Справа № 462/2371/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Румілова Н.М.
Провадження № 22-ц/783/4980/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Я. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Струс Л.Б., Шандри М.М.,

секретар: Симець В.І.,

за участі в судовому засіданні представника ДНЗ «Львівське вище професійне художнє училище» ОСОБА_2, позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Державного навчального закладу «Львівське вище професійне художнє училище» на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 21 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Державного навчального закладу «Львівське вище професійне художнє училище», третя особа ОСОБА_4 про скасування дисциплінарного стягнення, -

в с т а н о в и л а :

рішеннямЗалізничного районного суду м. Львова від 21 червня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_3 до Державного навчального закладу «Львівське вище професійне художнє училище», третя особа ОСОБА_4 про скасування дисциплінарного стягнення задоволено.Визнано незаконним та скасовано наказ директора Державного навчального закладу «Львівське вище професійне художнє училище» №06-к від 29.01.2016 року «Про догану керівнику фізичного виховання ОСОБА_3В.»Стягнуто з Державного навчального закладу «Львівське вище професійне художнє училище» на користь ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору у розмірі 551,20 грн.

Дане рішення оскаржив ДНЗ «Львівське вище професійне художнє училище».

В своїй апеляційній скарзі просять рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю. Вважають, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, при цьому суд неповно зясував усі фактичні обставини справи та не дослідив та не надав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам, не сприяв повному, обєктивному та неупередженому її розгляду, що призвело до ухвалення судом незаконного та необґрунтованого рішення. Зазначають, що відповідачем до матеріалів справи долучено письмові докази в обґрунтування відсутності керівника фізичного виховання ОСОБА_3 без поважних причин на робочому місці в ДНЗ «Львівське вище професійне художнє училище», в періоди часу зазначені у наказі №06-к від 29.01.2016р, а саме: акти, журнал реєстрації виходу на роботу адміністрації ДНЗ «ДВПХУ» та інші. Вказують на те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами поважність причин своєї відсутності на робочому місці. Зазначають, що адресований директору ДНЗ «Львівське ВПХУ» лист від 27.01.2016р. №02-16р. про відмову у задоволенні подання на звільнення ОСОБА_3 не є належним рішенням профспілкового комітету, оскільки підписаний одноособово головою профкому ОСОБА_3

В судове засідання третя особа не зявилася, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи у її відсутності, зважаючи на те, що така особа повідомлялась про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від неї до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду представлено не було та зважаючи на вимоги ч.2 ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача на підтримання апеляційної скарги, позивача в заперечення скарги, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 149, ч. 2 статті 252 КЗпП України, ч. 1 ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», задовольняючи позов, виходив з того, що керівнику фізичного виховання ОСОБА_3 Наказом директора ДНЗ «Львівське вище професійне художнє училище» №06-к від 29.01.2016 року оголошено догану за порушення трудової дисципліни, а саме: ОСОБА_3 був відсутній без поважних причин на робочому місці в ДНЗ «Львівське вище професійне художнє училище» в періоди: 22 грудня 2015 р. з 09 год.50хв. до 11 год.10хв.; з 11 год.15 хв. до 11 год.25 хв.; з 13 год.55 хв. до 14 год.55хв.; 23 грудня 2015 р. з 08.год.00хв. до 08.год.55 хв.; з 10.год10хв. до 17 год.00хв.; 24 грудня 2015 р. з 10год.38 хв. до 10.год.45 хв.; з11 год.07 хв. до 11 год.20хв.; з 12 год. 13 хв. до 13год.10хв.; з 12год.13 хв. до 13 год.10хв.; з 14 год.20хв. до 14 год.37 хв.; 28 грудня 2015р. з 08 год.48хв. до 09 год.25хв.; 30 грудня 2015р. з 14 год.45хв. до 15 год.50хв. Своїми діями порушив п/п «а» 14, пп. 18, 25 Правил внутрішнього розпорядку та п.1.7. Посадової інструкції керівника фізичного виховання. Як зазначено в актах про відсутність працівника, складених працівниками училища, ОСОБА_3 був відсутній на своєму робочому місці в зазначений в наказі час. Відповідно до п. 1.7 посадової інструкції №18 (затверджена наказом директора училища № 65 від 02.07.2010р.) у своїй діяльності керівник фізичного виховання, серед іншого, керується нормативно-правовими актами Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України (далі - МОН МС України). В зазначеній інструкції містяться функції, обовязки, права керівника, але ж не визначено, що саме є його робочим місцем, не визначено, що свої обовязки керівника фізичної культури він зобовязаний виконувати саме в кабінеті. Між тим, відповідачем не спростовано твердження позивача, що він був на роботі та виконував свої обовязки в ті періоди часу, що визначив в своєму наказі. Суд не приймає до уваги, як підставу для винесення догани ОСОБА_3, його відсутність в кабінеті, зафіксовану по хвилинам, оскільки зазначене не може свідчити про неналежне виконання ним своїх обовязків, а тому і не заслуговує його поведінка на догану. Судом встановлено, що ОСОБА_3 є головою первинної профспілкової організації волевиявлених працівників ДНЗ «Львівське вище професійне художнє училище». Попередня згода на оголошення догани зазначеної первинної профспілкової організації, членом якої є ОСОБА_3, відсутня. Отже, ОСОБА_3 притягнено до дисциплінарної відповідальності без дотримання вимог закону, права позивача порушені. Таким чином позов підлягає задоволенню.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону.

Як вбачається із матеріалів справи, встановлено судом першої інстанції та сторонами не спростовано, 29.01.2016 року керівником відповідача було видано наказ №06-к «Про догану керівнику фізичного виховання ОСОБА_3В.». Наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача відповідачем видано не вперше, однак ряд попередніх, що визнав і представник відповідача та вбачається із наявних у матеріалах справи судових рішень скасовані.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції зроблено правильний висновок про те, що законних підстав щодо винесення спірного наказу у відповідача не було, крім цього, при винесенні такого порушено процедуру щодо винесення такого.

Так, як вбачаться із наказу, у провину позивачу, керівництвом відповідача поставлено відсутність на робочому місці без поважних причин протягом певних часових періодів протягом пяти робочих днів, а саме 22-24, 28 та 30.12.2015 року.

Із пояснень представника відповідача та долучених до матеріалів справи фотознімків (а.с. 152-154) робочим місцем позивача вони вважають робочий кабінет позивача.

Однак, як вбачається із матеріалів справи, пояснень позивача та чого представником відповідача не спростовано, позивач є керівником фізичного виховання у ДНЗ «ЛВПХУ» та у такій установі наявні два спортивні зали та стадіон для занять фізичним вихованням. Зважаючи на вказане робочим місцем позивача не слід вважати лише його робочий кабінет, а і згадані місця де проводяться уроки фізичного виховання. Відповідно складення працівниками відповідачів актів відсутності позивача у робочому кабінеті не можуть свідчити про відсутність позивача у згаданих приміщеннях навчального закладу, що слід, також, вважати робочим місцем позивача. Про те, що не лише кабінет фізичного виховання, а і інші приміщення навчального закладу є робочим місцем позивача свідчить і його посадова інструкція та вимоги, які за такою ставляться до позивача у звязку із зайняттям такої посади та обовязки які за такою на нього покладені а.с. 108-111) Зокрема, розділ ІІ Функції; п.п. 3.1, 3.4-3.6, 3.8, 3.10 Розділу ІІІ Обовязки, п.п. 5.1, 5.2. Розділу Відповідальність, п.п. 6.1, 6.2, 6.5 Розділу Взаємовідносини (звязки за посадою), - виконання яких при перебуванні виключно у робочому кабінеті є неможливим.

