Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2078/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Черненко В. В.
РІШЕННЯ

Іменем України

09.11.2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Черненко В.В.

суддів - Кіселика С.А., Суровицької Л.В.

за участю секретаря - Гончар В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 13.09.2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області про визнання права на земельну частку (пай), -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 районної державної адміністрації про визнання права на земельну частку (пай).

На обґрунтування позовних вимог зазначив, що в період з 01 квітня 1994 року по 02 січня 1998 року перебував у трудових відносинах з КСП "Пам'ять Леніна", що розташоване на території Кіровської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області.

При проведенні розпаювання землі в господарстві , позивач був включений в списки на право на земельну частку (пай).

Позивач зазначив, що Державний акт на право колективної власності на землю КСП "Пам'ять Леніна" отримав 05 травня 1994 року, в книзі записів державних актів Маловисківського району Кіровоградської області зареєстровано за №1.

На протязі 1998-2003 років позивач звертався до голови правління КСП та в земельну комісію по розпаювання землі з проханням видачі сертифікату, але йому повідомили про те, що він помилково до списку на право на земельну частку (пай) не включений та його внесуть до додаткового списку.

Посадові особи КСП дану помилку не виправили, до додаткового списку позивача не внесли, а тому просив суд визнати за ним право на земельну частку (пай), площею 5,66 га, в умовних кадастрових гектарах, розташовану на території Кіровської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області у землі, яка перебувала у колективній власності КСП "Пам'ять Леніна".

Ухвалою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 02.08.2017 року замінено первісного відповідача ОСОБА_4 районну державну адміністрацію на належного відповідача ОСОБА_3 сільську раду Маловисківського району.

Рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 13.09.2017 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції в звязку з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Зокрема зазначається, що суд безпідставно дійшов висновку , що позивачем пропущено строки позовної давності звернення до суду з позовом.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до частини 3 статті 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги , якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції встановив, що позивач в період з 01 квітня 1994 року по 02 січня 1998 року, перебував в трудових відносинах з КСП "Пам'ять Леніна", працював на посаді слюсаря, а потім водія, був прийнятий в члени колгоспу "Пам'ять Леніна", що підтверджується трудовою книжкою та архівною довідкою від 10.05.2017 року.

З відомостей, наданих відділом у Маловисківському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, встановлено, що середній розмір земельної частки (паю), які виділялися працівникам КСП "Пам'ять Леніна" становить 5,66 га. в умовних кадастрових гектарах.

Державний акт на право колективної власності на землю КСП "Пам'ять Леніна" Кіровської сільської ради Маловисківського району серії КР ОI МВ зареєстровано в Книзі записів державних актів за №1 від 05.05.1994 року, до списків громадян КСП "Пам'ять Леніна" Кіровської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області гр. ОСОБА_2 не включений, сертифікат не отримував.

Суд першої інстанції зазначив, що відповідно до Указу Президента України « Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств.

Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Відповідно до Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» - членство в підприємстві ґрунтується на праві добровільного вступу до членів підприємства і безперешкодного виходу із складу його членів. Членами підприємства можуть бути громадяни, які досягли 16-річного віку, визнають і виконують його статут.

Пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки позивач на момент проведення розпаювання землі, отримання Державного акту на право колективної власності на землю, був прийнятий в члени КСП та перебував у трудових відносинах з господарством, він має право на земельну частку ( пай), не залежно від того чи був включений до списку осіб які мали право на пай.

Однак суд першої інстанції посилаючись на статі 256, 257, ч. 1 ст. 261, ч.4 ст. 267, ч.5 ст. 267 ЦК України зазначив, що оскільки ні позивачем, ні представником позивача не було надано доказів того, що про порушення його права він дізнався (або міг дізнатися) лише у 2017 році, а також не надав доказів того, що строки позовної давності позивачем були пропущені з поважних причин, то у задоволені позову необхідно відмовити у звязку із пропуском строку позовної давності.

Проте погодитись з висновок суду першої інстанції в повному обсязі неможливо.

Відповідно до статті 213 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 215 ЦПК України в рішенні суду повинно бути зазначено на підставі яких доказів та з яких мотивів суд вважає встановленою наявність або відсутність фактів якими обґрунтовувались вимоги чи заперечення.

Рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним нормам права.

Відповідно до статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленого цим Кодексом , звернутись до суду за захистом своїх порушених , невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу , який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 16 ЦК України визначені способи захисту цивільних прав та інтересів.

Відповідно до ст.10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Висновки суду першої інстанції, що оскільки позивач на момент проведення розпаювання землі, отримання Державного акту на право колективної власності на землю, був прийнятий в члени КСП та перебував у трудових відносинах з господарством, він має право на земельну частку ( пай), не залежно від того чи був включений до списку осіб які мали право є помилковими.

З матеріалів справи вбачається , що предметом судового розгляду є визнання права на земельну частку пай у звязку з розпаюванням землі КСП «Пам'ять Леніна».

З позовної заяви вбачається, що позивач звертаючись з позовом у суд зазначив, що в період з 01.04.1994 року по 02.01.1998 року перебував у трудових відносинах з КСП «Пам'ять Леніна» Кіровської сільської ради та являвся членом даного господарства, працюючи слюсарем, а потім водієм.

В 1994 році, при проведені розпаювання землі в господарстві, він був включений в списки на право на земельну частку пай.

Державний акт на право колективної власності на землю КСП «Пам'ять Леніна» отримало 05.05.1994 року. В книзі записів актів Маловиськівського району Кіровоградської області зареєстровано за №1.

Позивач зазначив, що на протязі 1998-2003 років неодноразово звертався до голови правління КСП та в земельну комісію по розпаюванню землі з проханням видачі сертифікату але йому було повідомлено, що він не включений в списки помилково і його прізвище буде внесено до додаткового списку.

Зазначив, що 12.05.2017 року він дізнався з листа Маловиськівського районного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області , що він не був включений до списків на розпаювання землі КСП «Пам'ять Леніна», сертифікат не отримав.

Просив визнати , право на земельну частку (пай) КСП «Пам'ять Леніна» розташовану на території Кіровської сільської ради Маловиськівського району Кіровоградської області розміром 5,66 умовних кадастрових гектара.

З матеріалів справи вбачається, що в трудовій книжці(копії) є запис , що позивач 01 квітня 1994 року прийнятий в члени КСП "Пам'ять Леніна" і працював на різних посадах по 02 січня 1998 року.( а.с. 8)

З відомостей, наданих відділом у Маловисківському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, встановлено, що середній розмір земельної частки (паю), які виділялися працівникам КСП "Пам'ять Леніна" становить 5,66 га. в умовних кадастрових гектарах. Державний акт на право колективної власності на землю КСП "Пам'ять Леніна" Кіровської сільської ради Маловисківського району серії КР ОI МВ зареєстровано в Книзі записів державних актів за №1 від 05.05.1994 року, до списків громадян КСП "Пам'ять Леніна" Кіровської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області гр.ОСОБА_2 не включений, сертифікат не отримував.

Згідно Указу Президента України від 8 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Зі змісту наведеного вбачається, що особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Тобто, таке право виникає у члена КСП з моменту одержання цим підприємством (товариством, кооперативом) державного акта на право колективної власності на землю.

Право на одержання земельної частки (паю) у членів КСП виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі державного акта про право колективної власності на землю конкретному КСП, членом якого він є.

Отже, право на земельну частку (пай) особа набуває за наявності трьох умов:

- перебування в членах колективного сільськогосподарського підприємства;

- отримання цим підприємством державного акта на право колективної власності на землю;

- включення особи до списку, доданого до цього акта.

У Законі України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» зазначено, що право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, в тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законом порядку. Кількість осіб, які мають право на земельну частку (пай), визначається списком, що додається до Держаного акта на право колективної власності на землю, який у разі потреби уточнюється і підписується головами відповідної ради і підприємства.

