АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2017 року колегія суддів Судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Усика Г.І.

- Левенця Б.Б.

при секретарі - Куркіній І. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 10 липня 2017 року у цивільній справі за заявою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про видачу дублікату виконавчого листа про стягнення заборгованості з ОСОБА_5, ОСОБА_6 та поновлення пропущеного строку на пред'явлення виконавчого документу до виконання,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 10 липня 2017 року задоволено заяву Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про видачу дублікатів виконавчих листів про стягнення заборгованості з ОСОБА_5, ОСОБА_6 та поновлення строку для пред'явлення їх до виконання.

Постановлено видати дублікати виконавчого листа на підставі заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва від 29 листопада 2012 року, ухваленого за наслідками розгляду цивільної справи за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Поновлено Публічному акціонерному товариству «Укрсоцбанк» пропущений строк для пред'явлення вказаного виконавчого листа до виконання.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції частково, представник ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 10 липня 2017 року в частині задоволення вимог заяви Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про поновлення пропущеного строку на пред'явлення виконавчого документу до виконання скасувати та постановити в цій частині нову ухвалу про відмову в задоволенні цих вимог заяви.

Апеляційну скаргу обґрунтовувала тим, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права в частині, що стосується поновлення стягувачеві пропущеного строку на пред'явлення виконавчого документу до виконання. Суд не звернув уваги на те, що виконавчий лист № 2-6766/12 про стягнення заборгованості з ОСОБА_5 і ОСОБА_6 було втрачено не органами виконавчої служби в ході вчинення виконавчих дій, а стягувачем Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» вже після його повернення до банку без виконання. Вважає, що Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» не навело в своїй заяві дійсно поважних причин пропуску встановленого законом строку на пред'явлення виконавчого листа до виконання, тобто причин, пов'язаних з об'єктивними, непереборними, істотним труднощами для вчинення таких дій. Вважає, що несвоєчасне здійснення банком дій, спрямованих на пред'явлення виконавчого листа № 2-6766/12 до виконання, свідчить про недобросовісність стягувача, що не було враховано судом першої інстанції.

В судовому засіданні представник ОСОБА_5 повністю підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» ОСОБА_9 проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись на те, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням вимог закону, а доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 29 листопада 2012 року, яке набрало законної сили 15 липня 2013 року, задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором № 380/882/06-Пі від 27 червня 2006 року в розмірі 8 140 411,39 грн. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» у відшкодування сплаченого судового збору 802,50 грн.. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» у відшкодування сплаченого судового збору 802,50 грн..

01 серпня 2013 року Дарницьким районним судом м. Києва видано виконавчі листи за № 2-6766/12 на виконання заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва від 29 листопада 2012 року про солідарне стягнення з ОСОБА_5, ОСОБА_6 заборгованості в розмірі 8 140 411,39 грн..

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києва від 15 лютого 2016 року виконавчий лист № 2-6766/12 про солідарне стягнення заборгованості з боржника ОСОБА_5 було повернуто стягувачеві на підставі п. 3 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», у зв'язку з відмовою стягувача залишити за собою майно боржника, не реалізоване в ході виконання рішення. Строк повторного пред'явлення виконавчого листа до виконання встановлено до 15 лютого 2017 року.

Як вбачається з довідки Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» вих. № 02-37/85-1844 від 13 червня 2017 року, оригінал виконавчого листа № 2-6766/12 про солідарне стягнення заборгованості з ОСОБА_5 було втрачено банком при переміщенні в грудні 2016 року документів з центрального офісу до територіального підрозділу. Вказана довідка підписана головою правління Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» та завірена мокрою печаткою банку.

Звертаючись до суду з заявою про видачу дублікату виконавчого листа № 2-6766/12 про солідарне стягнення заборгованості з ОСОБА_5, ОСОБА_6 та поновлення пропущеного строку на його пред'явлення до виконання, Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» посилалося на те, що оригінал виконавчого листа стягувачем було втрачено, що унеможливило для банку його повторне пред'явлення до виконання у річний строк, а тому, наявні правові підстави для задоволення поданої заяви.

Задовольняючи заяву Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», ухвалюючи видати дублікати виконавчих листів на підставі заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва від 29 листопада 2012 року і поновлюючи строк на їх пред'явлення до виконання, суд першої інстанції виходив з того, що факт втрати оригіналу виконавчого листа достовірно встановлений, при цьому рішення суду про стягнення коштів наразі не виконано, а тому, оскільки за фактичної відсутності оригіналу виконавчого документу звернути його до виконання неможливо, що призвело до пропуску встановленого законодавством строку на пред'явлення його до виконання, наявні правові підстави для задоволення заяви в повному обсязі.

