Справа № 550/160/17
Провадження № 2/550/95/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2017 року смт. Чутове

Чутівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Михайлюк О.І.,

за участю секретаря судового засідання Самойленко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відповідачів: 1. Войнівської сільської ради Чутівського району Полтавської області; 2. ОСОБА_2; 3. ОСОБА_3 про визнання права власності на майно в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідачів в якому, після уточнення позовних вимог, просила визнати за нею право власності в порядку спадкування на земельну ділянку, площею 4,60 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Войнівської сільської ради Чутівського району Полтавської області, яка належала померлій 11.01.1998 р. ОСОБА_4 згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ПЛ №038551, виданого Войнівською сільською радою Чутівського району Полтавської області 13.01.2000 р. і була успадкована померлим 29.07.2014 р. ОСОБА_5 згідно свідоцтва про право на спадщину, виданого Чутівською державною нотаріальною конторою Полтавської області 10.09.1998 р. (а.с. 3-4, 37-38).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 29.07.2014 р. помер її батько ОСОБА_5, після смерті якого відкрилася спадщина, на яку позивач, як спадкоємиця за законом, має право. До складу спадщини входить, в тому числі, земельна ділянка площею 4,60 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Войнівської сільської ради Чутівського району Полтавської області. Позивач зазначає, що вказана земельна ділянка належала ОСОБА_4 та була їй виділена на підставі сертифіката серії ПЛ № 0076260 на право на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Войнівської сільської ради, виданого 01.12.1996 р. Чутівською райдержадміністрацією Полтавської області. Позивач вказує, що право на земельну частку (пай) в розмірі 5,60 умовних кадастрових гектар, оформлене сертифікатом серії ПЛ №0076260 від 01.12.1996 р. успадкував ОСОБА_5 згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Чутівською державною нотаріальною конторою 10.09.1998 р. Однак, після отримання ОСОБА_5 свідоцтва на спадщину на право на земельну частку (пай) на імя ОСОБА_4, тобто уже після смерті власниці, Войнівською сільською радою був виданий Державний акт на право власності на зазначену земельну ділянку від 13.01.2000 р. серії ІІІ-ПЛ №038551. На підставі державного акту також була виготовлена технічна документація на земельну ділянку, де її площа, як і в державному акті, вказана в гектарах і складає 4,60 га.

Позивач зазначає, що спадщина складається з вищезазначеної земельної ділянки, але у звязку з тим, що державний акт на земельну ділянку на імя спадкодавця не видавався, а був виданий на імя ОСОБА_6 після її смерті, вона не може одержати свідоцтво про право власності на спадкове майно. За таких обставин, позивач просить визнати за нею право власності на земельну ділянку.

У судове засідання позивач не зявилась, про час та місце розгляду справи належним чином була повідомлена, подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила розглянути справу за її відсутності.

Відповідачі у судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи належним чином були повідомлені, подали через канцелярію суду заяви, в якій зазначили, що проти позовних вимог не заперечують і справу просять розглянути без їх участі.

Фіксування судового засідання технічними засобами не проводилась у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно свідоцтва про народження від 19.08.1975 р. та свідоцтва про одруження серії 1-КЕ №105203 від 05.12.2003 р. ОСОБА_1 (позивач по справі) є дочкою ОСОБА_5 (а.с. 6).

Згідно свідоцтва про смерть серії І-БК №305842 від 05.08.2014 р. ОСОБА_5 помер 29.07.2014 р.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

З матеріалів спадкової справи №210 майна померлої 11.01.1998 р. ОСОБА_6, ОСОБА_5 після смерті своєї матері - ОСОБА_6 успадкував право на земельну частку (пай) в розмірі 5,60 умовних кадастрових гектарів, оформлене сертифікатом серії ПЛ №0076260 від 01.12.1996 р., що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим 10.09.1998 р. державним нотаріусом Чутівської державної нотаріальної контори.

Як вбачається з матеріалів справи, за життя ОСОБА_6 була розпочата приватизація зазначеної земельної ділянки (паю) у розмірі 5,60 умовних кадастрових гектар, яка належала останній на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ПЛ №0076260 від 01.12.1996 р., однак не була завершена.

Матеріали справи також свідчать, що ОСОБА_5, після отримання свідоцтва про право на спадщину на вищезазначену земельну частку (пай), не вчинив дій щодо приведення у відповідність до вимог закону правовстановлюючих документів на земельну частку (пай), яку отримав у спадок, та в подальшому не провів державної реєстрації свого права власності на земельну ділянку, виділену на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ПЛ №0076260 від 01.12.1996 р.

13.01.2000 р. Войнівською сільською радою Чутівського району Полтавської області було видано Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 4,6 га, розташовану на території Войнівської сільської ради Чутівського району Полтавської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Зазначений державний акт на право приватної власності на землю видано на імя ОСОБА_4 після її смерті. Згідно витягу №НВ-016 від 21.03.2016 р. з Державного земельного кадастру про земельну ділянку кадастровий номер :00:003:0077, площею 4,60 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, власником зазначеної земельної ділянки значиться ОСОБА_4 (а.с. 12, 14).

Статтею 548 ЦК УРСР, який діяв на момент відкриття спадщини після померлої ОСОБА_4, передбачено, що прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Тобто, земельна ділянка площею 4,6 га, розташована на території Войнівської сільської ради Чутівського району Полтавської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка була виділена на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ПЛ №0076260 від 01.12.1996 р., що належав ОСОБА_4, належить ОСОБА_5, оскільки він прийняв спадщину після померлої 11.01.1998 р. ОСОБА_4, яка складалась з сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ПЛ №0076260 від 01.12.1996 р.

Таким чином, після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина до складу якої входить земельна ділянка, право власності на яку позивач просить визнати за собою, а саме - земельна ділянка, площею 4,60 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Войнівської сільської ради Чутівського району Полтавської області, яка належала померлій 11.01.1998 р. ОСОБА_4 згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ПЛ №038551, виданого Войнівською сільською радою Чутівського району Полтавської області 13.01.2000 р.

Відповідно до ст.ст. 1268, 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Статтями 1268 1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець за законом, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для її прийняття (ч. 5 ст. 1269 ЦК України).

З матеріалів спадкової справи №919/2014 щодо майна померлого 29.07.2014 р. ОСОБА_5 вбачається, що заяву про прийняття спадщини в установлений законом строк подали ОСОБА_3 (син померлого), ОСОБА_2 (дружина померлого) та ОСОБА_1 (дочка померлого).

17.12.2016 р. між спадкоємцями за законом ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_1, у відповідності до ч. 3 ст. 1267 ЦК України, укладено договір про поділ спадкового майна, згідно п. 4 умов якого до ОСОБА_1 переходить у спадщину земельна ділянка, площею 4,60 га, кадастровий номер :00:003:0077, розташована за адресою: Полтавська область, Чутівський район, Войнівська сільська рада, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17.12.2016 р. вбачається, що державним нотаріусом було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме на земельну ділянку, площею 4,60 га, розташовану за адресою: Полтавська область, Чутівський район, Войнівська сільська рада, у зв'язку з відсутністю належного правовстановлюючого документу, який би підтверджував право власності померлого на зазначену земельну ділянку (а.с. 11).

Згідно ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Стаття 1297 ЦК України визначає, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

З приписів ст. 392 ЦК України вбачається, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 1 ЦПК України). Кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 3 ЦПК України).

Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичної чи юридичної особи, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи.

На підставі ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що земельна ділянка, площею 4,60 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Войнівської сільської ради Чутівського району Полтавської області, яка належала померлій 11.01.1998 р. ОСОБА_4 згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ПЛ №038551, виданого Войнівською сільською радою Чутівського району Полтавської області 13.01.2000 р., входить до складу спадщини після померлого ОСОБА_5, а також те, що ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом, прийняла зазначену спадщину, у звязку з чим, така спадщина у відповідності до ч. 5 ст. 1268 ЦК України належить їй з часу відкриття спадщини.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що через відсутність належного правовстановлюючого документу, який би підтверджував право власності померлого на зазначену земельну ділянку ОСОБА_1 позбавлена можливості в установленому законом порядку отримати свідоцтво про право на спадщину та реалізувати своє право власності на нерухоме майно, з огляду на те, що визнання відповідачами предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 174, 209, 212, 213, 215 ЦПК України, ст.ст. 328, 373, 374, 1216, 1218, 1220-1223, 1225, 1261, 1296 - 1297 ЦК України, ст. 81 ЗК України суд, -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, паспорт серії МЕ №801034, виданий Дніпровським РУ ГУ МВС України в м. Києві 23.01.2007 р.) право власності на земельну ділянку площею 4,60 га, розташовану на території Войнівської сільської ради Чутівського району Полтавської області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлій 11.01.1998 р. ОСОБА_4 згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ПЛ №038551, виданого Войнівською сільською радою Чутівського району Полтавської області 13.01.2000 р., в порядку спадкування за законом після померлого 29.07.2014 р. ОСОБА_5.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області через Чутівський районний суд Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено 24 липня 2017 року.

Суддя О. І. Михайлюк