Справа № 396/1577/17
Провадження № 2/396/732/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2017 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області

у складі: головуючого Шепетько Володимир Іванович

з участю секретаря Корольової Ю.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Новоукраїнка Кіровоградської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Семенастівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Семенастівської сільської ради Новоукраїнського району про встановлення факту родинних відносин, про встановлення факту прийняття спадщини, про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 18 вересня 1998 року померла його мати ОСОБА_2, після смерті якої відкрилась спадщина на все належне їй майно, в тому числі на право на земельну частку (пай) площею 6,72 га, що знаходиться на території Семенастівської сільської ради.

За життя ОСОБА_3 володіла правом на земельну частку (пай), що підтверджується сертифікатом серії КР №250028, виданого на підставі рішення сесії Семенастівської сільської ради народних депутатів від 05.11.1999 року № 44 на право на земельну частку (пай) площею 6,72 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Семенастівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, проте оформити спадщину після смерті ОСОБА_3 позивач не має можливості, оскільки стала розбіжність у написанні прізвища його матері, а саме: у свідоцтві про смерть прізвище матері зазначено "Бервенова", в свідоцтві про народження, виданого 17.10.1973 року Семенастівською сільською радою на російській мові вказано прізвище та ім'я матері "Бервинов». У звязку з наведеними розбіжностями, з метою оформлення спадщини позивач просить встановити факт, що померла 18 вересня 1998 року ОСОБА_3 є його рідною матір'ю.

Оскільки, позивач являється спадкоємцем першої черги за законом спадкового майна ОСОБА_3, тому позивач являється таким, який фактично прийняв спадщину, але оформити право власності не може в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну ділянку. Після звернення до нотаріальної контори для оформлення спадщини він одержав відповідь про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину в звязку з пропущенням строків для прийняття спадщини.

Оскільки іншим шляхом позивач не може оформити спадщину відповідно до вимог законодавства у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів, тому звертається до суду з позовною заявою.

Позивач та представник відповідача в судове засідання не з'явились, подали заяву про розгляд справи у їх відсутності, представник відповідача погодився із позовними вимогами, тому суд ухвалив про розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічним засобом, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов є підставним і підлягає до задоволення у зв'язку із наступним.

Судом встановлено, що 18 вересня 1998 року померла мати позивача ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ОЛ №067505, виданим 18 вересня 1998 року Семенастівською сільською радою Новоукраїнського району Кіровоградської області, актовий запис про смерть №11. Місце відкриття спадщини с.Семенасте Новоукраїнського району Кіровоградської області (а.с.5).

Відповідно до свідоцтва про народження серії І-ОЛ №316788, виданого 17 жовтня 1973 року Семенастівською сільською радою Новоукраїнського району Кіровоградської області позивач ОСОБА_1 народився 08 липня 1953 року. У зазначеному документі його матірю вказано російською мовою «Бервинов Василиса Мойсеевна» (а.с.17).

Факт родинних відносин між позивачем та ОСОБА_3 підтверджується також довідкою Семенастівської сільської ради Новоукраїнського району №483 від 06 вересня 2017 року (а.с.8).

Отже, зазначені обставини достовірно доводять факт родинних відносин між позивачем та померлою ОСОБА_3 як між сином та матірю.

Підставою для задоволення свого позову позивач ОСОБА_1 у позовній заяві вказав фактичний вступ у володіння та управління спадковим майном, здійснений одразу після смерті ОСОБА_3

За змістом п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. При цьому, такі дії мають бути вчинені протягом шести місяців з моменту смерті спадкодавця (ч.2 ст.549 ЦК УРСР).

Визначаючи якими правовими нормами слід керуватися при вирішенні зазначеного спору (зокрема, нормами ЦК Української РСР в ред.1963 року чи ЦК України в ред.2004 року), суд виходить з наступного.

Відповідно до п.п.4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України від 01 січня 2004 року, норми цього кодексу застосовуються до правовідносин, які виникли після набуття ним чинності, тобто з 01 січня 2004 року. Правила Книги 6 цього кодексу застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання цим кодексом чинності.

Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.1 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах по спадкування» розяснив, що у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року застосуванню підлягає чинне на той час законодавство, зокрема Цивільний кодекс Української РСР, якщо строк на її прийняття закінчився до 01 січня 2004 року.

Таким чином, строк прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 закінчився 18 вересня 1998 року, тобто до набуття чинності Цивільним кодексом України в ред. 2004 року, спадщина позивачем прийнята у відповідності з вимогами ст.549 ЦК України в редакції 1963 року, тому застосуванню для вирішення заявленого позову підлягають норми Цивільного кодексу України в редакції 1963 року, який з 01 січня 2004 року втратив чинність, але був чинним на момент виникнення та існування спірних правових відносин.

Відповідно до ст.ст.525 та 526 ЦК України (в ред.1963 року), часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а місцем її відкриття останнє постійне місце проживання спадкодавця.

Статтею 524 ЦК України в ред.1963 року встановлено, що спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Спадкування за законом здійснюється у разі відсутності заповіту.

Судом встановлено, що заповіту померла ОСОБА_3 не склала, тому позивач ОСОБА_1, як син померлої, є спадкоємцем її спадкового майна за законом першої черги.

Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв (ч.1 ст.548 ЦК України в ред.1963 року).

Так, за змістом п.2 ч.1 ст.549 ЦК України в ред.1963 року спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

При цьому, такі дії мають бути вчинені протягом шести місяців з моменту смерті спадкодавця (ч.2 ст.549 ЦК України в ред.1963 року).

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 фактично вступив в управління спадковим майном після смерті ОСОБА_3, оскільки доглядав та утримував матір, хоронив її, доглядає належне покійній майно.

Отже, позивач є таким, що у визначеному на день відкриття спадщини порядку прийняв належну померлій матері спадщину.

До складу спадщини померлої ОСОБА_3 ввійшла земельна ділянка загальною площею 6,72 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Семенастівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, право власності на яку посвідчене державним актом на право власності на землю КР №250028, виданим на підставі рішення сесії Семенастівської сільської ради (а.с.22).

Згідно п.4 постанови ПВСУ «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» №4 від 24.06.1983 р. (яка втратила чинність, але розяснювала спірні правові відносини на момент їх виникнення та існування), якщо позивач протягом встановленого строку для прийняття спадщини вступив в управління спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання за ним права власності на спадкове майно.

Отже, встановивши факт родинних відносин між позивачем та померлою ОСОБА_3, а також факт прийняття позивачем спадщини після смерті матері ОСОБА_3, суд вважає можливим позов задовольнити, оскільки відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.549 ЦК України в ред.1963 року позивач є таким, що у передбаченому на час відкриття спадщини порядку прийняв спадщину померлої матері.

Судові витрати, в порядку ст. 88 ЦПК України, віднести на рахунок позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.174, 213-215, 218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну задовольнити.

Встановити факт, що померла ОСОБА_3, яка відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ОЛ № 067505, виданого Семенастівською сільською радою померла 18.09.19998 року, є матірю ОСОБА_1.

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_1 після смерті його матері ОСОБА_3, яка померла 18.09.1998 року шляхом фактичного вступу у володіння спадковим майном.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 6,72 га, розташовану на території Семенастівської сільської ради, передану ОСОБА_3 на підставі рішення сесії Семенастівської сільської ради народних депутатів від 05.11.1999 року №44 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії КР 25028 від 27.12.1999 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №29 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, яка померла 18.09.1998 року.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Кіровоградської області через Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги .

Головуючий: В. І. Шепетько