Крім цього, зважаючи на графік роботи навчального закладу з 8 год. 30 хв. до 17 год. 00 хв. (обідня перерва з 12 год. 00 хв. до 12 год. 30 хв.) зазначення у наказі про відсутність позивача у позаробочий час чи час обіду на робочому місці слід вважати безпідставним та таким, що здійснено з упередженням по відношенню до позивача. А саме відсутність на робочому місці з 8 год. 00. хв. 23.12.2015 року або відсутність 24.12.2015 року у період з 12 год. 13 до 12 год. 30 хв. Крім цього, слід вважати необґрунтованими, упередженими зафіксовані факти ніби то відсутності на робочому місці позивача протягом семи хвилин 10 год. 38 хв. до 10 год. 45 хв. 24.12.2015 року, десять хвилин 11 год. 15 хв. до 11 год. 25 хв. 22.12.2015 року або 13 хвилин з 14 год. 20 хв. до 14 год. 37 хв. Окрім цього, як вказано позивачем та вбачається із долучених до матеріалів справи, а саме листа Львівського обласного управління комітету з фізвиховання та спорту МОН України від 2.06.2010 року №05-269 (а.с. 133), а, також, графіку здачі статзвітності форми ФК-2 (а.с. 134) середа, яка припадала на 23.12.2015 року є методичним днем для керівників фізичного виховання та цього ж 23.12.2015 року була днем здачі статистичної звітності для позивача, як працівника Львівського ВПХУ, а тому відсутність позивача протягом майже більшої частини робочого часу цього дня у навчальному закладі слід вважати з поважної причини.

Із наведеного вбачається, що складені акти та спірний наказ жодним чином не відображають дійсного стану речей, свідчать про безпідставність фіксування відсутності позивача у його робочому кабінеті, що жодним чином не свідчить про відсутність його на робочому місці та невиконанні його посадових обовязків, що могло б бути підставою для вирішення питання про притягнення його до дисциплінарної відповідальності. Навпаки, наведене, а також те, що відповідачем в особі його керівника неодноразово були складені накази про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, що були скасовані судовими рішеннями, що визнано і представником відповідача та частково підтверджено наявними у матеріалах справи рішеннями (а.с. 21-29, 136-141), що свідчить про занадто прискіпливе та упереджене ставлення керівника відповідача до позивача. При цьому слід вказати, що відсутність чи відмова позивача від надання пояснень по суті предявлених йому фактів порушення, на думку відповідача, трудової дисципліни жодним чином не свідчить про вчинення певних порушень за реальної відсутності таких, про що йшлося вище. Хоча слід вказати, що такі пояснення на частину вказаних відповідачем фактів позивачем у формі письмового листа надані (а.с. 9). Крім цього, сам по собі факт відсутності підписів позивача у Журналі реєстрації виходу на роботу адміністрації ДНЗ «ЛПВХУ» (а.с. 112-115) за відсутності будь-яких інших доказів його відсутності на робочому місці не свідчить про підставність оскаржуваного наказу, безпідставність винесення якого встановлено вище.

Зважаючи на наведене судом першої інстанції зроблено правильний висновок про необхідність скасування спірного наказу.

Окрім цього, що стосується дотримання процедури притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, то дійсно згоди профспілки відповідно до ст. 252 КЗпП України відповідачем отримано не було. Та у випадку, якщо такою слід вважати лист позивача, як голови профкому ВП ДНЗ «ЛВПХУ» у відповідь на звернення керівника відповідача за відсутності інших членів профкому відповідача, то така відповідь є достатньо обґрунтованою відмовою у наданні згоди на притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності. Хоча за відсутності членів профкому у навчальному закладі, згоду на притягнення керівника первинної профспілкової організації відповідача керівнику відповідача слід було б отримати за зверненням у Вільній профспілці освіти та науки України, до складу якої входить первинна профспілкова організація відповідача (Статут Вільної профспілки освіти і науки України а.с. 76-98, лист позивача, як голови профкому ВП ДНЗ «ЛВПХУ» на подання відповідача про притягнення його до дисциплінарної відповідальності а.с. 30, 68). Чого відповідачем не здійснено та відповідної згоди не отримано.

Зважаючи на вказане доводи апеляційної скарги слід визнати безпідставними та саму скаргу відхилити. Рішення ж суду як таке, що відповідає обставинам справи, з правильним посиланням на норми закону, які судом застосовані правильно слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, -

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу Державного навчального закладу «Львівське вище професійне художнє училище» відхилити.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 21 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Л.Б. Струс

ОСОБА_5