Оскільки представник ОСОБА_3 ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 10 липня 2017 року оскаржує лише в частині поновлення попущеного строку на пред'явлення виконавчого листа до виконання, з урахуванням положень ч. 3 ст. 303 ЦПК України, колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду лише в межах доводів апеляційної скарги.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для поновлення Публічному акціонерному товариству «Укрсоцбанк» строку на пред'явлення до виконання виконавчого листа про стягнення заборгованості з ОСОБА_5 і ОСОБА_6, вважає, що такий висновок повністю відповідає встановленим обставинам справи та вимогам закону, а доводи апеляційної скарги його правильність не спростовують, з наступних підстав.

Як встановлено в статті 129 Конституції України, обов'язковість судового рішення є однією із основних засад судочинства.

Стаття 14 ЦПК України закріпила, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Як зазначив Європейський суд з прав людини в рішенні від 15 жовтня 2009 року у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України», право на суд, захищене статтею 6 конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення.

На дотриманні вказаних принципів наголошує і Конституційний Суд України в рішенні № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року, зазначаючи, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Стаття 371 ЦПК України встановлює, що стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Аналогічну норму містить ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження».

За змістом ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», при зверненні стягувача до органу виконавчої служби до заяви про примусове виконання рішення суду додається оригінал виконавчого документу.

Враховуючи наявну в матеріалах справи копію постанови старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києва від 15 лютого 2016 року про повернення виконавчого листа № 2-6766/12 стягувачеві і довідку від 13 червня 2017 року за підписом Голови правління Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про втрату оригіналу виконавчого листа № 2-6766/12, що підтверджують факт втрати банком оригіналу виконавчого документу і свідчать про неможливість його повторного подання до виконання, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що пропуск Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» однорічного строку на повторне пред'явлення виконавчого листа до виконання відбувся з причин, об'єктивно не залежних від волі стягувача.

Так як в ході розгляду заяви також достовірно встановлено, що заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 29 листопада 2012 року наразі не виконано та заборгованість ОСОБА_5 і ОСОБА_6 перед Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» не погашена, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення заяви про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання, оскільки неможливість отримати виконання за рішенням, що набрало законної сили, призведе до порушення законного права стягувача на справедливий суд.

Доводи апеляційної скарги про те, що зазначені Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» причини пропуску строку на пред'явлення виконавчого листа до виконання не можуть вважатися поважними, оскільки не свідчать про наявність об'єктивних, непереборних і істотних труднощів для стягувача на вчинення дій, пов'язаних із пред'явленням виконавчого документу до виконання, колегія суддів відхиляє, з огляду на наступне.

Положеннями Закону України «Про виконавче провадження» від 1999 року, який діяв на момент повернення виконавчого листа № 2-6766/12 стягувачеві, та Закону України «Про виконавче провадження» від 2016 року, який набрав чинності з 05 жовтня 2016 року, передбачалося, що при поданні до органів виконавчої служби заяви про примусове виконання рішення суду до неї додається оригінал виконавчого документу.

Виходячи зі змісту вказаних положень закону, відсутність у стягувача оригіналу виконавчого документу свідчить про неможливість звернення до виконавчої служби з заявою про його примусове виконання.

Так як поданими Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» і дослідженими судом доказами підтверджується, що до спливу однорічного строку на повторне пред'явлення виконавчого листа № 2-6766/12 до виконання його оригінал стягувачем було втрачено, при цьому боржниками ОСОБА_5 і ОСОБА_6 вказані обставини жодним чином не спростовано та доказів того, що в дійсності цей виконавчий лист перебуває на виконанні не надано, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи банку про відсутність можливості пред'явити виконавчий документ до стягнення у визначений законом строк з причин, об'єктивно незалежних від волі Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», тобто таких, що є для нього непереборними.

При цьому, доводи апелянта про те, що банк не був позбавлений можливості звернутися за отриманням дубліката виконавчого листа в строк до 17 лютого 2017 року та пред'явити його до виконання вчасно колегія суддів не вважає підставою для відмови в задоволенні заяви, оскільки довідка Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про виявлення факту втрати виконавчого листа № 2-6766/12 датована 13 червня 2017 року, тобто, банком було виявлено дану обставину в червні 2017 року, а заяву про поновлення строку подано в липні 2017 року, в найкоротші терміни.

Доводи апеляційної скарги про те, що несвоєчасне пред'явлення стягувачем виконавчого листа до виконання та подання ним, у зв'язку з цим, заяви про поновлення такого строку, свідчить про його недобросовісність, колегія судів відхиляє, оскільки право Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на отримання виконання за рішенням суду, що набрало законної сили, закріплене в національному законодавстві та гарантується Конституцією України, а тому, вчинення банком таких дій спрямоване на забезпечення своїх законних інтересів стягувача та не може вважатися недобросовісними діями.

Інші доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції також не спростовують.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, ухвала Дарницького районного суду м. Києва від 10 липня 2017 року є законною та обґрунтованою, постановлена з дотриманням норм процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги представника ОСОБА_3 відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 10 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Судді: