що своїм рішенням від 31 жовтня 2013 року № 416 він дозволив відповідачам продаж 18/25 частини житлового будинку по вул. Сірка, 22, в м. Старокостянтинові, Хмельницької області, яка належала їх малолітній дочці, ОСОБА_3 Позивач надав цей дозвіл ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за умови, що вони придбають для дочки житловий будинок по пров. Першотравневому, 28, у тому ж місті. Разом із тим, після відчуження нерухомого майна відповідачі не забезпечили дочку іншим житлом, що призвело до порушення прав дитини.

За таких обставин Міськвиконком просив суд зобовязати ОСОБА_1 і ОСОБА_2 відновити порушене право власності на житло малолітньої дочки ОСОБА_3 шляхом придбання або набуття на її імя житлового приміщення у спосіб, встановлений законом.

Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 6 березня 2017 року позов задоволено та вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 31 травня 2017 року скасовано вказане рішення місцевого суду й ухвалено нове рішення про відмову в позові.

ОСОБА_1 і ОСОБА_2 звернулися до апеляційного суду з заявою про ухвалення додаткового рішення посилаючись на те, що суд апеляційної інстанції не вирішив питання щодо судового збору, сплаченого ними за подання апеляційної скарги.

Заслухавши учасників процесу та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що ця заява ОСОБА_1 і ОСОБА_2 підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу; 4) судом не вирішено питання про судові витрати.

Задовольняючи апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ухвалюючи нове рішення про відмову в позові Міськвиконкому, апеляційний суд не вирішив питання щодо судового збору, сплаченого ОСОБА_2 за подання апеляційної скарги у розмірі 1 515 грн.

Як передбачено ч.ч. 1, 4 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від оплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави.

Правові засади справляння судового збору, платників, обєкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору регламентуються нормами Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (далі Закон № 3674-VI).

В силу п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону № 3674-VI судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб у разі, якщо представництво їх інтересів у суді відповідно до закону або міжнародного договору, згоду на обовязковість якого надано Верховною Радою України, здійснюють Міністерство юстиції України, субєкти надання безоплатної вторинної правової допомоги та/або органи опіки та піклування або служби у справах дітей.

З матеріалів справи вбачається, що Міськвиконком звернувся до суду з позовом про захист прав неповнолітньої дочки відповідачів, ОСОБА_3, при цьому згідно зі ст. 11 Закону України від 13 січня 2005 року № 2342-ІV «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» Міськвиконком діяв як орган опіки та піклування в межах своїх повноважень щодо захисту прав та інтересів дітей.

Судовий збір не справляється за подання до суду таких заяв, а тому апеляційний суд відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України не вправі покласти на Міськвиконком понесені відповідачами судові витрати за подання апеляційної скарги.

Разом із тим, в силу ч. 4 ст. 88 ЦПК України ці судові витрати мають бути відшкодовані відповідачам за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 220, 307, 309, 314, 316, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Відшкодувати з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 1 515 грн судового збору, сплаченого нею за подання апеляційної скарги.

Додаткове рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий /підпис/ ОСОБА_4

Судді: /підпис/ ОСОБА_5

/підпис/ ОСОБА_6

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду О.І. Ярмолюк