У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.01.2017 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді- Леміш О.М

при секретарі-Химинець О.Я

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Ужгород заяву ОСОБА_1 від 17.10.2017 року про роз»яснення рішення суду, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1В звернулась до суду з клопотаггям про роз"яснення рішення суду , яке мотивувала тим, що ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_1 про:

- визнання недійсним договору купівлі - продажу квартири, що знаходиться за адресою: м. Ужгород, вул. Легоцького, буд.ЗЗ, кв. 41, укладеного між ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, посвідченого 12.08.2011 р. приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу ОСОБА_9;

- про визнання недійсним договору дарування квартири, що знаходиться за адресою: м. Ужгород, вул. Легоцького, буд.ЗЗ, кв. 41, укладеного між ОСОБА_8 та ОСОБА_1, посвідченого 23.12.2011 р. приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_10 про визнання права власності на квартиру, що знаходиться за адресою: м. Ужгород, вул. Легоцького, буд.ЗЗ, кв. 41, за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі -продажу квартири від 14.09.1998 р. та зобов'язати Відповідачів повернути квартиру та не чинити перешкод у користуванні, розпорядженні та володінні даною квартирою.

23 січня 2017 року Ужгородським міськрайонним судом ухвалено рішення, яким первісний позов задоволено, у задоволенні зустрічного відмовлено.

Враховуючи, що на даний час відкрито виконавче провадження просять розяснити наведене рішення суду, та вказати чи передбачає таке формулювання резолютивної частини рішення суду виселення відповідача ОСОБА_11 та всіх членів її сімї зареєстрованих у вказаній квартирі, чи рішення стосується виключно зобовязання одної ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_2

В судове засідання особи, які брали участь у справі не зявились, хоча належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи, однак їх неявка у відповідності до ч.3 ст.221 ЦПК України, не є перешкодою для розгляду справи, а тому суд розглядає заяву про розяснення рішення суду їхній відсутності.

Вивчивши матеріали заяви, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено , що 23 січня 2017 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області винесено рішення, яким позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_12, ОСОБА_1, третіх осіб на стороні відповідачів приватного нотаріуса ОСОБА_10, приватного нотаріуса ОСОБА_13, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору органу опіки та піклування Ужгородського міського виконавчого комітету про визнання договору купівлі-продажу та дарування квартири недійсними задоволено.

В задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 15 червня 2017 року апеляційна скарга представника ОСОБА_1 ОСОБА_14 відхилена. Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 січня 2017 року залишено без змін.

21 липня 2017 року Ужгородським міськрайонним судом видано виконавчий лист щодо визнання права власності, повернення спірної квартири та нечинення перешкод у користуванні, розпорядженні та володінні такою картирою.

29 вересня 2017 року позивачем ОСОБА_2 до начальника Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби п.Хвасти С.В. було подано заяву про прийняття на виконання виконавчого листа №712/15369/12, що був виданий Ужгородським міськрайонним судом 21 липня 2017 року про повернення квартири та виселення з неї.

Виконавче провадження №54810604 є невиконаним.

Таким чином, спірна житлова квартира, що знаходиться за адресою м.Ужгород, вул.Легоцького, 33/41 належить позивачеві ОСОБА_2 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу даної квартири від 14.09.1998 року та на підставі рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 січня 2017 року.

Відповідачка ОСОБА_1 без дозволу позивача (власника квартири) ОСОБА_2 вселилася у спірну квартиру і проживає в ній разом з членами своєї сімї на підставі договору дарування, який як вже зазначено - скасовано.

Неповернення відповідачами позивачу ОСОБА_2 його власної квартири та їхнє незаконне проживання в ній, позбавляє його конституційного права розпоряджатися, користуватися та володіти квартирою, що належить йому на праві приватної власності.

Відповідно до ст. 1 п.9 Перехідних Положень ЦПК Уукраїни, який вступив в дію з 15.12.2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ст. 271 ЦПК України суд роз»яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

Згідно з ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно Постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснення рішення суду можливе тоді, коли воно є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Якщо фактично порушено питання про зміну або внесення в нього нових даних, у тому числі й розяснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в розясненні рішення.

Питання, які були поставлені заявником в заяві про роз'яснення рішення суду, потребують додаткового роз'яснення відповідно до ст. 221 ЦПК України.

Зважаючи на труднощі з виконанням рішення прошу суд вважає за необхідне розяснити, що неповернення відповідачами позивачу ОСОБА_2 його власної квартири та їхнє незаконне проживання в ній, позбавляє його конституційного права розпоряджатися, користуватися та володіти квартирою, що належить йому на праві приватної власності. Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. Згідно вимог ч.І ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 156 ЖК України члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Позивач ОСОБА_2 та відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_12 та ОСОБА_1 членами однієї сімї не являються,в родинних стосунках не перебувають.

Реєстрація відповідачки ОСОБА_1 та членів її сімї за адресою спірної квартири не є підставою для володіння, користування та розпорядження наведеною квартирою, що є приватною власністю позивача.

За таких обставин позивачем доведено необхідність захисту його прав шляхом повернення квартири, що йому належить на праві приватної власності та виселення відповідачів з даної квартири.

Керуючись ст.271 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву про роз»яснення рішення суду - задоволити.

Розяснити відповідачці ОСОБА_1 рішення Ужгородського міськрайонного суду від 23.11.2017 року, що квартиру, яка знаходиться в м.Ужгороді по вул. Легоцького, 33/41 і належить позивачеві ОСОБА_2 на праві приватної власності необхідно повернути позивачеві шляхом виселення з неї її та членів її сім"ї , не чинивши перешкод ОСОБА_2В володінні, користуванні та розпорядженні такою .

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Закарпатської області протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий О.М Леміш