Справа № 477/1749/16-ц
Провадження № 2/477/59/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2017 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Козаченка Р.В.,

із секретарем судового засідання - Бітюковою С.В.,

за участю: представника позивача - не з'явився,

відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши в м. Миколаєві у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Жовтневого районного суду Миколаївської області цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення кредитного боргу,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2016 року публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Приватбанк" (далі - Банк або ПАТ "КБ "Приватбанк") звернулося до суду позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 29 січня 2011 року в загальній сумі 20253 грн. 48 коп., який складається з наступного: боргу за кредитом в сумі 9734 грн. 98 коп., боргу по процентам в сумі 8127 грн. 86 коп., боргу по комісії та пені в сумі 950 грн. 00 коп., а також штрафів: 500 грн. - фіксована частина та 940 грн. 64 коп. - процентна складова (5% ввід суми позову).

В обґрунтування свого позову зазначало, що 29 січня 2011 року між Банком та громадянином ОСОБА_1 був укладений договір кредиту шляхом приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ "КБ "Приватбанк" з оформленням пластикової кредитної картки "Універсальна Gold", відповідно до якого позивач надав йому кредит в сумі 11500 грн. у виді встановленого кредитного ліміту зі сплатою відсотків за користування ним у розмірі 27,60 % на рік, які нараховувалися на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідав строку дії картки.

Однак позичальник ОСОБА_1 не виконав умови кредитного договору в частині вчасного повернення кредиту, комісії та відсотків за користування ним, в зв'язку з чим за ним виникла зазначена заборгованість, яку позивач просив стягнути в повному розмірі.

В судове засідання представник позивача не з'явився, про його час та місце був повідомлений належним чином, надав заяви з проханням здійснити розгляд справи за його відсутності, а позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов визнав частково, визнавши свій обов'язок по поверненню кредиту він вказав, що не має можливості його повернути відразу всією сумою, а може його сплатити частинами приблизно по 1000 грн. щомісяця. Також зазначив, що має хронічні захворювання і потребує на життя значних коштів, тому брав кошти в борг в декількох банках, але через зменшення заробітку не зміг повернути кошти всім вчасно.

Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, встановив наступні обставини та взаємовідносини сторін та дійшов до такого висновку.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 та ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором.

В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Пунктом 3 ч.1 ст 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Банк зобов'язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам (ч. 2 ст 1067 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що 29 січня 2011 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ "КБ "Приватбанк", за змістом якої він погодився, що ця заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, складають між ним та Банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомився з даним договором до його укладання і погодився з його умовами.

Згідно з укладеним таким чином договором ОСОБА_1 отримав кредитну карту "Універсальна Gold" з кредитним лімітом в розмірі 11500 грн., на час оформлення якої за користування кредитом він як позичальник повинен був сплачувати відсотки за базовою ставкою 27,0 % на рік на залишок заборгованості.

Відповідно до пункту 1.1.3.2.3. Умов та Правил Банк має право змінювати тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків. При цьому Банк, за винятком зміни розміру наданого Кредиту (кредитного ліміту), зобов'язаний не менші як за 7 днів до введення змін повідомити про це клієнта. Якщо протягом 7 днів банк не отримає повідомлення від клієнта про незгоду, нові умови вважаються прийнятими.

Згідно з п. 2.1.1.5.4. Умов і Правил при незгоді з змінами правил та тарифів банку Клієнт має право звернутися до банку для розірвання договору та погасити заборгованість.

Банком зазначена первісна процентна ставка двічі збільшувалася - у вересні 2014 року до 32,4 % річних та в квітні 2015 року - до 42 % річних, про що Банк повідомляв відповідача шляхом надсилання СМС-повідомлень. Відповідач підтвердив, що їх отримував.

Проте він не звернувсь до банку з заявою про розірвання кредитного договору та погашення кредитної заборгованості, також не звертався із заявою про закриття банківського рахунку, а, навпаки, продовжував користуватись кредитною карткою на нових умовах, які були запропоновані банком, що свідчить про погодження сторонами нової процентної ставки (п. 1.1.3.2.3. Умов та Правил).

Розділом 2.1.1.12. Умов та Правил передбачено порядок нарахування та оплати процентів та порядок погашення боргових зобов'язань. Зокрема, відповідно до п. 2.1.1.12.6. за користування кредитом і овердрафтом Банк нараховує процент в розмірі, встановленому Тарифами Банка, із розрахунку 360 календарних днів у році, якщо інше не передбачено п. 2.1.1.12.13.

Також, Умови передбачали нарахування пені, яка складається - базова процента ставка за договором / 30 за кожен день прострочення.

Крім того, пунктом 2.1.1.7.6. Умов та Правил встановлено що при порушенні Клієнтом строків платежів по будь-якому грошовому зобов'язанню більше ніж на 30 днів, Клієнт зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500грн. + 5 % від суми позову (як визначено позивачем в позовній заяві).

Згідно наданого Банком розрахунку заборгованості та виписки з особового рахунку ОСОБА_1 в порушення взятих на себе зобов'язань перераховував платежі на погашення кредитної заборгованості несвоєчасно, у зв'язку з чим станом на 31 серпня 2016 року утворилася заборгованість в загальній сумі 20253 грн. 48 коп., який складається з наступного: боргу за кредитом в сумі 9734 грн. 98 коп., боргу по процентам в сумі 8127 грн. 86 коп., боргу по комісії та пені в сумі 950 грн. 00 коп., а також штрафів: 500 грн. - фіксована частина та 940 грн. 64 коп. - процентна складова.

В той же час, слід відмітити, що відповідно до ч.2 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

При цьому, розмір штрафу, визначений як процентна складова (5 % від суми позову) пов'язується не з певною подією кредитних правовідносин (прострочення понад певний строк), а з фактом звернення з позовом, що не відповідає самій сутності та правовій природі штрафу як способу забезпечення виконання зобов'язання. Тому суд вважає обґрунтованим стягнення штрафу лише в сумі 500 грн.

Таким чином, суд вважає доведеним позивачем зазначеної кредитної заборгованості відповідача станом на серпень 2016 року (крім штрафу у виді процентної складової), яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 відповідно до положень ст.ст. 526, 549, 550, 611, 1054 ЦК України.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України та Закону України "Про судовий збір" з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, сплачений ним при поданні позову.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки НОМЕР_1, на користь публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" загальну заборгованість за кредитним договором від 29 січня 2011 року в загальній сумі 19753 (дев'ятнадцять тисяч сімсот п'ятдесят три) грн. 48 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом - 9734 грн. 98 коп., заборгованості по процентам - 8127 грн. 86 коп., пені та комісії 950 грн., а також штрафу - 500 грн. (фіксована частина), а також судові витрати в сумі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Жовтневий районний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів після проголошення рішення.

В судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частину рішення, його повний текст був складений на 3 серпня 2017 року.

Суддя Р.В. Козаченко