Справа № 314/4055/17
Провадження № 2/314/1611/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.11.2017 року Вільнянський районний суд Запорізької області

у складі: головуючого - судді Кіяшко В.О.,

секретар судового засідання Павлівська І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Люцернянської сільської ради Вільнянського району Запорізької області про визнання права власності на майно в порядку набувальної давності,

за участю

представника позивача ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Люцернянської сільської ради Вільнянського району Запорізької області про визнання права власності на майно в порядку набувальної давності, в обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що вона з 1980 року проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, з 19.03.1997 року зареєстрована за вищевказаною адресою.

Згідно довідки № 01/07/17 від 25.07.2017 року, наданою ТОВ «Укрспецекспертиза» вбачається, що за результатами обстеження житлового будинку № 29 по вул. Гагаріна в селі Богатирівка Вільнянського району Запорізької області встановлено, що будинок та споруди на ділянці збудовані з 1962 року.

Станом на 25.07.2017 року ТОВ «Укрспецекспертиза» на житловий будинок виготовлений технічний паспорт.

Так як позивач проживає в будинку з 1980 року вона вважає, що відповідно до ст. 344 ЦК України в неї виникло право власності на спірний будинок.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, просила суд задовольнити його в повному обсязі на тих підставах, що в ньому зазначені.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, своїх заперечень не надав. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши матеріали справи, виходячи з встановленого ст. 11 ЦПК України принципу диспозитивності, суд приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи на підставі наданих сторонами доказів.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 58 ЦПК України встановлює, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, одержані з порушенням порядку, встановленого законом і обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В судовому засіданні встановлено наступне.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 з 19.03.1997року (обор.а.с. 3). Згідно довідки, наданої Люцернянською сільською радою від 20.09.2017 № 02-01015/524, ОСОБА_1 мешкає за вищевказаною адресою з 1980року (обор. с.с. 10).

Згідно довідки № 01/07/17 від 25.07.2017 року, наданої ТОВ «Укрспецекспертиза», вбачається, що за результатами обстеження житлового будинку № 29 по вул. Гагаріна в селі Богатирівка Вільнянського району Запорізької області встановлено, що будинок та споруди на ділянці збудовані з 1962 року (а.с. 8).

Станом на 25.07.2017 року ТОВ «Укрспецекспертиза», за заявою ОСОБА_1, на житловий будинок виготовлений технічний паспорт (а.с. 4-6).

Рішенням № 15 Люцернянської сільської ради Запорізької області було відмовлено на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,2100га в селі Богатирівка по вул. Гагаріна, буд. 29 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Рекомендовано виготовити правовстановлюючіх документи на житловий будинок та звернутись до сільської ради повторно (а.с. 10).

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК) (п. 9 Постанови).

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК).

Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади (п. 13 Постанови).

Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Із змісту ст. 344 ЦК України випливає, що позивач, як володілець майна, протягом всього часу володіння ним має бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. У такому випаду при вирішенні питання щодо визнання права власності на майно в порядку набувальної давності необхідно виходити із того, що задоволення таких вимог можливе лише за умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння.

В якості підстав для задоволення позову ОСОБА_1 надала копію свого паспорта з відміткою про реєстрацію та довідку, що за вищевказаною адресою вона мешкає з 1980року, копію технічного паспорту на спірний будинок та довідку, що будинок збудований в 1962році.

Представник позивача не заявляла в суді інших підстав та обставин для задоволення позову, не надавала інших доказів, при цьому вважала що суду не потрібні документи на підставі чого позивач вселилась у спірний будинок та кому він належить, представник позивача зазначала, що в матеріалах справи є всі необхідні докази для задоволення позову в повному обсязі.

Рішення суду повинно бути мотивованим і обґрунтованим, і не може ґрунтуватися на припущеннях.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно закону.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Позивачем не дотримані вимоги ст.ст. 10, 60 ЦПК України, згідно яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, при цьому докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи з наведених обставин та відповідно до вищенаведених норм права, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 88, 208, 209, 212 - 215, 224-228 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Люцернянської сільської ради Вільнянського району Запорізької області про визнання права власності на майно в порядку набувальної давності відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Вікторія Олександрівна Кіяшко

08.11.2017