печерський районний суд міста києва
Справа № 757/5166/17-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

05 липня 2017 року

Печерський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Васильєвої Н.П.,

при секретарі Захарчишиній В.С .,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Печерського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ПАТ «Страхова компанія «Скайд», Моторне транспортне страхове бюро України про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та стягнення моральної шкоди.

В С Т А Н О В И В:

У січні 2017 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідачів, в якому просив стягнути з останніх на його користь в солідарному порядку заподіяну матеріальну шкоду у розмірі 39213 грн., компенсацію за заподіяну моральну шкоду в розмірі 7000 грн., витрати за проведення експертного дослідження в сумі 600 грн. та витрати пов'язані з наданням юридичних послуг у сумі 15000 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що 25.12.2015 о 18-50 год. ОСОБА_3 керуючи автомобілем Део Ланос, днз НОМЕР_2 на вул. Дружби Народів в м. Києві не дотримався безпечної дистанції, не впорався з керуванням, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «БМВ», днз НОМЕР_1, за кермом якого був ОСОБА_1 Внаслідок ДТП обидва транспортні засоби зазнали механічні пошкодження. Винним у скоєні ДТП за рішенням суду визнано ОСОБА_3, цивільна відповідальність якого на момент скоєння ДТП була застрахована в ПАТ «СК «Скайд». Всупереч вимогам законодавства жодним із відповідачів завдана шкода відшкодована не була, а тому позивач змушений звертатись до суду із даним позовом. У зв'язку із зверненням до суду позивач поніс додаткові витрати на проведення експертного дослідження та витрати пов'язані з наданням юридичних послуг та, як зазначає, зазнав моральних страждань.

В судове засідання позивач не з'явився, про розгляд справи повідомлялася належним чином, до суду через свого уповноваженого представника подав заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій також зазначив, що проти заочного порядку розгляду справи не заперечує.

Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час, місце судового засідання були належним чином повідомлені, незалежно від причин, суд розглядає справу за наявністю у справі доказів у відсутність відповідачів. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 25.12.2015 о 18-50 год. ОСОБА_3 керуючи автомобілем Део Ланос, днз НОМЕР_2 на вул. Дружби Народів (електроопора № 198) в м. Києві не дотримався безпечної дистанції, не впорався з керуванням, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «БМВ», днз НОМЕР_1, за кермом якого був ОСОБА_1

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 23.03.2016 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності, наклавши стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

За змістом ч.ч. 3-4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки BMW модель 528І, 2012 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_1.

Згідно звіту № 264/11/2016 незалежної оцінки шкоди внаслідок пошкодження транспортного засобу марки BMW модель 528І, 2012 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_1, вартість відновлювального ремонту становить 39213 грн. За проведення вказаної оцінки позивачем було сплачено 600 грн.

Як зазначає позивач, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 на момент скоєння ДТП була застрахована у ПАТ «СК «Скайд». Позивач неодноразово звертався до страховика щодо здійснення страхової виплати, між тим відшкодування так і не отримав.

Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» оскільки відповідно до статті 3 Закону № 1961-IV обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України, далі - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку з'ясовується судом першої інстанції, у зв'язку з чим до участі у справі може бути залучений страховик.

При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов'язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у передбачених випадках - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди.

В Постанові від 20.01.2016 року по справі №6-2808цс15 Верховний суд України, зробив правовий висновок, відповідно до якого «право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути обмежено або припинено наявністю у останнього Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Виходячи із системного аналізу вищевказаних приписів законодавства та роз'яснень, слід дійти висновку про те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним.

Оскільки в ході судового розгляду було встановлено, що дорожньо-трансопртна пригода в результаті якої було завдано матеріальну шкоду позивачу сталася з вини ОСОБА_3, проте ані він, ні страхова компанія, у якій застрахована його цивільно-правова відповідальність, всупереч закону не відшкодували спричинені матеріальні збитки, то суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позову про їх стягнення з відповідачів на користь позивача в солідарному порядку.

Окрім того, з метою встановлення розміру спричиненої матеріальної шкоди позивачем було сплачено 600 грн. за проведення експертного дослідження, які також підлягають відшкодуванню.

Відповідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до абзацу 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.95 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню в узагальненому вигляді моральних страждань, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості і вважає необхідним стягнути 7000 грн.

При цьому також суд вважає, що підлягають задоволенню вимоги позову про стягнення з відповідачів на користь позивача витрати на правову допомогу виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу.

У ч. 1 ст. 88 ЦПК України зазначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.),документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

У пп. 47, 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17 жовтня 2014 року судам роз'яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (ст.ст. 12, 46, 56 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у п. 2 ч. 3 ст. 79, ст. ст. 84, 88, 89 ЦПК України.

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в п. 47 цієї Постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

За перевіркою матеріалів справи суд знаходить доведеними та документально підтвердженими витрати позивача на правову допомогу у розмірі 15000 грн.

Крім того, позивачем було оплачено судовий збір у сумі 640 грн.

Вказані витрати підлягають відшкодуванню позивачу відповідачем за правилами ст. 88 ЦПК України.

На підставі ст. ст. 3, 4, 10, 11, 45, 46, 60, 61, 169, 209, 212-215, 224 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ПАТ «Страхова компанія «Скайд», Моторне транспортне страхове бюро України про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та стягнення моральної шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця міста Києва, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця міста Миколаїв, паспорт НОМЕР_4, виданий Центральним РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 матеріальну шкоду в сумі 39213,00 гривень; моральну шкоду в сумі 7000,00 гривень; вартість експертного дослідження в сумі 600,00 гривень, вартість юридичних послуг в сумі 15000,00 гривень, судовий збір в сумі 640,00 гривень, а всього 62453,00 гривень.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом десяти днів після отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом десяти днів після його проголошення в Апеляційний суд міста Києва через Печерський районний суд міста Києва, особами, що не були присутні при проголошенні рішення - в той же строк з дня отримання ними копії рішення.

Суддя