АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 537/1107/17 Номер провадження 22-ц/786/1833/17Головуючий у 1-й інстанції Сьоря С. І. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Дорош А.І., Триголова В.М.

при секретарі Рибак О.О.

за участі представника позивача ОСОБА_2, представника відповідачів ОСОБА_3 міськради та виконкому ОСОБА_3 міськради ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 міської ради Полтавської області

на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18 травня 2017 року

по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 міської ради, Виконавчого комітету ОСОБА_3 міської ради, міського голови м. Кременчука ОСОБА_6 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2017 року ОСОБА_5 звернувся до суду із вказаним позовом та просив стягнути солідарно з ОСОБА_3 міськради, виконкому ОСОБА_3 міськради та міського голови м. Кременчука ОСОБА_6 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01 березня 2017 року до часу ухвалення рішення у справі.

В обґрунтування позовних вимог вказував, що 07.07.2016 року його було звільнено з посади директора КП «Кременчукводоканал» у зв`язку з припиненням повноважень посадової особи за п. 5 ст. 41 КЗпП України.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30.09.2016 року, яке набрало законної сили 07.12.2016 року, розпорядження про звільнення його з роботи скасовано та ухвалено поновити його на роботі. Одночасно стягнуто з ОСОБА_3 міської ради середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу станом на 30.09.2016 року в сумі 33022 грн. 20 коп.

Вказав на те, що рішення суду від 30.09.2016 року не виконано і тому він з вини відповідачів продовжує перебувати в стані вимушеного прогулу.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18 травня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 міської ради Полтавської області на користь ОСОБА_5 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 02 березня 2017 року по 18 травня 2017 року включно у розмірі 28 068,87 грн.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням його в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_3 міська рада Полтавської області, просила скасувати його та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні

Судове рішення ухвалене у справі не повною мірою відповідає вказаним вимогам.

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30.09.2016 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 07.12.2016 року, скасовано розпорядження міського голови м. Кременчука від 07.07.2016 року №394-КВ про звільнення ОСОБА_5 з посади генерального директора Комунального підприємства «Кременчукводоканал» ОСОБА_3 міської ради з 07.07.2016 року, поновлено його на посаді генерального директора Комунального підприємства «Кременчукводоканал» ОСОБА_3 міської ради на умовах, що були встановлені контрактом від 09.11.2007 року. Стягнуто з ОСОБА_3 міської ради Полтавської області на користь ОСОБА_5 середній заробіток за період вимушеного прогулу з 11.07.2016 року по 30.09.2016 року включно в сумі 33 022 грн. 20 коп., рішення в частині поновлення на роботі ОСОБА_5 на посаді генерального директора Комунального підприємства «Кременчукводоканал» ОСОБА_3 міської ради допущено до негайного виконання.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01.03.2017 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 25.04.2017 року, стягнуто з ОСОБА_3 міської ради Полтавської області на користь ОСОБА_5 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.10.2016 року по 01.03.2017 року включно в сумі 57 238 грн. 48 коп.

Судом першої інстанції встановлено та не заперечується сторонами по справі, що на момент ухвалення оскаржуваного рішення ОСОБА_5 на виконання рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30.09.2016 року на посаді генерального директора Комунального підприємства «Кременчукводоканал» ОСОБА_3 міської ради не поновлений.

Згідно з нормами ч.ч. 1, 3, 5 ст. 235 КЗпП України, в разі звільнення без законних підстав працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, підлягає негайному виконанню.

Відповідно до норми ст. 236 КЗпП України встановлено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 міськрадою Полтавської області не виконано рішення, яке набрало законної сили, про поновлення його на роботі, а відтак виплаті підлягає середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду, оскільки він узгоджується з матеріалами справи та нормами чинного законодавства, які регламентують спірні правовідносини.

У суді першої інстанції та в апеляційній скарзі ОСОБА_3 міськрада Полтавської області не заперечує того факту, що ОСОБА_5 не був поновлений на посаді генерального директора Комунального підприємства «Кременчукводоканал» ОСОБА_3 міської ради. Таким чином, безспірним є факт перебування позивача у вимушеному прогулі.

Пояснення представника відповідача про відсутність у відповідачів повноважень на поновлення ОСОБА_5 на роботі, що вони вважають поважною причиною невиконання судового рішення, колегією суддів сприймаються критично, адже судовим рішенням, яке набрало законної сили, встановлено протилежне та зобов`язано саме відповідачів виконати це рішення. При цьому, вказуючи на неможливість виконання рішення суду про поновлення позивача на роботі, відповідач не звертався до суду із заявою про зміну чи встановлення способу і порядку його виконання.

Доводи апелянта про те, що рішення про поновлення ОСОБА_5 на роботі не може бути виконано через ухилення його від цього колегія суддів вважає безпідставними, оскільки обовязок поновлення позивача на роботі покладено саме на ОСОБА_3 міськраду Полтавської області, а факт перешкоджання ОСОБА_5 поновленню його на роботі не підтверджений будь-якими доказами.

При розрахунку середнього заробітку, який підлягає стягненню на користь ОСОБА_5 за час вимушеного прогулу, суд першої інстанції взяв період з дня наступного після ухвалення 01.03.2017 року Крюківським районним судом м.Кременчука рішення, яким на користь позивача стягнуто середній заробіток за період з 01.10.2016 року по 01.03.2017 року включно, тобто з 02.03.2017 року, а не з 01.03.2017 року як зазначено позивачем у позовній заяві, і по дату винесення даного рішення, тобто по 18.05.2017 року включно та бере до уваги середньоденний розмір заробітної плати генерального директора КП «Кременчукводоканал», розмір якого встановлено рішеннями Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30.09.2016 року та 01.03.2017 року, які набрали законної сили, та прийшов до висновку, що з відповідача - ОСОБА_3 міської ради Полтавської області на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 28068 грн. 87 коп. (550 грн. 37 коп. х 51 робочий день).

Доводи апелянта щодо необхідності розрахунку середнього заробітку виходячи з розміру доходу КП «Кременчукводоканал» є безпідставними та такими, що суперечать нормам чинного законодавства.

Так, відповідно до п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України 8 лютого 1995 року № 100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов»язана дана виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо.

Згідно п. 5 розділу ІV Порядку, основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8, визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин).

Отже, висновки місцевого суду щодо порядку розрахунку середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу повною мірою узгоджуються із положеннями чинного законодавства.

Проте, місцевим судом залишено поза увагою, що розпорядженням виконавчого комітету ОСОБА_3 міської ради №158-КВ від 05 травня 2017 року ОСОБА_5 було поновлено на посаді генерального директора КП «Кременчукводоканал» ОСОБА_3 міської ради.

Таким чином, стягненню на користь позивача підлягає середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 02 березня 2017 року по 04 травня 2017 року, а саме 20 914 грн. 06 коп. (550 грн. 37 коп. х 38 робочий день).

Відповідно до п. 19Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24 жовтня 2008 року «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку»порушення або неправильне застосування норм процесуального права можуть бути підставою для скасування чи зміни рішення, якщо таке порушення призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, порушення вимогстатті 59 ЦПК Українищодо допустимості засобів доказування, необґрунтована відмова суду в задоволенні клопотання осіб, які беруть участь у справі, у дослідженні доказів (стаття 60 ЦПК України), порушення вимогстатті 215 ЦПК Українищодо змісту рішення суду тощо.

Апеляційний суд ухвалює рішення про зміну рішення суду першої інстанції у випадку, якщо помилки у неправильно прийнятому рішенні можливо усунути без його скасування, не змінюючи суть рішення, і вони стосуються окремих його частин, зокрема у разі виправлення помилок суду першої інстанції щодо розміру суми, що підлягає стягненню, розподілу судових витрат тощо. Якщо помилки у такому рішенні стосуються фактичної сторони справи чи правового обґрунтування рішення, то їх усунення необхідно вважати також зміною рішення, тому апеляційний суд не повинен усувати такі помилки ухвалою із зазначенням про залишення рішення без змін з його уточненням чи доповненням.

У разі ухвалення нового рішення або зміни рішення суд апеляційної інстанції в мотивувальній частині рішення дає оцінку доказам, що наявні в матеріалах справи, а також новим доказам, якщо вони досліджувалися, в їх сукупності за правилами, встановленимистаттею 212 ЦПК України.

Виходячи з викладеного, рішення місцевого суду підлягає зміні в частині визначення розміру середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Керуючись ст.ст. 304, п. 3 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч.1 ст. 309, 314, 316, ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 міської ради Полтавської області задовольнити частково.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18 травня 2017 року змінити, зменшивши розмір середнього заробітку, який підлягає стягненню на користь ОСОБА_5.

Стягнути з ОСОБА_3 міської ради Полтавської області на користь ОСОБА_5 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 02 березня 2017 року по 04 травня 2017 року у розмірі 20 914,06 грн.

В іншій частині рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18 травня 2017 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: --//-- ОСОБА_1

Судді --//-- ОСОБА_7

--//-- ОСОБА_8

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО: ОСОБА_1