АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 680/640/16-ц
Провадження № 22-ц/792/701/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

у складі: головуючого судді Купельського А.В.,

суддів: Спірідонової Т.В., Янчук Т.О.,

за участю: секретарів Кошельника В.М., Лапко Ю.В.

сторін: апелянта ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Віньковецького районного суду від 24 лютого 2017 року, по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, завданої приниженням честі, гідності особи,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2016 року ОСОБА_1, звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначала, що відповідач ОСОБА_3 є її сусідкою, яка неодноразово публічно висловлювалась у присутності інших громадян про те, що вона «психічно хвора людина». Такі образи продовжуються протягом багатьох років, набули широкого розголосу серед мешканців села, що негативно впливає на її стан здоров'я та самооцінку. З цього приводу ОСОБА_1 у 2015 році зверталась із заявою до прокуратури Хмельницької області, Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ, була на прийомі у начальника поліції Хмельницької області.

У зв'язку з цим, позивач просила суд визнати, що поширені ОСОБА_3 відомості щодо неї не відповідають дійсності, принижують її честь, гідність та зобов'язати відповідача припинити неправомірні дії; стягнути з ОСОБА_3 в рахунок відшкодування моральної шкоди 10000 грн.

Рішенням Віньковецького районного суду від 24 лютого 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове, яким у позові відмовити.

Вважає, що рішення є незаконним, необґрунтованим, неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

Посилається на те, що на підтвердження своїх позовних вимог, заявляла клопотання про виклик в судове засідання та допит свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, проте свідки в судове засідання не з'явились та привід їх органами поліції здійснений не був.

Крім того, апелянт вказує, що на адресу суду надійшли пояснення зазначених свідків, в яких вони спростовують позовні вимоги ОСОБА_1, оскільки про жодні образи з боку ОСОБА_3 ніколи не чули. ОСОБА_1 не вважає зазначені письмові пояснення належними доказами, оскільки невідомо чи дійсно ці пояснення були написані та підписані особисто та з власної волі ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Кожна особа, відповідно до ст. 15 ЦК України, має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 цього Кодексу визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 4 ст. 32 Конституції України, ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожному гарантується право на захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію.

Згідно з ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (далі - Постанова), юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення у мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Отже, за змістом ч. 1 ст. 277 ЦК України спростуванню підлягає лише поширена недостовірна інформації, яка призвела до порушення особистих немайнових прав особи, а перелік видів особистих немайнових прав особи, до кола яких відноситься і право на повагу до гідності та честі, право на недоторканність особистого і сімейного життя, наведено у ст. 270 ЦК України.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 (зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001 року N 5) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" зазначено, що при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягає обов'язковому з'ясуванню наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 мешкають у с. Отроків Новоушицького району по сусідству, та тривалий час між ними існують неприязні стосунки, що слугують причинами звернення позивачки із заявами до правоохоронних органів.

Так, 29 грудня 2014 року комісією у складі працівників Новоушицького райвідділу міліції та Отроківської сільської ради було проведено обстеження умов проживання ОСОБА_1 по факту скарг відносно неправомірних дій з боку її сусідки ОСОБА_3 Однак, в результаті обстеження, порушень громадського порядку не виявлено, а щодо порушень меж розподілу домогосподарств ОСОБА_1 рекомендовано звернутись до Новоушицького Держземагенства (а. с . 21).

9 та 30 червня 2015 року ОСОБА_1 зверталась до Міністра внутрішніх справ та начальника УМВС України у Хмельницькій області із письмовими заявами про вчинення злочину, де вказувала, що ОСОБА_3 вчиняє проти неї неправомірні дії, зводить наклепи, насміхається, розпускає по селу плітки (а. с. 8-9, 12).

17 квітня та 27 травня 2015 року позивач зверталась із письмовими заявами до начальника УМВС України у Хмельницькій області та прокурора Хмельницької області, зазначаючи, що ОСОБА_3 знущається над нею, створює нестерпні умови для проживання, обзиває, у скарзі приватного звинувачення зробила висновок, що вона хворіє на голову, повідомляє про це своєму чоловіку дітям, та по всіх селах Новоушицького району (а. с. 10, 15).

Крім того, як вбачається із наданих на запит суду Новоушицьким ВП матеріалів за заявою ОСОБА_1, заява позивача від 27 травня 2015 року прокуратурою Хмельницької області була скерована для вирішення по суті у порядку Закону України «Про звернення громадян» до Новоушицького РВ УМВСУ у Хмельницькій області.

4 червня 2015 року дільничний Новоушицького РВ УМВС України у Хмельницькій області проводячи перевірку за цією заявою, на підставі ч. 8 ст. 95 КПК України опитав ОСОБА_3, яка вказала, що на її думку у ОСОБА_1 є психічні захворювання, але діагноз вона не ставить, тому їй треба пройти перевірку.

За наслідками розгляду вказаної заяви 05 червня 2015 року Новоушицьким райвідділом міліції було складено висновок, згідно змісту якого ОСОБА_3 пояснила, що з ОСОБА_1 вона перебуває у неприязних відносинах через різні сусідські негаразди, її заяви вважає безпідставними, оскільки вона її не ображає, при зустрічі намагається уникати і вона вважає, що у ОСОБА_1 є психічне захворювання, і їй треба пройти перевірку (а. с. 55).

Враховуючи, що у даному випадку у діях ОСОБА_3 відсутній склад кримінального та адміністративного правопорушення, розгляд заяви ОСОБА_1 було припинено (а. с. 53).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що позивач не довела факту порушення своїх особистих немайнових прав з боку відповідача.

З таким висновком колегія суддів Апеляційного суду погоджується.

Допитані в судовому засіданні Апеляційного суду в режимі відео конференції свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заявили, що не чули, що ОСОБА_3 ображала ОСОБА_6 або говорила, що вона психічно хвора.

Посилання апелянта на пояснення свідка ОСОБА_7, не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки свідок є зацікавленою особою - сином ОСОБА_1, який не був очевидцем подій, на які посилається позивач.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

За таких обставин колегія суддів вважає, що позивач не навела доказів, що ОСОБА_3 висказувала слова чи вчиняла дії, що принижують честь чи гідність позивача. Пояснення, дані в правоохоронних органах, не можуть визнаватись такими, що принижують честь чи гідність позивача.

Доводи апеляційної скарги, ретельно досліджені судом, висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущені порушення матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Оскільки рішення суду правильне, обґрунтоване, відповідає обставинам справи, постановлене з дотриманням вимог процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Віньковецького районного суду від 24 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий /підпис/ А.В. Купельський

Суддя /підпис/ Т.В. Спірідонова

Суддя /підпис/ Т.О. Янчук

Згідно з оригіналом:

суддя Апеляційного суду

Хмельницької області А.В. Купельський

____________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції: Волкова О.М. Категорія: 59

Доповідач: Купельський А.В.