Провадження № 2/127/5786/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2017 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Федчишена С.А.,

при секретарі Підвисоцькій О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позов мотивовано тим, що в період з 2011 року по 2016 рік ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали однією сімєю. Від спільного проживання у сторін народився син- Білий ОСОБА_3 Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_2 зобовязано сплачувати аліменти на утримання дитини- Білого Д.М. у розмірі 650 гривень. На думку позивача, розмір аліментів на даний момент є занадто низьким, оскільки крім виплати аліментів батько не допомагає сімї та не приймає участі у вихованні дитини. Поряд з цим, ОСОБА_1 постійно несе витрати на оздоровлення, відвідування дитячого садочка та лікування ОСОБА_4 Враховуючи дані обставини, позивач просить збільшити розмір аліментів, які сплачує ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_4 до 2500 гривень.

В судовому засіданні позивач позов підтримала за обставин викладених в ньому, просила позов задовольнити.

Відповідач та його представник позов визнали частково, не заперечували щодо збільшення аліментів до 900 гривень на місяць.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.

При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 3)

ОСОБА_3 Вінницького міського суду Вінницької області від 27.01.2017 р. стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 650,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.(а.с.10-12)

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Частина 1 статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального становища або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Вказана норма закріплена також в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Крім того, з правової позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові від 05.02.2014 року у справі за № 143 цс 13 вбачається, що при розгляді судами спорів про зміну розміру аліментів застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

В обґрунтування своїх вимог, позивач надала суду:

- лист Управління соціального захисту населення (Лівобережне) Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради № 4001-08-05-01 від 08.11.2017 р, згідно якого дохід сімї з 01.02.2017 р. по 31.07.2017 р. склав 34582,96 грн., з яких 30332,96 грн.- заробітна плата, 4250,00 грн.- сплачені аліменти;

- довідку про доходи № 1 від 17.10.2017 р., з якої вбачається, що ОСОБА_1, працюючи на посаді укладальника продукції медичного призначення в приватному акціонерному товаристві «Інфузорія» за період з 22.02.2017 р. по 30.09.2017 р. отримала 41468,24 грн. заробітної плати;

- довідку Вінницько-Хутірського навчального-виховного комплексу: загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дошкільний заклад, яка підтверджує той факт, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 відвідує даний заклад;

-консультаційні висновки спеціаліста щодо пацієнта ОСОБА_4 від 18.10.2017 р. та 13.11.2017 р., протокол ультразвукового дослідження органів черевної порожники та зачеревного простору ОСОБА_4 та результати аналізів.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В силу статей 58,59 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оцінюючи зібрані у справі докази за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, суд дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, а саме шляхом збільшення розміру аліментів, визначених рішенням суду від 27.01.2017 р. до 1200 гривень, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Таким чином, суд не погоджується з вимогою позивача про стягнення аліментів в розмірі 2500 грн., оскільки в ході розгляду справи судом не встановлено реальну змогу відповідача сплачувати щомісячно аліменти в даному розмірі.

Згідно п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 визначені в порядку ст.192 СК України аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню.

Враховуючи вимоги ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 640 гривень

На підставі викладеного, згідно ст. ст. 141, 180-182,184,192 СК України, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2, 19.12.1986року народження на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27.01.2017року, стягнувши з ОСОБА_2, 19.12.1986року народження (ІПН НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3) на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, 27.04.2012р.н. в розмірі 1200гривень, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання законної сили даним рішенням і до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 640,00гривень.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: