АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції - Чех Н.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.

при секретарі: Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» - Мусійчук Олени Віталіївни на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 01 вересня 2017 року про відмову у задоволенні скарги по справі за скаргою заявника товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» про визнання дій державного виконавця Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області КачановаМихайла Олександровича протиправними, скасування рішення тазобов'язання вчинити дії, боржник: ОСОБА_3,-

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2017 року ТОВ «Споживчий центр» звернувся до суду зі скаргою в якій просив:

визнати дії державного виконавця Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області КачановаМ.О. щодо прийняття оскаржуваного рішення протиправними;

скасувати рішення (повідомлення) державного виконавця Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Качанова М.О. про повернення виконавчого документу стягувачу без виконання;

зобов'язати Васильківський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області прийняти до виконання та виконати виконавчий лист, виданий Дніпровським районним судом м. Києва 29.09.2016 року по справі №755/3396/15-ц на виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків по справі ЦС 296/14 від 14.07.2014 року.

В обґрунтування вимог заявник посилався на те, що 22.02.2017 року державним виконавцем Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Качановим М.О., у зв'язку з пропуском встановленого строку пред'явлення виконавчих документів та керуючись п.2 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» було прийнято рішення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, шляхом направлення на адресу ТОВ «Споживчий центр» відповідного повідомлення.

Зазначав, що 29.06.2016 року Дніпровський районний суду м. Києва видав виконавчий лист на виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 14.07.2014 року, вказане рішення набрало законної сили 21.04.2015 року.

Посилався на те, що відповідно до п.5 Перехідних положень до Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені цим Законом. Так, частиною 1 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років.

ТОВ «Споживчий центр» пред'явив вказаний виконавчий лист 08.02.2017 року, тобто без пропуску строку, встановленого Законом України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 01.09.2017 року у задоволенні скарги ТОВ «Споживчий центр» відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції представник ТОВ «Споживчий центр» - Мусійчук О.В. подала апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просила ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову про задоволення скарги.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказувала, що відмовляючи у задоволенні скарги суд першої інстанції не врахував положення п.5 Перехідних положень до Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року.

Заявник ТОВ «Споживчий центр», державний виконавець Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Качанов М.О. та боржник: ОСОБА_3 в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому колегія суддів вважає можливим розглядати справу у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді Борисової О.В., перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 21.04.2015 року заяву ТОВ «Споживчий центр» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від від 14.07.2014 року задоволено.

Видано виконавчий лист №6/755/489/15 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість по кредитному договору в сумі 5130 грн. та третейського збору в сумі 156,95 грн.

Вказаний виконавчий ТОВ «Споживчий центр» отримав 29.09.2016 року.

08.02.2017 року ТОВ «Споживчий центр» направив до Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області вказаний виконавчий лист та заяву від 06.02.2017 року про відкриття виконавчого провадження.

Повідомленням державного виконавця Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області КачановимМ.О. виконавчий лист №6/755/489/15 виданий 29.09.2016 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Споживчий центр» боргу в розмірі 5286,95 грн. повернуто без прийняття виконання на підставі п.2 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження».

Пунктом 2 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд виходив із того, що в діях державного виконавця відсутні порушення Закону України «Про виконавче провадження», а скарга є безпідставною та необґрунтованою.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до частини 5 статті 124 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України.

Умови і порядок виконання рішень судів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, чітко визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно з ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 1 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов'язанийздійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з п.5 Перехідних положень до Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

З матеріалів справи вбачається, що виконавчий лист №6/755/489/15 був виданий Дніпровським районним судом м. Києва 29.06.2016 року відповідно до ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 21.04.2015 року, а тому строк пред'явлення даного виконавчого документа до виконання відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» закінчується 21.04.2018 року.

А тому дії державного виконавця та рішення (повідомлення) державного виконавця Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Качанова М.О. від 22.02.2017 року №594-8 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання за п.2 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» не відповідають вимогам п.5 Перехідних положень та ст.12 Закону України «Про виконавче провадження».

Положеннями статті 383 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають прав о звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу , порушено їх права чи свободи.

Відповідно до роз'яснень, які викладені в п.18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей 210, 213, 387 ЦПКУкраїни.

Виходячи зі змісту статті 387 ЦПК у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

При цьому суд не має права зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадженняможуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні скарги ТОВ «Споживчий центр» не врахував п.5 Перехідних положень та ч.ч.1, 2 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», та прийшов до помилкового висновку, що строк пред'явлення до виконання вказаного виконавчого листа складав один рік та закінчився 21.04.2016 року.

А тому колегія суддів дійшла до висновку, що дії державного виконавця є неправомірними, а (повідомлення) державного виконавця Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області підлягає скасуванню.

Керуючись принципом restitutio in integrum, що полягає у відновленні настільки, наскільки це можливо, попереднього юридичного стану, який стягувач мав до порушення Конвенції і протоколів до неї, враховуючи при цьому, що у справі, яка переглядається, встановлено процедурні помилки у діях державної виконавчої служби, які ставлять під серйозний сумнів результат оскарженого провадження, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення скарги та визнання дій державного виконавця неправомірними та скасування повідомлення державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.

У задоволенні решти вимог скарги про зобов'язання Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області прийняти до виконання та виконати виконавчий лист необхідно відмовити, оскільки вказані дії можуть здійснюватися лише державним виконавцем відповідно до норм Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п.2 ч.1 ст.312 ЦПК України апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 305, 307, 312-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» - Мусійчук ОлениВіталіївнизадовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 01 вересня 2017 року скасувати та постановити нову ухвалу наступного змісту.

Скаргу заявника товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» про визнання дій державного виконавця Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області КачановаМихайла Олександровича протиправними, скасування рішення та зобов'язання вчинити дії, боржник: ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати дії державного виконавця Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Качанова Михайла Олександровича щодо прийняття рішення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання - неправомірними.

Повідомлення державного виконавця Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Качанова МихайлаОлександровича від 22 лютого 2017 року №594-8 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання - скасувати.

У задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді