Справа № 489/1648/17
Номер провадження 2/489/1402/17
РІШЕННЯ

Іменем України

27 липня 2017 р. м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

секретаря - Бреженюк Н.С.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2

відповідачки - ОСОБА_3,

представника відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення порядку користування квартирою,

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2017 р. ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_3 Вказував, що йому та відповідачці на праві спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_1 по 1/2 частці кожному. Проте він не має можливості реально користуватись належною йому часткою квартири, оскільки відповідачка не надає йому такої можливості. Вона змінила вхідні замки у дверях та не впускає позивача до квартири. На будь-які пропозиції щодо розподілу спільного майна відповідачка також не погоджується. Відтак, сторони не можуть дійти згоди щодо визначення порядку користування спільною квартирою.

Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд визначити порядок користування квартирою № 55 в будинку 28 по вулиці Чайковського в м. Миколаєві, виділивши в користування ОСОБА_1 - житлову кімнату, площею 5,7 кв.м, житлову кімнату, площею 7,7 кв.м, у користування ОСОБА_3 - житлову кімнату, площею 17,2 кв.м, балкон, площею 0,9 кв.м., шафу вбудовану, площею 0,6 кв.м.; приміщення загального користування - коридор, площею 6,2 кв.м., санвузол, площею 2,8 кв.м., кухню, площею 5,6 кв.м. - залишити в спільному користуванні.

В судовому засіданні позивач та представник заявлені вимоги підтримали. При цьому вказували на те, що на цей час позивач мешкає, разом із дружиною, з батьками ОСОБА_5 заперечуючи того, що позивач має на праві приватної власності інше нерухоме житло, наполягали на його бажанні вселитись та мешкати у спірній квартирі.

Відповідач та представник в судовому засіданні позов не визнали, посилаючись на те, що не чинять перепон у користуванні житлом позивачу, проте не погоджувались із будь-яким визначенням порядку користування квартирою, оскільки це порушить права власності відповідача, через те, що у спірній квартирі мешкає відповідач з двома дітьми та чоловіком, більша кімната не є ізольованою та запропонований варіант не відповідає часткам у праві власності сторін .

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

Квартира АДРЕСА_1 на підставі Договору купівлі-продажу від 19.10.2010 р., посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_6, належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_7 по 1/2 частці кожному.

Як вбачається з копії технічного паспорту, квартира АДРЕСА_1 є квартирою посімейного заселення та складається з трьох житлових кімнат: 1-а кімната - 17,2 кв.м., 2-а кімната 5,7 кв.м., 3-а кімната 7,7 кв.м., а також коридору 6,2 кв.м., санвузлу 2,8 кв.м., кухні 5,6 кв.м., шафи вбудованої 0,6 кв.м. Квартира обладнана балконом - 0,9 кв.м. Загальна площа квартири 46,7 кв.м.

На теперішній час у квартирі мешкає відповідач з чоловіком - ОСОБА_8 та дітьми - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, які зареєстровані у вказаній квартирі.

Позивач із дружиною мешкає та зареєстрований за адресою - АДРЕСА_2, у якій йому належить на праві власності 1/3 частка.

Позивач зазначав, що бажає виділення у користування собі - житлову кімнату, площею 5,7 кв.м. та житлову кімнату, площею 7,7 кв.м, у користування ОСОБА_3 - житлову кімнату, площею 17,2 кв.м; інші приміщення залишити у спільному користуванні.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження майном.

Відповідно до ч.ч.1, 3, 5 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян.

Обєктом власності особи може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК ).

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд.

Право власності (володіння, користування, розпорядження) може бути обмежено чи припинено лише у випадках і в порядку, встановленому законом. Право власності є непорушним. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Квартири, що є приватній власності громадян, не можуть бути в них вилучено, а власника не може бути позбавлено права користування квартирою, крім випадків, встановлених законодавством України.

Відповідно до ст. 358 ЦК України та п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. При цьому кожен із них має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі недосягнення співвласниками згоди про таке, спір вирішується судом за такими ж правилами. При цьому квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватись як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири.

У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщенням квартири, якщо про це заявлено позов.

Пункт 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 р. №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» розяснює, що при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

Якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності.

Частка позивача у даній квартирі становить 15,3 кв.м. житлової площі, він наполягає на наданні йому у володіння та користування кімнат, загальною житловою площею 13,4 кв.м., не погоджуючись на іншу кімнату, яка має хоча й більшу житлову площу - 17,2 кв.м., але є суміжною із двома іншими.

Запропонований позивачем порядок користування квартирою безумовно порушує права відповідачки на володіння, користування та розпорядження належною їй часткою квартири, через те, що кімната 17,2 кв.м. є суміжною. Крім того, до житлової кімнати, площею 17,2 кв.м. примикає приміщення загального користування - балкон, а іншими балконами квартира не обладнана. Виділення його однієї із сторін неможливо, оскільки таке приміщення має залишитись у спільному користуванні.

У інший спосіб, із збереженням часток співвласників у спірному майні, встановити порядок користування спірною квартирою, суд вважає неможливим, отже у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 10, 14, 30, 60, 62, 123, 212, 214 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення порядку користування квартирою відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Н.С.Тихонова