Справа № 313/837/17
Провадження №2/ 313/294/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.08.2017 р. смт. Веселе

Веселівський районний суд Запорізької області у складі головуючого судді - Нагорного А.О., при секретарі судового засідання Кравцовій О.В., розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Зеленогаївської сільської ради Веселівського району Запорізької області, про визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування за заповітом,

ВCТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Зеленогаївської сільської ради Веселівського району Запорізької області, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 10,011 га, яка розташована на території Зеленогаївської сільської ради Веселівського району Запорізької області, кадастровий номер :01:007:0011.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 26 березня 2005 року в с. Чкалове, Веселівського району Запорізької області, померла ОСОБА_2, про що Чкалівською сільською радою Веселівського району Запорізької області видано свідоцтво про смерть від 29.03.2005 року серії І-ЖС № 007184.

В день смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на все майно та права, які їй належали.

За життя спадкодавець здійснила розпорядження та склала заповіт, яким заповіла ОСОБА_1 все майно, яке належатиме їй на час смерті. Тому, він є єдиним спадкоємцем за заповітом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

До спадкової маса увійшла земельна ділянка, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 10,0109 га, яка розташована на території Зеленогаївської сільської ради Запорізької області, кадастровий номер :01:007:0011. Належність земельної ділянки спадкодавцю підтверджується державним актом на право приватної власності на землю від 26.09.2001 року серії ІІ-ЗП № 046968.

У визначений ч. 1 ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк, з метою оформлення прав на спадщину, він звернувся до Веселівської державної нотаріальної контори. Постановою від 01.06.2017 р. № 408/02-31 державний нотаріус ОСОБА_3 відмовив у вчиненні нотаріальної дії, а саме в оформленні свідоцтва про право на спадщину земельну ділянку, загальною площею 10,0109 га, яка розташована на території Зеленогаївської сільської ради Запорізької області, кадастровий номер :01:007:0011. Підставою для відмови стала відсутність у ОСОБА_4 з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 11.11.2016 року № НВ-016 інформації про зареєстроване за спадкодавцем права власності на земельну ділянку.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав.

Згідно до п. п. 3.3 3.5 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельним ресурсам від 04.05.1999 р. та п. 2.1. Положення про реєстрацію землеволодінь та землекористувань, затвердженого наказом Державного комітету України по земельним ресурсам від 23.08.2001 р. № 144, які діяли на час передачі спадкодавцю у власність земельної ділянки, реєстрація права власності на землю не була передбачена. До бази даних щодо реєстрації землеволодінь та землекористувань вносилися лише відомості про складання та видачу державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, укладання договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі.

У разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав.

Спадкоємці позбавлені можливості провести реєстрацію права на померлого власника, так як з аналізу положень ст. ст. 18, 20, 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 р. № 1127, що провести реєстрацію права власності на земельну ділянку має можливість лише її власник.

У звязку із невнесенням спадкодавцем за життя до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно інформації про право власності на земельну ділянку, на сьогодні спадкоємець не може набути право власності на майно в порядку спадкування через нотаріальну контору.

Відповідно до ст. 16 ЦК України це право підлягає захисту в судовому порядку.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 р. передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

На теперішній час спадщина у встановленому порядку не визнана відумерлою, що дає йому право на її отримання.

Позивач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, але у судове засідання не зявив. До суду звернувся з заявою його представник адвокат ОСОБА_4 розглянути справу без їхньої участі. Позовні вимоги підтримують повністю, судові витрати у справі залишити за позивачем. Щодо заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач в судове засідання не зявився, але на адресу суду надійшов лист за підписом сільського голови ОСОБА_5, яка просить справу розглянути без їхньої участі, позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити (а.с.19).

Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін тому можливо розглянути справу по суті у відсутності сторін по наявним у справі доказам, відповідно до вимог ст. 158 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд приймає визнання позову відповідачем.

У розясненнях п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 р. зазначено, що за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом.

Вирішуючи питання про судові витрати суд приймає до уваги вимоги ст. 88 ЦПК України, а також заяву ОСОБА_1, який просив суд судові витрати, повязані зі сплатою судового збору залишити за позивачем.

На підставі ст.ст. 15, 16, 1216, 1217, 1218, 1220, 1261, 1267, 1270 ЦК України, ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», керуючись розясненнями п.п. 7, 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 р., ОСОБА_6 Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» за № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р., а також ст.ст.10, 11, 60, 88, 130, 174, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 10,011 га, яка розташована на території Зеленогаївської сільської ради Веселівського району Запорізької області, кадастровий номер :01:007:0011.

Судові витрати, повязані зі сплатою судового збору, залишити за позивачами.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області через Веселівський районний суд в установленому законом порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

Веселівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_7

01.08.2017