АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 1909/2-34/11 Головуючий у 1-й інстанції Коротич І.А.
Провадження № 22-ц/789/1049/17 Доповідач - Шевчук Г.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2017 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Шевчук Г.М.

суддів - Щавурська Н. Б., Загорський О. О.,

з участю - секретаря - Шмигельська І.З.

представника ПАТ "Райффайзен Банк Аваль"-Снятовського З. та представника апелянтів - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення Кременецького районного суду від 25 лютого 2011 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, звернення стягнення на предмет іпотеки.

ВСТАНОВИЛА:

Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" звернулось в суд з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором №014/0017/82/37583 від 29.07.2008 року у розмірі 71164,37 долара США заборгованості та в рахунок погашення даної заборгованості відповідача ОСОБА_6, звернути стягнення на предмет іпотеки, яке зазначено в іпотечному договорі від 29.07.2008 року та складається з житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 132,4 кв.м. та належить відповідачу ОСОБА_5 на праві власності.

Рішенням Кременецького районного суду від 25 лютого 2011 року позов Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості та звернення стягнення задоволено. Вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість по кредитному договору № 014/0017/82/37583 від 29.07.2008 року у розмірі 71164,37 долара США, що еквівалентно до гривні на 25.02.2011 року становить 564454 гривень 43 копійки.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №014/0017/82/37583 від 29.07.2008 року в розмірі 71164,37 доларів США звернути стягнення на предмет іпотеки: житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 132,4 кв.м., та належить відповідачу ОСОБА_5 на праві власності, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» з укладанням від імені ОСОБА_5 договору купівлі - продажу будь - яким способом з іншою особою - покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням публічному акціонерному товариству «Райффайзен Банк Аваль» всіх повноважень продавця , необхідних для здійснення продажу.

Стягнути з ОСОБА_6, ОСОБА_5,

ОСОБА_4 в солідарному порядку на користь публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» судові витрати у справі -державне мито в сумі 1700 гривень та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, ОСОБА_5 просять скасувати рішення суду в частині задоволення позовних вимог ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" про стягнення солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість по кредитному договору № 014/0017/82/37583 від 29.07.2008 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_4 посилаючись на те, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

В решті рішення суду не оскаржується.

В суді апеляційної інстанції представник апелянтів вважає, що рішення суду підлягає до скасування в частині стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителів з постановленням рішення в цій частині про відмову в позові оскільки порука є припиненою з підстав передбачених ч.1 ст.559 ЦК України. Представник зазначив, що позивач в суд апеляційної інстанції представив додаткову угоду №1 від 24.03.2009 року до кредитного договору № 014/0017/82/37583 від 29.07.2008 року згідно якої банк та позичальник відповідно п.2. Додаткової угоди збільшили розмір кредиту шляхом видачі додаткового траншу за кредитом в розмірі 2300,22 долари США 24.03.2009 року однак збільшення розміру кредиту з поручителями не погоджувалось, внаслідок чого збільшився обсяг їх відповідальності, а тому порука припинилась з 24.03.2009 року. Оскільки дані обставини стали відомі під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції представник вважає, що слід вийти за межі апеляційної скарги.

Представник позивача в суді апеляційної інстанції зазначив, що рішення суду є законним і обгрунтованим. Подана ним в суд апеляційної інстанції додаткова угода №1 від 24.03.2009 року до кредитного договору№ 014/0017/82/37583 від 29.07.2008 року не свідчить про про зміну зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності а тому не може бути підставою припинення договорів поруки. В даному випадку мало місце реструктуризація кредитної заборгованості шляхом видачі додаткового траншу 24.03.2009 рокув сумі 2300,22 долари США.

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання не з'явився хоч належним чином був повідомлений про час і місце судового засідання, тому в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України його неявка не перешкоджає розгляду справи. Заслухавши доповідь головуючого, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Однак даним вимогам рішення суду не відповідає.

Судом встановлено, що 29 липня 2008 року між позивачем і відповідачем ОСОБА_6 було укладено кредитний договір №014/0017/82/37583 від 29.07.2008 року, відповідно до ст. 1 та ст.7 цього договору позивач зобов'язався надати відповідачу кредитні кошти на строк з 29.07.2008 року по 29.01.2014 року включно у розмірі 67200дол. США зі сплатою 14,35% річних за користування кредитними коштами, а відповідач ОСОБА_6 зобов'язувався повернути кредит в повному розмірі в терміни та в строки, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку №1 до договору.

Згідно цього додатку № 1, починаючи із серпня 2008 року по січень 2014 року включно відповідач ОСОБА_6 зобов'язався щомісячно сплачувати частину кредиту та процентів за користування кредитними коштами .

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором відповідач ОСОБА_5 29.07.2008 року уклав з позивачем договір іпотеки, який посвідчений приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу за реєстровим №1304, згідно п.1 якого він надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 132,4кв.м , що належить йому на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Почаївської міської ради 17.05.1995 року.

Також, в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором з відповідачем ОСОБА_5 29.07.2008 року був укладений договір поруки №014/0017/82/37583, згідно якого ОСОБА_5 виступив поручителем перед банком /позивачем/ нести в повному обсязі солідарну відповідальність за невиконання Позичальником / ОСОБА_6 / зобов'язань перед Банком /позивачем/ по погашенню одержаного ним кредиту відповідно до кредитного договору №014/0017/82/37583 від 29.07.2008 року, належних за користування кредитом відсотків, а також штрафів і пені.

Також, в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором з відповідачем ОСОБА_4 29.07.2008 року був укладений договір поруки №014/0017/82/37583, згідно якого ОСОБА_4 виступила поручителем перед банком /позивачем/ нести в повному обсязі солідарну відповідальність за невиконання Позичальником /ОСОБА_6./ зобов'язань перед Банком /позивачем/ по погашенню одержаного ним кредиту відповідно до кредитного договору №014/0017/82/37583 від 29.07.2008 року, належних за користування кредитом відсотків, а також штрафів і пені.

Незважаючи на те, що позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу ОСОБА_6, кредит в розмірі 67200 долларів США, відповідачі свої зобов'язання виконали частково.

Відповідач не виконав вимоги договору та допустив заборгованість, яка згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором, проведеного позивачем станом на 11.11.2010 року склала 71164,37 доларів США, що еквівалентно 562910,17грн., що складається з 55149,44 доларів США, що еквівалентно 436232,07грн. - заборгованості по кредиту, 2645,54 доларів США, що еквівалентно 20923,54 грн. - відсотки за користування кредитом, 5946,23 доларів США, що еквівалентно 47034,68 грн. - пеня за порушення строків повернення кредиту та 7423,05 доларів США , що еквівалентно 58719,89 грн.- пеня за прострочення строків сплати відсотків.

Станом на 25.02.2011 року курс долара США по відношенню до української гривні становить 7,9317 гривень.

Як вбачається з підпункту 1.9.1 п. 1.9 ст.9 кредитного договору, шляхом підписання даного договору сторони прийшли до згоди про те, що у випадку виникнення у позичальника простроченої заборгованості по погашенню кредиту та/або по сплаті процентів за користування ним чи інших платежів , банк має право вимагати від позичальника достроково погасити кредит до настання остаточного терміну погашення, а позичальник зобов'язується на письмову вимогу Кредитора (позивача) достроково погасити Кредит у повному обсязі та інші платежі, але не пізніше 30 днів з дати одержання такої вимоги.

Згідно ст.7 п.7.3.1 договору іпотеки від 29.07.2008 року банк має право звернути стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду у встановленому законодавством порядку.

В суді апеляційної інстанції представник позивача зазначив, що 12.03.2009 року позивачем надсилалася вимога позичальнику про погашення заборгованості по кредиту. На виконання даної вимоги банк та позичальник ОСОБА_6 уклали додатковий договір №1 від 24.03.2009 року до кредитного договору№ 014/0017/82/37583 від 29.07.2008 року. Згідно п.2. Додаткової угоди сторони збільшили розмір кредиту шляхом видачі додаткового траншу за кредитом в розмірі 2300,22 долари США в строк 24.03.2009 року та змінили строки здійснення платежів, які мали бути здійснені позичальником в погашення заборгованості за кредитом.

Відповідно до частини 2 статті 1054 та частини 2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів.

Згідно із частиною першою статті 553, частиною першою статті 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов'язання.

Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов'язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов'язання боржника, та кредитором боржника.

Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша, друга статті 553 ЦК України).

За положеннями частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.

Тобто закон пов'язує припинення договору поруки зі зміною основного зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови, що така зміна призведе до збільшення обсягу відповідальності поручителя.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що умовами додаткового договору №1 від 24.03.2009 року до кредитного договору№ 014/0017/82/37583 від 29.07.2008 року банк та позичальник п.2. Додаткової угоди збільшили розмір кредиту шляхом видачі додаткового траншу за кредитом в розмірі та в наступні строки 24 .03.2009 року на суму 2300,22 долари США та змінили строки здійснення платежів, які мали бути здійснені позичальником в погашення заборгованості за кредитом .

Зміна основного зобов'язання, а саме збільшення розміру кредиту по кредитному договору № 014/0017/82/37583 від 29.07.2008 р. з поручителями не погоджувалась.

Дану обставину в суді апеляційної інстанції сторони не заперечили.

Враховуючи вищезазначене, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку про наявність підстав для застосування наслідків, передбачених частиною першою статті 559 ЦК України, оскільки зміна розміру кредиту по кредитному договору відбулась без згоди поручителів , внаслідок чого збільшився обсяг їх відповідальності і порука припинилась з 24.03.2009 року з часу укладення додаткового договору №1 від 24.03.2009 року а тому відсутні підстави для стягнення заборгованості по кредиту з поручителів ОСОБА_4, ОСОБА_5

Відповідно до ч. 3 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

З огляду на те, що при ухваленні рішення, судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, які є обов'язковою підставою для його скасування, колегія суддів знаходить можливим вийти за межі доводів апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1, п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального права; неправильне застосування норм процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального права, відтак підлягає скасуванню в частині стягнення з поручителів заборгованості солідарно по кредитному договору з ухваленням нового рішення про відмову в позові про стягнення з поручителів ОСОБА_4, ОСОБА_5 М заборгованості за кредитним договором.

Керуючись ст. 303, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 1, п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 314 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5 задовільнити частково.

Рішення Кременецького районного суду від 25 лютого 2011 року скасувати в частині стягнення солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість по кредитному договору № 014/0017/82/37583 від 29.07.2008 року у розмірі 71164,37 долара США, що еквівалентно до гривні на 25.02.2011 року становить 564454 гривень 43 копійки та стягнення солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» судові витрати у справі -державне мито в сумі 1700 гривень та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 гривень. Постановити в цій частині нове рішення яким в позові Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_5, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Г.М. Шевчук

Судді: О.О. Загорський

Н.Б. Щавурська