АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 755/454/16-ц Головуючий у 1 інстанції Катющенко В.П.
Апеляційне провадження № 22-ц/796/6136/2017 Суддя-доповідач Антоненко Н.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

1 серпня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

у складі судді-доповідача АнтоненкоН.О.,

суддів Стрижеуса А.М., Шкоріної О.І., при секретарі Юрченко А.С.,

за участю представника позивача РоговськогоА.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Роговського Андрія Анатолійовича, який діє в інтересах Національної академії образотворчого мистецтва і архітектури, на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 7 вересня 2016 року у справі за позовом Національної академії образотворчого мистецтва і архітектури до ОСОБА_4 про стягнення помилково нарахованої та виплаченої заробітної плати.

Заслухавши доповідь судді, представника позивача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія

в с т а н о в и л а :

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 7 вересня 2016 року у задоволенні позову Національної академії образотворчого мистецтва і архітектури відмовлено.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4 відповідно до наказу Національної академії образотворчого мистецтва і архітектури №164-ос від 05.12.2013 було прийнято на посаду прибиральниці службових приміщень з окладом 1 152,00грн та доплатами у розмірі 50% посадового окладу за суміщення посади та 10% посадового окладу за використання дезінфікуючих засобів.

Також судом установлено, що в грудні 2014 року та січні 2015 року стався збій електронної програми на технічному рівні функції передачі на друк у відомість нарахованої заробітної плати працівникам ОСОБА_4 та ОСОБА_5, в результаті чого заробітна плата ОСОБА_5 була перерахована відповідачу у розмірі 7 942,79грн.

Виходячи з того, що відповідачу було нараховано заробітну плату, що відповідала її посадовому окладу та нарахуванню, - суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача 7942,79грн, оскільки нарахування вказаної суми не вважається розрахунковою помилкою, адже не пов'язане з арифметичними діями при нарахуванні заробітної плати.

В апеляційній скарзі представник позивача просить скасувати рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 7 вересня 2016 року та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

У судовому засіданні апеляційного суду представник позивача підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з наведених у ній доводів. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи не подала, що відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених у суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржуване рішення - залишенню без змін з наступних підстав.

Суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини, на які сторони посилались в обґрунтування своїх вимог і заперечень, вірно встановив спірні правовідносини та правильно застосував норми матеріального права, що їх регулюють.

Предметом спору у даній справі є стягнення зайво виплачених працівнику коштів у зв'язку зі збоєм програми на технічному рівні функції передачі у відомість нарахованої заробітної плати.

До правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є заробітною платою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення ст. 1215 ЦК України, відповідно до якої зазначені грошові кошти поверненню не підлягають.

При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у ст. 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів (позиція Верховного Суду України у справі №6-91цс14 від 02.07.2014).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що у грудні 2014 року та січні 2015 року під час зарахування нарахованої ОСОБА_4 заробітної плати на її зарплатну картку стався збій програми «Базіс», у якій виконуються зазначені дії, а саме під час формування відомостей про перерахування на зарплатні картки працівників їх заробітної плати на зарплатну картку ОСОБА_4 була зарахована заробітна плата іншого працівника ОСОБА_5

Разом з тим, допитана в судовому засіданні Апеляційного суду м. Києва в якості свідка заступник головного бухгалтера Національної академії образотворчого мистецтва і архітектури ОСОБА_6 пояснила, що власноруч уносила у грудні 2014 та січні 2015 року дані про номери зарплатних банківських карток працівників і не звернула уваги, що оскільки номери зарплатних карток ОСОБА_4 і ОСОБА_5 різняться лише останніми цифрами, комп'ютер «підтягнув» номер картки ОСОБА_4 при заповненні даних картки ОСОБА_5, а тому нарахована заробітна плата ОСОБА_5 перерахована на картку ОСОБА_4

За таких обставин, підстав уважати, що вказана помилка є рахунковою, немає, оскільки вона відбулася не під час виконання арифметичних підрахунків. Представник позивача зазначеного не заперечував і з посиланням на висновок аудиторської перевірки зазначав, що заробітна плата ОСОБА_4 була нарахована правильно.

Будь-яких інших доказів на підтвердження того, що відповідачу безпідставно, внаслідок рахункової помилки виплачено заробітну плату позивач у передбаченому ст. ст. 10, 60 ЦПК України порядку не надав, а посилання на службову записку, складену бухгалтером, та інші фінансові документи лише підтверджують встановлені судом обставини.

За таких обставин правильним є висновок суду першої інстанції про відступіть підстав для задоволення позову.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до аналізу обставин, на які представник позивача посилався в обґрунтування своїх вимог, які суд повно та всебічно з'ясував і перевірив, дав належну оцінку усім доказам та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Доводи апеляційної скарги такого висновку суду не спростовують і на його правильність не впливають.

За таких обставин висновок суду, викладений в оскаржуваному рішенні, ґрунтується на вимогах закону і підтверджується матеріалами справи. Передбачених ст. 308 ЦПК України підстав для скасування рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 9 вересня 2016 року немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 309, 313-315 ЦПК України, колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Роговського Андрія Анатолійовича, який діє в інтересах Національної академії образотворчого мистецтва і архітектури, відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 7 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Суддя-доповідач Н.О. Антоненко

Судді А.М. Стрижеус

О.І. Шкоріна