Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 27 Доповідач Шевчук А. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Микитюк О.Ю., Коломієць О.С.,

з участю секретаря судового засідання Добровольської Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Кредитна спілка «Всеукраїнське народне кредитне товариство», про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 16 березня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Враховуючи пять заяв про уточнення позовних вимог, просив стягнути в солідарному порядку з відповідачів на його користь заборгованість за кредитним договором у сумі 90 915,50 грн. (а.с.216-219 т.1). Свої вимоги обґрунтовував тим, що 22 листопада 2008 року між Кредитною спілкою «Всеукраїнське народне кредитне товариство» (надалі кредитна спілка) та ОСОБА_2В (надалі позичальник) укладений кредитний договір № 0412-91-08, за умовами якого ОСОБА_2 отримав кредит на суму 17 400 грн. У забезпечення виконання кредитного договору між Кредитною спілкою «Всеукраїнське народне кредитне товариство» та ОСОБА_3 (надалі поручитель) 22 листопада 2008 року укладено договір поруки № 0412-91-08-П. За договорами про відступлення права вимоги від 13 листопада 2014 року № 0412-91-08-Ц та № 0412-91-08-П-Ц право вимоги боргу за кредитним договором та договором поруки перейшло від кредитної спілки до нього. Вищевказана заборгованість виникла внаслідок неналежного виконання ОСОБА_2 умов кредитного договору.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 16 березня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити. Свої вимоги обґрунтовує тим, що до нього у встановленому законом порядку перейшло право вимоги за кредитним договором та договором поруки, які є чинними та обовязковими до виконання, а тому він має право на стягнення заборгованості на його користь.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах ст.303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову до відповідачів, суд першої інстанції виходив із того, що позов предявлений кредитором про стягнення заборгованості, якої не існує.

Колегія суддів апеляційного суду не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що 22 листопада 2008 року між Кредитною спілкою «Всеукраїнське народне кредитне товариство» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №0412-91-08, за умовами якого кредитна спілка надала позичальнику кредит у розмірі 17 400 грн. до 22 листопада 2011 року (а.с.6 т.1)..

На забезпечення зобовязань позичальника за кредитним договором 22 листопада 2008 року між Кредитною спілкою «Всеукраїнське народне кредитне товариство» та ОСОБА_3 укладено договір поруки №0412-91-08-П (а.с.8 т.1).

Між Кредитною спілкою «Всеукраїнське народне кредитне товариство» та ОСОБА_1 13 листопада 2014 року укладено договір №0412-91-08-Ц про відступлення права вимоги, за яким кредитна спілка передала належне їй право вимоги за вищевказаним кредитним договором ОСОБА_1 (а.с.11-12 т.1).

Між Кредитною спілкою «Всеукраїнське народне кредитне товариство» та ОСОБА_1 13 листопада 2014 року укладено договір №0412-91-08-П-Ц про відступлення права вимоги, за яким кредитна спілка передала належне їй право вимоги за вищевказаним договором поруки ОСОБА_1 (а.с.13 т.1).

Окрім того, між кредитною спілкою та ОСОБА_1 20 лютого 2015 року укладені додатки до вищевказаних договорів про відступлення права вимог з уточненням договірних умов (а.с.64-67 т.1).

За змістом частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Заміна кредитора не допускається у зобовязаннях, нерозривно повязаних з особою кредитора (стаття 515 ЦК України).

За статтею 1 Закону України «Про кредитні спілки» кредитна спілка - це неприбуткова організація, заснована фізичними особами, професійними спілками, їх обєднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок обєднаних грошових внесків членів кредитної спілки. Кредитна спілка є фінансовою установою, виключним видом діяльності якої є надання фінансових послуг, передбачених цим законом.

Статтею 21 Закону України «Про кредитні спілки» визначено види господарської діяльності кредитної спілки, а пунктом 11 частини першої цієї статті врегульовано, що провадження кредитною спілкою іншої діяльності, крім передбаченої цим Законом, не допускається.

Отже, кредитна спілка як кредитодавець з огляду на особливості правового статусу, визначеного законом, не має права відступити право вимоги за кредитним договором, оскільки такі повноваження законом не передбачені.

Ураховуючи, що спірні зобовязання випливають з кредитного договору, укладеного кредитною спілкою з ОСОБА_2, надання кредитних коштів здійснено за рахунок обєднання грошових внесків членів кредитної спілки, такі зобовязання тісно повязані з особою кредитора і в силу положень статті 515 ЦК України заміна кредитора у таких зобовязаннях не допускається, то немає правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки, оскільки відступлення права вимоги не спричиняє правових наслідків.

Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом України в справі №6-667цс15 та в силу ст.360-7 ЦПК України є обовязковою. Апеляційний суд не вбачає підстав для відступу від правової позиції.

Оскільки має місце неправильне застосування норм Закону України «Про кредитні спілки», то згідно зі ст.309 ЦПК України колегія суддів апеляційного суду скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове рішення, яким відмовляє позивачу в задоволенні позову, але з інших правових підстав, викладених вище.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,309,313-314,316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 16 березня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості з інших правових підстав.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча

Судді: