У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2017 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ДемяносовМ.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 березня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи: Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, Орган опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради, ОСОБА_4, про усунення перешкод у здійсненні права власності на квартиру шляхом виселення, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_3, треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Жукова ЮліяЮріївна, Служба у справах дітей Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради, про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири,

в с т а н о в и в:

У лютому 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 20 січня 2015 року між нею та ОСОБА_4 був укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Жуковою Ю.Ю., зареєстрований в реєстрі під № 27.

Відповідно до вказаного договору, ОСОБА_4 передав їй у власність, а вона прийняла вказану квартиру та сплатила за неї оговорену суму під час оформлення вищезгаданого договору.

Згідно довідки від 20 січня 2015 року № 159 за вказаною адресою зареєстрована та мешкає ОСОБА_2, а також, як виявилося пізніше, і її син ОСОБА_6, 2014 року народження.

Відповідно до довідки від 19 серпня 2015 року № 2269, яка була видана КВЖРЕП Індустріального району мі. Дніпропетровська, ОСОБА_6, 2014 року народження, був зареєстрований 03 березня 2015 року у вказаній квартирі без її згоди, як власника квартири, яка 20 січня 2015 року була нею придбала у ОСОБА_4

З моменту оформлення договору купівлі-продажу квартири відповідач порушує її правомірні та законні права як власника, тобто, позбавила її права користуватись та фактично розпоряджатись належним їй майном (квартирою) як, - продати, здати в оренду, та виконати інші передбачені законодавством дії, утворивши тим самим їй перешкоди у користуванні власністю.

Крім того, вона має сплачувати комунальні послуги, що призводить до надлишкових і нічим невиправданих витрат.

Вважає, що її права, як власника квартири, порушуються, а тому уточнивши свої позовні вимоги позивач просила усунути їй перешкоди у здійсненні права власності на належну їй квартиру АДРЕСА_1, шляхом виселення відповідачів.

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, укладений 20 січня 2015 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Жуковою Ю.Ю. та зареєстрований в реєстрі за № 27.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2017 року, позов ОСОБА_3 задоволено.

Усунуто ОСОБА_3 перешкоди у здійсненні права власності на квартиру АДРЕСА_2 шляхом виселення із неї ОСОБА_2 та ОСОБА_6

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення у справі.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Судами установлено, що згідно договору купівлі-продажу, укладеного 20 січня 2015 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, остання купила у ОСОБА_4 квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 за 322 720 грн, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ЖуковоюЮ.Ю. та зареєстровано в реєстрі за № 27.

На підставі вказаного договору за ОСОБА_3 було здійснено державну реєстрацію права власності на вищевказану квартиру (номер запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - 8434963).

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

У відповідності зі статтею 657 ЦК договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, жилого будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Згідно статті 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечується рівні умови здійснення своїх прав.

Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За змістом ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться у добровільному або судовому порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 116 ЖК України особи, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяються без надання їм іншого жилого приміщення.

Задовольняючи позов ОСОБА_3, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, правильно встановив, що ОСОБА_2 не є власником спірної квартири, добровільно та на даний час залишається самовільно проживати у квартирі, чим порушує права позивачки як власника квартири та перешкоджає їй повною мірою володіти та розпоряджатися власним майном, а тому дійшов обґрунтованого висновку про виселення ОСОБА_2 та ОСОБА_6 із спірної квартири.

Відмовляючи в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 суди дійшли правильного висновку, що вона не надала належних доказів того, що її батьком ОСОБА_4 право власності на спірну квартиру було набуте неправомірно і є підстави для визнання цього договору купівлі-продажу недійсним, оскільки ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 серпня 2006 року про визнання мирової угоди у справі про розподіл майна подружжя, укладеної між ОСОБА_4 та ОСОБА_7, визнано право власності на квартиру АДРЕСА_3 за ОСОБА_4

Отже, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи скарги висновки судів не спростовують та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 березня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи: Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, Орган опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради, ОСОБА_4, про усунення перешкод у здійсненні права власності на квартиру шляхом виселення, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_3, треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Жукова Юлія Юріївна, Служба у справах дітей Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради, про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ М.В. Демяносов