З матеріалів справи вбачається, що висновки суду першої інстанції , що позивач мав право на отримання земельного паю ґрунтуються тільки на копії трудової книжки в якій зазначено , що позивач був прийнятий в члени КСП «Пам'ять Леніна».

З архівної довідки надано позивачем на підтвердження позовних вимог вбачається, що у документах архівного фонду колективного сільськогосподарського підприємства «Пам'ять Леніна» Кіровської сільської ради Маловиськівського району Кіровоградської області в книзі обліків трудового стажу колгоспників колгоспу «Пам'ять Леніна», працівників КСП «Пам'ять Леніна» є відомості про стаж роботи та сума заробітної плати ОСОБА_2, який значиться:слюсар, водій.

В архівній довідці відсутні відомості, що позивач є членом КСП «Пам'ять Леніна».

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що позивач був прийнятий в члени КСП відповідно до його заяви і у звязку з цим було прийняте рішення про прийняття позивача в члени КСП «Пам'ять Леніна».

В матеріалах справи відсутні докази про проведення зборів членів КСП у звязку з розпаюванням землі та про списки членів КСП, які мають право на отримання земельних паїв .

Відсутні докази , що позивач звертався з вимогами до зборів члені КСП про включення його до списків осіб які мають на отримання земельних паїв у звязку з тим, що його помилково не було включено до зазначених списків.

Приймаючи до уваги встановлені обставини, колегія суддів дійшла висновку , що суд першої інстанції не встановив дійсні обставини по справі і зробив помилковий висновок , що позивач мав право на земельний пай виходячи з неналежних доказів.

Відповідно до п. 6 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України 2004 року, правила цього Кодексу про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред'явлення яких, установлений законодавством, що діяло раніше, не закінчився до набрання чинності зазначеним Кодексом.

На пред'явлення позову про витребування належного громадянину майна, інших вимог про захист приватної власності поширюється встановлений ст. 50 Закону України «Про власність» і ст. 71 ЦК УРСР (діючих на час виникнення спірних правовідносин) трирічний строк позовної давності, якщо інше не передбачено законом.

Згідно ст.ст. 75, 76 ЦК УРСР, позовна давність застосовується судом незалежно від заяви сторін. Перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Згідно з ст. 80 ЦК УРСР, закінчення строку позовної давності до пред'явлення позову є підставою для відмови в позові. Якщо суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захистові.

Суд першої інстанції посилаючись на статі 256, 257, ч. 1 ст. 261, ч.4 ст. 267, ч.5 ст. 267 ЦК України зазначив, що оскільки ні позивачем, ні представником позивача не було надано доказів того, що про порушення його права він дізнався (або міг дізнатися) лише у 2017 році, а також не надав доказів того, що строки позовної давності позивачем були пропущені з поважних причин, то у задоволені позову необхідно відмовити у звязку із пропуском строку позовної давності.

Однак суд першої інстанції не звернув увагу, що відмова у задоволені позову у звязку з пропуском строку позовної давності застосовується у тих випадках , коли позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню, однак позивачем було пропущено строки звернення до суду з позовом.

Позивачем по справі не було доведено належними та допустимими доказами , що він мав право на отримання земельного паю відповідно до діючого законодавства , тому відмова судом першої інстанції у задоволені позову у звязку з пропуском строків позовної давності в даному випадку є помилковим.

Приймаючи до уваги встановлені обставини, підставою для відмови у задоволені позову є недоведеність позовних вимог та їх необґрунтованість.

Колегія суддів дійшла висновку, що оскільки вирішуючи спір, суд першої інстанції неправильно встановив дійсні обставини по справі, враховуючи недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими відповідно до п.2 і п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову оскільки позивачем не надано належних та переконливих доказів відповідно до діючого законодавства на підтвердження позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 13.09.2017 року скасувати .

Ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області про визнання права на земельну частку (пай)-відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок сторін.

Рішення суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: