Справа № 545/3904/16-ц
Провадження № 2/545/217/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" листопада 2017 р.Полтавський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Кіндяк І.С.,

з участю секретаря Лабовкіної Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компаньйон Фінанс», про визнання частково недійсним кредитного договору, зустрічний позов, Товариства з обмеженою відповідальністю «Компаньйон Фінанс» до ОСОБА_1, щодо належного виконання умов договору, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду Полтавської з позовом про захист прав споживача шляхом визнання частково недійсним кредитного договору, так як відповідач безпідставно після закінчення дії договору нараховує заборгованість по прострочених відсотках з розрахунку - 0.82% в день, що в розрахунку на 365 дні у році становить 299.3% річних, тому просив суд:

- визнати частково недійсним договір кредиту між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «КОМПАНЬЙОНФІНАНС», від 26.05.2016 року в частині встановлення в ньому відсоткової ставки в розмірі 0,82% в день;

- зобовязати Товариство з обмеженою відповідальністю «КОМПАНЬЙОНФІПЛНС» здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором без врахування відсоткової ставки та надіслати ОСОБА_1 довідку про розрахунок заборгованості.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 24.11.2017р. зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Компаньйон Фінанс» до ОСОБА_1, щодо належного виконання умов договору, - на підставі п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України залишено без розгляду.

У судове засідання представник позивач адвокат ОСОБА_2 не зявився, попередньо надавши заяву у якій позовні вимоги підтримав у частині визнання договору недійним щодо встановленої у ньому відсоткової ставки в розмірі 0,82% в день. У задоволенні зустрічного позову просив відмовити.

Відповідач ТОВ «Компаньйон Фінанс» будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи в судове засідання повторно не з'явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав.

Відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, за згодою позивача, проводиться заочний розгляд справи.

За таких обставин, за згодою позивача, суд ухвалив: проводиться заочний розгляд справи.

Розглянувши подану заяву, додаткові пояснення, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 58 ЦПК України, сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

У відповідності до ч. 1 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів», споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо своєчасно не приступив до виконання зобовязань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини споживача з підприємством, організацією, фізичною-особою-підприємцем, які виготовляють та продають товари, виконують роботи і надають послуги, незалежно від форм власності та організаційних форм підприємництва.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 26.05.2016 року між позичальником гр. ОСОБА_1 та кредитодавцем Товариством з обмеженою відповідальністю «Компаньйон Фінанс» було укладеного Кредитний договір № 395927, за яким позичальник ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 10 100.00 грн. із строком користування кредитом до 21.11.2016р. та погашення кредиту відповідно до встановленого графіку виплат.

Відсоткова ставка (фіксована) 0.82 % в день, зазначено у Розписі сукупності вартості кредиту.

Згідно з ч. 5 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення нього Закону про несправедливі умови в договорах.

Відповідно ч. 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Згідно до п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (помад пятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобовязань за договором.

Суд вважає, що за умовами укладеного Кредитного договору № 395927 передбачено оплату позивальником ОСОБА_1 відсотків за користування кредитним коштами за споживчим кредитом у розмірі 299,3% річних (0,82%*365), що вказує на суперечності вимог укладеного договору з вимогами норма чинного законодавства України та призводить до порушення права як споживача: позичальника - ОСОБА_1

У звязку з порушенням Відповідачем законодавства «Про захист прав споживачів» з вищевикладених причин, згідно вимог статті 22 Закону, захист прав споживача здійснюється судом.

Відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 9 ЗУ «Про споживче кредитування», інформація, що надається кредитодавцем споживачу, зазначена у частині другій цієї статті, має містити відомості про реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача на дату надання інформації виходячи з обраних споживачем умов кредитування.

Рішенням Конституційного Суду України № 15-рп/2011 від 10 листопада 2011 року (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) зазначено, що у справі про захист прав споживачів кредитних послуг держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб'єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору.

Це здійснюється через встановлення особливого порядку укладення цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорювання, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору.

Згідно ч.1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Частина 1 статті 215 ЦК України, визначає, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За таких підстав суд вважає, встановленим факт того, що вимога Кредитного договору № 395927 укладеного між позичальником ОСОБА_1 та кредитодавцем Товариством з обмеженою відповідальністю «Компаньйон Фінанс» від 26.05.2016р. щодо визначеної ВІДСОТКОВОЇ ставка (фіксована) 0.82 % в день (річна 299.3%), яка зазначена у «Розписі сукупності вартості кредиту» суперечить принципу добросовісності і її наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача та може призвести до сплати споживачем ОСОБА_1 непропорційно великої суми компенсації (понад пятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобовязань за договором.

Враховуючи встановлені обставини, належні докази по справі, суд вважає, що задоволення позову щодо визнання недійсним договір вчастині встановлення в ньому відсоткової ставки в розмірі 0,82% в день, є обґрунтованим, доведеним та підлягає задоволенню.

В частині вимоги зобовязати Товариство з обмеженою відповідальністю «КОМПАНЬЙОНФІПЛНС» здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором без врахування відсоткової ставки та надіслати позивачу довідку про розрахунок заборгованості, - відмовити, так як позов розглянуто по суті.

Судові витрати по справі на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст., 527, 612, 613, 663, 664, 665 ЦК України, ст.11, 19, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», ч.2 п.2 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 12.04.1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», п.7 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», ст.ст.10, 11, 60, 79, 88, 174, 209, 212, 214-215, 218, 224-226, 292 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компаньйон Фінанс», про визнання частково недійсним кредитного договору, задовольнити частково.

Визнати частково недійсним Кредитний договір № 395927, що укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «КОМПАНЬЙОНФІНАНС», від 26.05.2016 року, а саме: у частині встановлення в ньому відсоткової ставки в розмірі 0,82% в день.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Компаньйон Фінанс» на користь Держави судовий збір в розмірі - 1600.00 грн.;

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області через Полтавський районний суд протягом 10 днів з моменту проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя Полтавського районного суду І.С. Кіндяк