Провадження № 2/537/928/2017
Справа № 537/2893/17
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24.11.2017 року Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі: головуючої судді Зоріної Д.О., при секретарі Чернявській А.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення права користування житловим приміщенням, -
Позивач, ОСОБА_1, звернулась до суду із позовною заявою, де просить суд ухвалити рішення, яким позбавити права користування ОСОБА_2 будинком №76 по провулку П. Орлика (Фрунзе) в місті Кременчуці.
Свої вимоги позивач мотивувала тим, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в місті Кременчуці по провулку Пилипа Орлика (Фрунзе), будинок 7б. У вказаному будинку окрім неї зареєстровані її колишній чоловік ОСОБА_3, син ОСОБА_2, донька ОСОБА_4 З 01 листопада 2013 року колишній чоловік позивача ОСОБА_2, а також її син ОСОБА_2, у зазначеному будинку не проживають, їхні речі в будинку відсутні. На підставі викладеного позивач просить суд захистити її право власника та позбавити відповідача права користування вказаним житловим приміщенням.
Позивач, ОСОБА_1, в судове засідання не зявилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, надала до суду заяву, згідно якої просила справу розглянути без її участі та зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити; просить стягнути судові витрати з відповідача.
Відповідач, ОСОБА_2, в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не надав до суду пояснень про причини неявки.
Згідно зі статтею 224 Цивільно-процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, оскільки останні були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, а також на підставі наявних в справі матеріалів про права та взаємовідносини сторін.
Вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступне.
Як вбачається із договору купівлі-продажу від 03 грудня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_5, та зареєстрованого в реєстрі за номером 8534, ОСОБА_6 належить на праві приватної власності житловий будинок №7-Б з господарськими будівлями по провулку Фрунзе в місті Кременчуці Полтавської області.
Вказаний факт підтверджується також витягом з Державного реєстру правочинів №12221553 від 03 грудня 2012 року та витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №151347 від 26 січня 2013 року.
Факт зміни прізвища позивача з ОСОБА_6 на ОСОБА_1 вбачається зі свідоцтва про шлюб серії І-КЕ №138881, видане 08 квітня 2016 року Крюківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького МУЮ у Полтавській області, а також відміткою у паспорті позивача серії НО №025208.
Згідно зі статтею 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні.
Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно довідки, виданої ТОВ «Місто для людей Кременчук» 11 липня 2017 року за вих.. № 2532/32, за адресою: будинок №7Б по провулку Пилипа Орлика (Фрунзе) в місті Кременчуці зареєстровані: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3 (колишній чоловік позивача), ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 (донька позивача), ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_2 (син позивача), ІНФОРМАЦІЯ_4.
Факт реєстрації відповідача ОСОБА_2 за зазначеною адресою підтверджується також відповіддю Крюківської районної адміністрації Виконкому Кременчуцької міської ради Полтавської області №3162/01-27 від 25 липня 2017 року.
Як встановлено в судовому засіданні, відповідач по справі у зазначеному домоволодінні не проживає з 2013 року.
Зазначений вище факт підтверджується актом про не проживання ТОВ «Місто для людей Кременчук» від 11 липня 2017 року б/н, засвідчений громадянами ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які підтвердили, що ОСОБА_2 не проживає у ІНФОРМАЦІЯ_5 (Фрунзе) в місті Кременчуці Полтавської області з 01 листопада 2013 року по теперішній час; акт підписаний фахівцем відділу по зверненням громадян ОСОБА_9
Згідно із частиною 1 статті 383 Цивільного кодексу України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
У відповідності до частини 1 статті 386 власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчиненню нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Відповідно до вимог статті 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Статтею 41 Конституції України, статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,до якої України приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до закону №475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем внаслідок наявності його реєстрації у помешканні, власником якого є позивач, порушено право останньої на володіння та розпорядження своїм майном; ОСОБА_10, будучи зареєстрованими у домоволодінні, власником якого є позивач, порушує її права та законні інтереси, в зазначеному домоволодінні не проживає.
Вимогами частини 2 статті 405 Цивільного кодексу України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно зі статтею 163 Житлового кодексу УРСР, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу.
Так, відповідно до частини 1 статті 71 Житлового кодексу УРСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Так, в судовому засіданні достовірно встановлений факт, що відповідач, ОСОБА_2, зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_5 (Фрунзе) в місті Кременчуці Полтавської області, власником якого є позивач. Однак, відповідач не проживає у зазначеному домоволодінні з листопада 2013 року і по теперішній час.
Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачем втрачено право на користування зазначеним житлом, оскільки він відсутній у вказаному будинку понад один рік без поважних причин.
Враховуючи викладене, приймаючи до уваги доведений в судовому засіданні факт непроживання відповідача, ОСОБА_2, в помешканні, власником якого є позивач, понад один рік без поважних причин, а також ті обставини, що реєстрація відповідача перешкоджає позивачу, як власнику домоволодіння, в повній мірі користуватися та розпоряджатися належними їй правами в зазначеному будинку, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1, у звязку з чим вони підлягають задоволенню.
Оскільки статтею 88 Цивільно-процесуального Кодексу України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 суму судового збору в розмірі 640 грн. 00 коп., який було сплачено позивачем при подачі позову до суду.
Керуючись статтями 10, 11, 58, 60, 79, 88, 212, 213, 215, 224, 226 Цивільно-процесуального Кодексу України, статтями 319, 321, 383, 386, 391, 405 Цивільного Кодексу України, статтями 163, 71 Житлового кодексу УРСР, суд , -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення права користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком №7-Б по провулку Пилипа Орлика (Фрунзе) в місті Кременчуці Полтавської області.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму судового збору в розмірі 640 грн. 00 коп., сплачений нею при подачі позову до суду.
Відповідачем може бути подано заяву про перегляд заочного рішення в десятиденний строк з дня отримання копії рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів після отримання копії цього рішення.
Суддя : Д.О. Зоріна