АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 213/3060/16-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1363/К/17 суддя Алексєєв О.В.
Категорія № 26 (I) Доповідач Барильська А.П.
У Х В А Л А

Іменем України

15 листопада 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Барильської А. П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.

секретар: Кислиця І.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 04 квітня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя, повязаного з виконанням трудових обовязків, -

В С Т А Н О В И Л А:

В грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 акціонерного товариства Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя, повязаного з виконанням трудових обовязків.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він працював на

ПАТ «ІНГЗК» з 28.07.1980 року по 04.06.2014 року. Відповідно до медичного висновку лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу про наявність професійного характеру захворювання від 15.04.2014 йому встановлено діагноз: вібраційна хвороба 1-2 ст. Від дії загальних вібрацій з церебрально-переферичним ангіодистонічним синдромом, вегетативно-сенсорної поліневропатії в поєднанні з полірадикулонейропатієзу тіла з вираженими статикодинамічними порушеннями, стійким больовим та мязово тонічним синдромом, нейродістрафією у вигляді двобічного плечолопаткового періатрозу, деформуючого артрозу ліктьових та колінних суглобів.

Згідно акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 19.05.2014 року позивач працював з 01.09.2003 по 19.05.2014 водієм автотранспортних засобів, зайнятих повний робочий день на вивезенні гірничої маси з карєру, цеху технологічного автотранспорту ПАТ «ІНГЗК», підпадав під дію загальної вібрації та виробничого пилу, показники котрих перевищують нормативні через недосконалість робочого місця.

При огляді МСЕК 08.07.2014 року ОСОБА_1 первинно встановлено профзахворювання у звязку з втратою професійної працездатності 35 %. Група інвалідності не встановлена.

Позивач просив суд стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди 500000 грн.

Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 04 квітня 2017 року, в якому виправлено описку ухвалою суду від 12 квітня 2017 року, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 «ІнГЗК» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 20000 грн. без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб.

Стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн. У решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по справі по суті позовних вимог, посилаючись на те, що визначений судом розмір моральної шкоди не є тотожним розміру нанесеної йому підприємством відповідача моральної шкоди.

Позивач зауважує, що професійними захворюваннями йому заподіяні моральні страждання, він страждає ниючими, тягнучими болями й обмеженнями рухів в поперековому відділі хребта з іррадіацією у обидві ноги, які посилаються при фізичному навантаженні, зміні метеоумов, тягнучими болями в мязах обох стегон, біллю в плечових суглобах та шиї. Крім того, у нього невиліковний кашель та часті задишки, втрачений слух.

Не дивлячись на вік, він не може виконувати роботу, повязану з нахилами тулуба, підняттям і перенесенням вантажу, речей, у тому числі виконувати роботу на присадибній ділянці. Тривалий час він не може знаходитись в одній позі, у нього постійне відчуття своєї неповноцінності.

Всі ці причини не дозволяють йому вести нормальний образ життя, що морально і психологічно його пригнічує, тому вважає, що його позвні вимоги мають бути задоволенні судом у саме в тому розмірі, який ним заявлено позвних вимогах

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_4 «ІнГЗК» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення по справі, яким відмовити в задоволенні позовних вимог позивача, посилаючись на добровільність тривалої праці позивача на підприємстві зі шкідливими умовами праці та користування певними пільгами, які надає такий трудовий стаж.

Представник відповідача вважає, що судом не враховано, що позивач добровільно працював тривалий час у шкідливих умовах праці та, оскільки причиною його професійного захворювання є саме тривалий час роботи в умовах впливу на організм шкідливих факторів, саме дії позивача стали причиною професійного захворювання, що свідчить про відсутність вини підприємства у заподіянні моральної шкоди позивачу.

Крім того, розмір моральної шкоди судом не обґрунтований та при визначені розміру моральної шкоди судом першої інстанції не враховано практику з розгляду аналогічних справ.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник відповідача просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, як необґрунтовану, на її думку.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач працював на підприємстві відповідача сушильником на рудозбагачувальній фабриці, водієм усіх марок дизельного автотранспорту по вивозу горної маси карєру, підземним слюсарем черговим та з ремонту устаткування, водієм автотранспортних засобів.

При огляді МСЕК 07.07.2015 року ОСОБА_1 первинно встановлено профзахворювання з 01.07.2015 року по 01.07.2017 року з втратою професійної працездатності 35 %. Група інвалідності не встановлена (а.с.128).

Згідно з актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 19.05.2014 року встановлено причину отримання професійного захворювання: працюючи на ПАТ «ІНГЗК» підпадав під дію загальної вібрації та виробничого пилу, показники яких перевищували нормативні. Причинами вказані: тривала робота (17 років 10 місяців) в умовах впливу вібрації рівнем 112-120 дБ при нормативному значенні 107 дБ (а.с.7-11).Сторонами не оспорюється та визнається той факт, що Приватне акціонерне товариство "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" є правонаступником Публічного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат", що в свою чергу є правонаступником Відкритого акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат", який є правонаступником Інгулецького гірничо-збагачувального комбінату.

ОСОБА_1 у звязку із професійним захворюванням періодично проходив лікування в медичних закладах (а.с.12-13,103-106).

Суд, частково задовольняючи позов, обґрунтовано виходив з доведеності позовних вимог ОСОБА_1 та вірно встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійне захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обовязків і повязане з виробництвом, і наявності у звязку з цим підстав, передбачених ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Статтею 153 КЗпП України та статтею 13 Закону України «Про охорону праці» передбачений обовязок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Як вбачається з Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 19.05.2014 року, причиною отримання професійного захворювання встановлено праця позивача є його тривала робота (17 років 10 місяців) в умовах впливу вібрації рівнем 112-120 дБ при нормативному значенні 107 дБ (а.с.7-11).

При цьому, добровільність виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці, не знімають з відповідача обовязку виконати вимоги ч. 2 ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці» й нести відповідальність за їх невиконання у вставленому законом порядку.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що професійне захворювання позивача, яке завдає йому фізичного болю та душевних страждань, виникло з вини ОСОБА_4 «ІнГЗК», яким не було виконано вимоги законодавства щодо створення на робочому місці працівника умов праці відповідно до нормативно-правових актів.

Спростовуються доводи предстаника відповідача щодо недоведення позивачем позовних вимог, оскільки, факт заподіяння такої шкоди у звязку з отриманим ним професійним захворюванням встановлений в судовому засіданні.

Посилання представника ОСОБА_4 «Інгулецький ГЗК» на неврахування судом першої інстанції того, що відповідач не приховував важкість та шкідливість технологічного процесу, технологію виробництва не порушував, тобто протиправних дій відносно позивача не вчиняв, не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки причини виникнення професійного захворювання позивача та обставини щодо незабезпечення відповідачем позивачу безпечних та нешкідливих умов праці встановлені Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 19.05.2014 року, складеного комісією з розслідування причини виникнення хронічного професійного захворювання, який відповідачем не оспорюється та є дійсним.

Не приймає до уваги колегія суддів доводи апеляційних скарг як представника позивача, так і представника відповідача стосовно необґрунтованості судом першої інстанції розміру стягнутої моральної шкоди та погоджується з розміром моральної шкоди, присудженої судом першої інстанції, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Зокрема, судом враховано характер отриманого професійного захворювання, відсоток втрати позивачем професійної працездатності, стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін її життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Тому доводи апеляційних скарг про те, що визначений судом розмір моральної шкоди не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, та є значно завищеним, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вони спростовуються вказаними висновками суду.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду обґрунтоване і підтверджується матеріалами справи, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 таОСОБА_2 акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» відхилити.

Рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: