АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 686/7146/15-ц
Провадження № 22-ц/792/1842/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Грох Л.М.,

суддів Гринчука Р.С., Костенка А.М.,

секретар Задвірний В.І.,

з участю представника апелянта, відповідача ОСОБА_1 та її представника

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, Вищого професійного училища № 25 м. Хмельницького, третіх осіб: Виконавчого комітету Хмельницької міської ради, Служби у справах дітей Хмельницької міської ради, про скасування ордеру на житло, свідоцтва та приватизації за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 27 вересня 2017 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

В квітні 2015 року ОСОБА_2, звертаючись до суду з цим позовом до відповідачів, вказувала, що 22.11.2011 року Вищим професійним училищем №25 м. Хмельницького на ім'я ОСОБА_1 був виданий ордер НОМЕР_1 на сім'ю в складі ОСОБА_3, її сина, на право зайняття однокімнатної квартири АДРЕСА_1, загальною площею 42,2 кв.м. Вказувала, що цей ордер є незаконним, оскільки його було видано директором ВПУ № 25 на підставі рішення житлової комісії училища від 03.03.2010 року, а не виконавчим комітетом Хмельницької міської ради, як це передбачено ЖК УРСР.

Крім того, було порушено порядок надання житла, зокрема, ОСОБА_2 перебувала на квартирному обліку при виконавчому комітеті Хмельницької міської ради з липня 1994 року за №4938, а відповідачка поставлена на квартирний облік пізніше, з червня 1998 року за № 5675. Тому просила суд визнати недійсним ордер № НОМЕР_1 від 22.11.2011 року, визнати недійсною приватизацію квартири АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_1 та ОСОБА_3, скасувати розпорядження № 01-024-585 Вищого професійного училища № 25 м. Хмельницького, скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 19.07.2012 року видане Вищим професійним училищем № 25 м. Хмельницького на ім'я ОСОБА_1 та ОСОБА_3

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 27.09.2017 року у позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вважає рішення суду необґрунтованим, незаконним, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, а також неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права. На думку апелянта, судом не враховано, що при розподілі спірної квартири були порушені вимоги статей 52, 58 ЖК України, якими визначено процедуру надання житла громадянам. Суд помилково вказав про відсутність у апелянтки права, яке внаслідок порушення підлягає захисту, вважаючи, що вона не потребувала поліпшення житлових умов внаслідок придбання квартири її чоловіком. При цьому проігноровано, що лише 27.08.2015 року рішенням виконавчого комітету № 584 їхня сім'я знята з обліку потребуючих поліпшення житлових умов. Попри те, що спірна квартира належала ВПУ № 25 на праві власності, суд не врахував, що училище є державним закладом та не перевірив, чи діяв власник в межах повноважень та у спосіб, визначений законами.

В засіданні апеляційного суду представник апелянта підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник просили відхилити апеляційну скаргу як безпідставну.

Колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ч. 1 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Так, судом першої інстанції встановлено, що спірна квартира АДРЕСА_1 на час розподілу належала на праві власності Вищому професійному училищу №25 в м. Хмельницькому на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 13 серпня 2011 року.

22.11.2011 року директором ВПУ № 25 на ім'я ОСОБА_1 видано ордер НОМЕР_1 на сім'ю з 1 особи - неповнолітнього сина ОСОБА_3, на право зайняття однокімнатної квартири АДРЕСА_1, загальною площею 42,2 кв.м.

Ордер видано на підставі рішення житлової комісії училища від 03.03.2010 року про надання квартири ОСОБА_1, котра перебувала на квартирному обліку у загальній черзі з 25.06.1998 року, а з 23.02.2000 року - на першочерговій черзі як одинока матір.

В подальшому на підставі розпорядження ВПУ № 25 від 24.11.2011 року № 01-024-585 спірна квартира передана у власність ОСОБА_1 та її сину в рівних частках. 19 липня 2012 року останні отримали свідоцтво про право власності на квартиру.

На час розподілу спірної квартири позивач перебувала на квартирному обліку в складі сім'ї її чоловіка, який став на чергу 01.07.1994 року. 10.04.2015 року ОСОБА_4 подано заяву про переоформлення черги квартирного обліку на дружину, ОСОБА_2, у задоволенні якої було відмовлено рішенням виконкому ХМР від 27.08.2015 року № 584 та знято сім'ю ОСОБА_4 у складі 3 осіб з обліку потребуючих поліпшення житлових умов, оскільки у власності ОСОБА_4 перебуває двокімнатна квартира АДРЕСА_1.

Право власності на квартиру АДРЕСА_1. за ОСОБА_4 зареєстровано 04 жовтня 2011 року.

Наведене підтверджується матеріалами справи.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що здійсненим розподілом спірної квартири та подальшою її передачею у власність не порушуються права позивача.

Доводи апеляційної скарги про помилковість такого висновку, зважаючи на перебування позивачки на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, є безпідставними.

Так, відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні (правова позиція, висловлена Верховним Судом України в постанові від 25 грудня 2013 року, справа № 6-94цс13).

Позивач не довела, що на час звернення до суду з позовом вона володіла певним правом, яке було порушено відповідачами передачею спірної квартири ОСОБА_1 та її подальшою приватизацією, і це право підлягає відновленню у обраний позивачем спосіб. Даних про порушення права позивача не містить і позовна заява останньої.

Дійсно, позивач перебувала на обліку на покращення житлових умов у виконавчому комітеті Хмельницької міської ради у загальній черзі з липня 1994 року за №4938 у складі сім'ї свого чоловіка ОСОБА_4

Проте, посилаючись на своє перебування на квартирному обліку більш тривалий строк, позивач не довела, що саме їй спірна квартира мала б бути передана згідно квартирної черги.

За змістом ст. 40 ЖК Української УРСР підставою для зняття громадянина з обліку потребуючих поліпшення житлових умов, зокрема, є поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення.

04.10.11 року позивач як дружина ОСОБА_4 набула спільно з останнім право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_3, житловою площею 34,6 м. кв.

Отже, незалежно від того, що лише 27.08.2015 року сім'я позивачки була знята з обліку потребуючих поліпшення житлових умов, об'єктивно внаслідок поліпшення житлових умов сім'ї підстав для надання позивачу та членам її сім'ї житлового приміщення на час видачі оспорюваного ордера не було.

В свою чергу згідно з правовою позицією, висловленою в цій справі у постанові Верховного Суду України від 01.03.2017 року (№6-2122цс16), застосовуючи до спірних правовідносин статті 52, 58 ЖК УРСР, спірна квартира належала ВПУ № 25 на праві власності.

За змістом статей 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, які він здійснює на власний розсуд, він має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Оскільки здійсненим розподілом квартири та подальшою її передачею у власність не порушуються права позивача, інші доводи апеляційної скарги щодо неналежної перевірки судом законності дій власника квартири не мають істотного значення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313- 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча /підпис/

Судді /підписи/

З оригіналом згідно

Суддя Апеляційного суду Л.М.Грох

Головуюча у першій інстанції:Продан Б.Г. Провадження № 22-ц/792/1842/17

Доповідач: Грох Л.М. Категорія:43