АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/4721/17 Головуючий 1 інстанції - Харченко А.М.
Справа № 643/8086/17 Головуючий ІІ інстанції - Кісь П.В.
Категорія: справи про надання особі
психіатричної допомоги в примусовому порядку
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2017 року Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого, судді - Кіся П.В.,

суддів: - Котелевець А.В.

- Кружиліної О.А.,

за участю секретаря - Пузікової Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 26 червня 2017 року по цивільній справі за заявою лікаря-психіатра комунального закладу охорони здоров'я Харківська обласна клінічна психіатрична лікарня № 3 про примусову госпіталізацію до психіатричного закладу ОСОБА_3,-

ВСТАНОВИВ:

23.06.2017 року Комунальний заклад охорони здоров'я Харківська обласна психіатрична лікарня №3 в особі лікаря-психіатра звернувся у суд із заявою про примусову госпіталізацію до психіатричного стаціонару громадянки ОСОБА_3.

В обґрунтування вимог заявник вказував, що ОСОБА_3 доставлена на госпіталізацію БШД-204 з рапортом поліції 22.06.2017 року. Лікарем-психіатром Несторенко після особистого огляду ОСОБА_3 зроблено висновок про необхідність її госпіталізації у психіатричний стаціонар для обстеження або лікування у зв'язку із наявністю у неї тяжкого психічного розладу, який обумовлює її небезпеку для себе і оточуючих, суттєву шкоду її здоров'ю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо особі не буде надана психіатрична допомога.

Підставою для висновку про необхідність госпіталізації є відомості про поведінку ОСОБА_3, в тому числі і згідно рапорту від старшого інспектора поліції Білик В.Н.

На підставі цих відомостей остання була оглянута комісією лікарів-психіатрів ХОКПЛ № 3 та комісія прийшла до висновку, що ОСОБА_3 страждає на тяжкий психічний розлад в формі гострого маячного розладу, внаслідок чого вона вчиняє та виявляє реальні наміри вчинити дії, що створюють пряму загрозу для оточуючих (кидала каміння в оточуючих людей та домівку, вела себе агресивно, збуджена, непередбачувана), а також комісія прийшла до висновку, що обстеження і лікування ОСОБА_3 можливе тільки в умовах стаціонару.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 26 червня 2017 року заяву задоволено.

Суд вирішив: застосувати в відношенні ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, примусову госпіталізацію в умовах психіатричного стаціонару КЗОЗ ХОКПЛ № 3.

ОСОБА_3 звернулася з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати.

Апеляційні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що рішення є незаконним, зазначені в ньому обставини не відповідають фактичним обставинам справи.

Вважає, що вона є здоровою людиною, яка не потребує лікування в умовах психіатричного закладу, а на проступок, який вона вчинила, її спровокували люди, які знаходилися в будинку №31 по пров. Миколаєва, с. Логачівка, Харківського району, Харківської області.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 підтримала апеляційну скаргу і просила задовольнити.

Представники КЗОЗ ХКПЛ №3 - завідувач 7-го психіатричного відділення для дорослих Пожидаєв В.В. та юрисконсульт Ведерникова В.О., апеляційну скаргу не визнали і просили відхилити, вказуючи, що ОСОБА_3 страждає тяжким пасічним розладом у формі гострого маячного розладу, який характеризується вчиненням та реальним наміром вчиняти дії, що створюють пряму загрозу як для оточуючих так і для самої ОСОБА_3

Пожидаєв В.В., який лікує ОСОБА_3, пояснив, що ОСОБА_3, згідно повідомлень її брата, і раніше виявляла ознаки психічного захворювання, але за медичною допомогою не зверталися. Доводи ОСОБА_3 про відсутність у неї психічного захворювання є її суб'єктивною думкою і не відповідають дійсності. Курс лікування не закінчено.

З пояснень лікаря Пожидаєва В.В., які підтвердила ОСОБА_3, раніше в неї також був конфлікт з сусідами за місцем проживання з приводу користування електроенергією і вона молотком розбила прилад обліку електроенергії.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи сторін, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Задовольняючи заяву лікаря-психіатра суд першої інстанції обґрунтовано виходив з тих обставин, що ОСОБА_3 представляє небезпеку для оточуючих, а тому потребує госпіталізації без її згоди у психіатричний стаціонар лікарні.

Відповідно до вимог ст.ст. 279 ч.1, 280 ч.1,2,4 ЦПК України за умов, визначених Законом України "Про психіатричну допомогу", заява лікаря-психіатра про проведення психіатричного огляду особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги та її продовження в примусовому порядку подається до суду за місцем проживання особи, а заява представника психіатричного закладу про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подається до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу.

У заяві про проведення психіатричного огляду фізичної особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку та її продовження, про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку та продовження такої госпіталізації повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом.

До заяви про психіатричний огляд або надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку додається висновок лікаря-психіатра, а про продовження примусово амбулаторної психіатричної допомоги, про примусову госпіталізацію, її продовження - висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали.

У випадках, коли відповідно до закону госпіталізація у примусовому порядку була проведена за рішенням лікаря-психіатра і визнана доцільною комісією лікарів-психіатрів, психіатричний заклад, в якому перебуває особа, направляє до суду заяву про її госпіталізацію у примусовому порядку протягом 24 годин.

Статтею 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначено, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Відповідно до ст. 27 цього Закону виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу психічного захворювання, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов'язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Матеріали справи свідчать, що 22 червня 2017року, до будинку №31, де проживає ОСОБА_3, було викликано працівників поліції, де її по повідомленню у будинку перебувають невідомі особи. По прибуттю на місце, працівники міліції побачили, що ОСОБА_3. поводить себе неадекватно, дуже агресивно.

Була викликана бригада швидкої медичної допомоги, якою прийнято рішення про доставлення ОСОБА_3 до КЗОХ ХОКПЛ №3 та 22 червня 2017 року біля 23 год. 15 хв. ОСОБА_3 була доставлений до лікарні.

ОСОБА_3 22 червня 2017 року була оглянута лікарем-психіатром та зроблено висновок про необхідність її госпіталізації у психіатричний стаціонар для обстеження та лікування у зв'язку із наявністю у неї тяжкого психічного розладу, який обумовлює її небезпеку для оточуючих.

23 червня 2017 року була оглянута комісією лікарів-психіатрів, які прийшли до висновку, що ОСОБА_3 страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді гострого бердового розладу, та підтвердила обґрунтованість рішення про її госпіталізацію.

Колегія критично відноситься до пояснень ОСОБА_3, що вона не створює небезпеку для оточуючих, не було підстав для її госпіталізації, та її поведінка була лише реакцією на людей, які мешкають разом з нею.

Як зазначено в рапорті працівника поліції при приїзді на місце події у квартирі ОСОБА_3 нікого крім неї не було, після чого почала кидати каміння та вести себе неадекватно пояснюючи поведінку тим, що у домоволодінні №31 є її мати ОСОБА_7, яка там перебуває незаконно оскільки це її, ОСОБА_3, приватне майно.

Аналіз обставин справи та наданих суду доказів у їх сукупності свідчить про те, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення заяви КЗОЗ ХОКПЛ №3 про госпіталізацію ОСОБА_3 без її згоди для надання психіатричної допомоги.

Рішення ухвалено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 26 червня 2017 рокузалишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - П.В. Кісь

Судді: А.В. Котелевець

О.А. Кружиліна