АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 686/8041/17
Провадження № 22-ц/792/1862/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Ярмолюка О.І.,

суддів Пастощука М.М., Спірідонової Т.В.,

секретар Шевчук Ю.Г.,

з участю позивача ОСОБА_1,

його представника ОСОБА_2,

представників відповідача Бондаренка Є.В.,

Новака В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 вересня 2017 року,

встановила:

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

ОСОБА_1 зазначив, що наказом від 27 березня 2017 року № 82-ВК його звільнено з посади провідного фахівця з оперативно-касового обслуговування сектору забезпечення безперервності операційної діяльності відділень відділу забезпечення операційної діяльності та адміністрування Подільського регіонального управління ПАТ «УкрСиббанк» відповідно до п. 2 ст. 41 КЗпП України у зв'язку з винними діями працівника, які дають підстави для втрати довір'я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу. Вказане звільнення є незаконним, оскільки позивач не відноситься до кола працівників, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності.

За таких обставин ОСОБА_1 просив суд скасувати наказ від 27 березня 2017 року № 82-ВК про звільнення, поновити його на вказаній посаді та стягнути з ПАТ «УкрСиббанк» на свою користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 вересня 2017 року в позові відмовлено.

Суд виходив з того, що звільнення ОСОБА_1 проведено відповідачем з дотриманням вимог законодавства про працю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, представники ПАТ «УкрСиббанк» Бондаренко Є.В. і Новак В.П. зазначили, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому відсутні підстави для його скасування.

Заслухавши учасників процесу та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом вірно з'ясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Встановлено, що з 20 травня 2004 року ОСОБА_1 працював у ПАТ «УкрСиббанк» на різних посадах.

Наказом від 19 квітня 2013 року № 159-ВК його переведено на посаду провідного фахівця з операційно-касового обслуговування сектору забезпечення операційної діяльності відділень відділу забезпечення операційної діяльності та адміністрування Подільського регіонального управління банку.

24 квітня 2013 року сторони уклали договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, за умовами якого ОСОБА_1 взяв на себе повну матеріальну відповідальність за забезпечення зберігання довірених йому матеріальних цінностей.

Відповідно до посадової інструкції провідного фахівця з операційно-касового обслуговування сектору забезпечення операційної діяльності відділень відділу забезпечення операційної діяльності та адміністрування Подільського регіонального управління ПАТ «УкрСиббанк», затвердженої 13 січня 2017 року, на позивача покладалося виконання обов'язків тимчасово відсутніх співробітників: заступників начальника відділення по операційній діяльності, старших фахівців з операційної діяльності, фахівців з операційної діяльності (з похідними: старший, провідний, 1-ї категорії, 2-ї категорії, без категорії, в тому числі КБ і ПБО), фахівців з операційно-касового обслуговування (з похідними: старший, провідний, 1-ї категорії, 2-ї категорії, без категорії), фахівців з обслуговування клієнтів (з похідними: старший, без категорії) у всіх відділеннях, структура яких передбачає наявність даної посади; працівників Сектора касових операцій відділень (у всіх відділеннях, структура яких передбачає наявність СКО та на даній посаді): начальників сектору касових операцій, завідувачів каси, фахівців з операційної діяльності (з похідними: провідний, 1-ї категорії, 2-ї категорії, без категорії), старших касирів, контролерів-касирів, касирів; всіх категорій працівників відділень категорії «М»: начальників відділень, фахівців з ОД, завідувачів каси, контролерів-касирів, касирів; фінансових консультантів.

Наказом від 1 лютого 2017 року № 30-ВК на ОСОБА_1 покладено виконання посадових обов'язків фахівця з обслуговування клієнтів відділення № 510 ПАТ «УкрСиббанк» (м. Славута, Хмельницької області) з 1 лютого 2017 року до 10 лютого 2017 року.

1 лютого 2017 року ОСОБА_1, здійснюючи касову, валютно-обмінну операцію з продажу клієнту 100 доларів США, не оформив первинні документи, не зареєстрував операцію в АБС «SAP for Banking» та не видав клієнту касовий документ.

Наказом від 27 березня 2017 року № 82-ВК ОСОБА_1 звільнено з роботи за п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України у зв'язку з вчиненням винних дій, які дають підстави для втрати довір'я до працівника з боку власника або уповноваженого ним органу.

Зазначені обставини визнані сторонами, а також підтверджуються наявними у справі письмовими доказами та речовим доказом - носієм інформації, що містить відеозапис з камер спостереження.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадку винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір'я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 28 постанови від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», звільнення з підстав втрати довір'я (п. 2 ст. 41 КЗпП) суд може визнати обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т.п.) вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір'я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями).

Правовий аналіз п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України дає підстави для висновку, що для розірвання трудового договору за вказаною нормою потрібна наявність таких умов: 1) безпосереднє обслуговування працівником грошових, товарних або культурних цінностей (прийом, зберігання, транспортування, розподіл тощо); 2) винна дія працівника; 3) втрата довір'я до працівника з боку власника або уповноваженого ним органу.

Виходячи з викладеного та розуміння безпосереднього обслуговування грошових і товарних цінностей можна дійти висновку, що основне коло працівників, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності, - це особи, які одержують їх під звіт.

Вирішуючи під час розгляду справи про поновлення на роботі працівника, звільненого за пунктом 2 частини першої статті 41 КЗпП України, питання щодо віднесення позивача до кола працівників, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності, суд у кожному конкретному випадку повинен з'ясувати: чи становить виконання операцій, пов'язаних з таким обслуговуванням цінностей, основний зміст трудових обов'язків позивача; чи носить виконання ним указаних дій відповідальний, підзвітний характер з наявністю обліку, контролю за рухом і зберіганням цінностей.

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України в постановах від 24 вересня 2014 року (справа № 6-104цс14), 23 грудня 2015 року (справа № 6-1093цс15), 20 квітня 2016 року (справа № 6-100цс16), яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні норм права.

Докази у справі достовірно вказують на те, що ОСОБА_1 постійно виконує обов'язки тимчасово відсутніх співробітників банку, зокрема фахівців з операційної діяльності та операційно-касового обслуговування, фахівців з обслуговування клієнтів, касирів-контролерів і касирів. Позивач є матеріально-відповідальною особою та пройшов відповідне навчання.

ОСОБА_5 вчинив винні дії, що потягли за собою втрату довір'я до нього з боку адміністрації банку, виконуючи обов'язки фахівця з обслуговування клієнтів. Згідно посадової інструкції фахівця з обслуговування клієнтів (а.с. 88-93) на нього покладалися обов'язки, в тому числі щодо здійснення: прийому та видачі готівки по прибуткових і видаткових касових документах; валютних операцій; прийому договірних і бездоговірних платежів на користь третіх осіб; прийому, обліку та зберігання, видачу позабалансових цінностей; прийому та видачі грошових переказів; виплати та прийому готівкових коштів по платіжним картах РОS-термінал; прийому коштів для погашення кредитної заборгованості; прийому і видачі готівки з/на рахунків/и клієнтів банку; прийому формування розрахунково-касових документів по проведених операціях.

За таких обставин суд першої інстанції правомірно керувався тим, що ОСОБА_1 займає посаду, яка безпосередньо пов'язана зі зберіганням, обробкою, реалізацією, застосуванням і використанням у процесі діяльності матеріальних і грошових (у тому числі валютних) цінностей, а тому трудовий договір із ним може бути припинено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України.

Твердження ОСОБА_1 на спростування вказаного висновку суду не відповідають фактичним обставинам справи.

При цьому висновок суду не суперечить правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у постанові від 24 вересня 2014 року (справа № 6-104цс14).

З урахуванням предмету та підстав позову суд правильно відхилив клопотання позивача про призначення почеркознавчої експертизи підпису ОСОБА_1 на договорі про повну матеріальну відповідальність від 24 квітня 2013 року, оскільки застосування таких спеціальних знань у справі не є необхідним.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст.307, 308, 314, 315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий /підпис/ О.І. Ярмолюк

Судді: /підпис/ М.М. Пастощук

/підпис/ Т.В. Спірідонова

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду О.І. Ярмолюк

Головуючий у першій інстанції - Продан Б.Г.

Доповідач - Ярмолюк О.І. Категорія 54