Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №317/3287/16 Головуючий у 1 інстанції: Нікітін В.В.
Провадження № 22-ц/778/1055/17 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«01» серпня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Подліянової Г.С.,

секретар: Книш С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 10 січня 2017 року про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Валок», ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, арбітражний керуючий, розпорядник майна ОСОБА_7, про визнання договору поруки недійсним,

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом до ТОВ «Валок», ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, арбітражний керуючий, розпорядник майна ОСОБА_7

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27.10.2010 року у справі № 2-1169/2010 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 09.02.2011 року, на його користь з ТОВ «Валок» і ОСОБА_8 солідарно стягнуто за договором позики 1 297 923 грн. 43 коп. основного боргу, 1 624 274 грн. 70 коп. пені.

Постановою державного виконавця ВДВС Ленінського РУЮ АР Крим від 29.03.2011 року, відповідно до виконавчого листа № 2-1169/2010, виданого 23.03.2011 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська, було відкрито виконавче провадження ВП № 25440979 з примусового виконання зазначеного рішення суду до 05.04.2011 року.

Постановою державного виконавця ВДВС Ленінського РУЮ АР Крим від 29.03.2011 року накладено арешт на все майно ТОВ «Валок» та оголошено заборону на його відчуження.

При проведенні виконавчих дій державним виконавцем встановлено, що на рахунках боржника ТОВ «Валок» відсутні кошти, а тому для задоволення вимог була розпочата процедура звернення стягнення на інше належне боржнику майно.

За його заявою з 06.12.2012 року господарським судом АР Крим було відкрито провадження по справі № 5002-3/4321-2012 про банкрутство ТОВ «Валок», яке було зупинено.

Ухвалою господарського суду Київської області від 12.08.2015 року було відновлено та прийнято до свого провадження справу № 5002-3/4321-2012 про банкрутство ТОВ «Валок», призначено арбітражного керуючого ОСОБА_7 розпорядником майна боржника ТОВ «Валок».

Ухвалою господарського суду Київської області від 12.10.2015 року було затверджено реєстр вимог кредиторів ТОВ «Валок», до якого включено тільки його вимоги, як ініціюючого конкурсного кредитора.

17.12.2015 року до господарського суду Київської області надійшла заява громадянина ОСОБА_4 від 16.12.2015 року, про визнання його кредиторських вимог у сумі 4 500 000,00 грн., які забезпечені заставою рухомого майна боржника ТОВ «Валок».

Обґрунтовуючи свої кредиторські вимоги, які забезпечені заставою рухомого майна боржника, ОСОБА_4 надав суду копію договору застави від 11.04.2011 року, яким забезпечено виконання грошових зобов'язань в сумі 4 500 000,00 грн., які випливають з договору безвідсоткової позики від 11.04.2011 року, та копію договору поруки від 11.04.2011 року.

Вважає, що договір безвідсоткової позики від 11.04.2011 року, розписка про отримання коштів за договором позики від 11.04.2011 року, договір поруки від 11.04.2011 року, договір застави від 11.04.2011 року з додатком № 1, протокол № 32 зборів Учасників ТОВ «Валок» від 11.04.2011 року, акти звірки взаємних розрахунків від 20.12.2011 року та 01.06.2012 року, акт огляду заставного майна від 01.06.2012 року були виготовлені та використані з метою штучного імітування реально не існуючого боргу перед фіктивним заставним кредитором ОСОБА_4. для їх використання як доказів у справі № 5002-3/4321-2012, про банкрутство ТОВ «Валок», яка розглядається Господарським судом Київської області.

На підставі зазначеного просив визнати недійсним договір поруки, укладений 1 квітня 2011 року між ТОВ «Валок» в особі представника ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в забезпечення грошових вимог в сумі 4 500 000 грн.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 10 січня 2017 року закрито провадження по справі.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно з п.1 ч.2 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Закриваючи провадження в справі, суд першої інстанції виходив з того, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ухвалою Господарського суду Київської області від 12 серпня 2015 року по справі № 5002-3/4321-2012 було прийнято до провадження справу Господарського суду Автономної Республіки Крим про банкрутство ТОВ «Валок». Дата порушення провадження у справі про банкрутство ТОВ «Валок» - 06 грудня 2012 року.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 12 ГПК України справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України, підвідомчі господарським судам.

Частиною 1 статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено спеціалізацію судів загальної юрисдикції з розгляду різних категорій справ. Згідно з ч. 3 ст. 22 даного закону, розгляд справ, що виникають із господарських правовідносин відноситься до компетенції місцевого господарського суду.

Така ж норма міститься в п. 1 ч. 1 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України.

Суд першої інстанції зазначав, що предметом позовних вимог в даній цивільній справі є визнання недійсним договору поруки, укладеного ТОВ «Валок», відносно якого на даний час Господарським судом Київської області здійснюється провадження у справі про банкрутство.

В ухвалі Господарського суду Київської області від 07 липня 2016 року, на яку посилається позивач в апеляційній скарзі, йдеться про наявність у позивача права «звернутися в загальному порядку до суду з позовом про визнання відповідного правочину недійсним на загальних підставах» без зазначення того, що дана справа підсудна саме суду загальної юрисдикції, а не господарському суду, як це визначено статтею 12 ГПК України.

Тому висновок позивача про те, що розгляд справи господарським судом унеможливлений, є безпідставним.

Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. ч. 4 ст.10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" визначено, що суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника.

Отже, частина 4 статті 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" про банкрутство відносить до підвідомчості господарських судів справи зі спорів, пов'язаних з майновими вимогами до боржника і дана норма кореспондується з положеннями п. 7 ч. 1 ст. 12 ГПК України (у редакції Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом") та застосовується незалежно від суб'єктного складу сторін.

Згідно з п. 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01 березня 2013 року "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ", відповідно до пункту 2 частини першої статті 12 ГПК справи про банкрутство підвідомчі господарським судам. У зв'язку з наведеним вимоги до боржника щодо його грошових зобов'язань, що виникли до порушення провадження у справі про банкрутство, та про зобов'язання включити до переліку кредиторів не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про закриття провадження у справі, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки викладені в ній доводи не спростовують висновків суду.

Керуючись ст. ст. 307, 312 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 10 січня 2017 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: