ЄУН № 337/3138/17
Справа № 2/337/1463/2017
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 жовтня 2017 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя
у складі: головуючого судді Гнатик Г.Є.
при секретарі Куліш Л.Е.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району в інтересах неповнолітнього ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів,
Позивач звернувся до суду із вказаним позовом.
У позові вказав, що у службі (управлінні) у справах дітей Запорізької міської ради на обліку дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, перебуває малолітній ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мати якого - ОСОБА_2, покинула дитину в пологовому будинку. Адреса місцезнаходження та фактичного місця проживання ОСОБА_2 невідома. За відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС в Запорізькій області від 14.06.2017 року, ОСОБА_2 зареєстрованою в Запорізькій області не значиться. Малолітній ОСОБА_1 був влаштований на повне державне утримання до Запорізького обласного спеціалізованого будинку дитини «Сонечко», як дитина позбавлена батьківського піклування. За час перебування малолітнього ОСОБА_1 у закладі, дитину ніхто не відвідував, станом здоров'я, умовами виховання, утримання, потребами дитини не цікавився. Письмових, усних запитів про дитину від матері чи інших зацікавлених осіб на адресу закладу не надходило. Оскільки відповідачка належним чином не виконує свої батьківські обов'язки по вихованню дитини, просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_1, стягнути з ОСОБА_2 на користь КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» Запорізької обласної ради аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 888 грн. 50 коп. щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття.
У судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду письмове клопотання про розгляд справи у його відсутності, просить позов задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення.
Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання неодноразово не з'явилась. За відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС в Запорізькій області від 14.06.2017 року, ОСОБА_2 зареєстрованою в Запорізькій області не значиться, повістки направлялися за адресою: АДРЕСА_1, оскільки ОСОБА_2 на час пологів проживала саме за цією адресою.
Відповідно до п. 9 ст. 74 ЦПК України, відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. У судове засідання відповідач не з'явився, тому, суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності та ухвалити рішення на підставі документів, які є у матеріалах цивільної справи.
Відповідно до ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав.
Згідно зі ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають Із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
На підставі ст.. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність і допустимість, достовірність кожного доказу, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.
Відповідно до ст.ст.10, 11, 27, 59, 60 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов'язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_1, виданого 02.03.2017 року, ІНФОРМАЦІЯ_1 народився малолітній - ОСОБА_1 (а.с. 7, зворотна сторона).
Згідно з медичним свідоцтвом про народження від 17.02.2017 року № 208, мати дитини - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, у зареєстрованому шлюбі на час пологів не перебувала (а.с. 13).
З копії паспорта серії НОМЕР_2, виданого Артемівським РВ ЛМУ УМВС України в Луганській області 17.07.2002 року, вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.18).
Згідно акту закладу охорони здоров'я та органу внутрішніх справ України «Про дитину, яку батьки (матір або батько), інші родичі або законний представник відмовилися забрати з полового будинку, іншого закладу охорони здоров'я» від 17.02.2017 року, ОСОБА_2 покинула дитину у зв'язку з важкою хворобою дитини, відсутністю можливості створити належні умови для проживання та забезпечення лікування дитини. На час пологів ОСОБА_2 проживала за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 10) .
На підставі розпорядження голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району від 27.02.2017р. №102 р «Про реєстрацію народження покинутої дитини», керуючись наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5 «Про затвердження Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні», Хортицьким районим у м. Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області народження дитини було зареєстроване відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (а.с. 14).
Рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради від 24.03.2017 року №157/2, малолітньому ОСОБА_1 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, дитину влаштовано до Запорізького обласного спеціалізованого будинку дитини «Сонечко» на повне державне утримання як дитину, позбавлену піклування (а.с. 12, 12 зворотна сторона).

Відповідно до повідомлення служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради від 15.03.2017року №052, малолітній ОСОБА_1 06.03.2017 року за №1055 поставлений на первинний облік дітей, які залишились без батьківського піклування, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування (а.с. 9).

Згідно з актом КУ Запорізького обласного спеціалізованого будинку дитини «Сонечко» Запорізької обласної ради від 22.08.2017 року №1387, за час перебування малолітнього ОСОБА_1 у закладі - з 23.03.2017 року, дитину ніхто з батьків або родичів не відвідував, станом здоров'я, умовами виховання, утримання не цікавився. Письмових, усних запитів про дитину на адресу закладу не надходило. Інформація щодо близьких родичів дитини відсутня, дитина покинута (а.с. 17, зворотна сторінка).

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини (ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства").

Згідно з положеннями ст. 14 Закону України "Про охорону дитинства" діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

При цьому, вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав встановлено ч. 1 ст. 164 СК України, за змістом якої мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Згідно з п. 15 постанови Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Відповідно зазначених норм права, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків стосовно дитини.

Проте, між інтересами дитини та заходом впливу на батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над застосуванням такого крайнього заходу впливу на відповідача, як позбавлення його батьківських прав.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Такі ж положення містяться у Конвенції ООН про права дитини, де зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини.

Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію.

Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 не виконує своїх батьківських обов'язків відносно малолітнього ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, його вихованням не займається, не проявляє до дитини батьківської уваги та турботи, не цікавиться нею, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги в частині позбавлення відповідачки ОСОБА_2 батьківських прав є обґрунтованими, доведеними, такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. При ухиленні їх від цього обов'язку кошти на утримання дітей стягуються у судовому порядку.

Згідно ст. 166 ч. 3 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку утримання дитини.

На підставі ч.1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Оскільки відповідачка не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини, суд вважає за необхідне задовольнити позовну заяву в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь КУ «Запороізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» Запорізької обласної ради, аліменти на утримання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі у розмірі 888 грн. 50 коп., щомісячно до його повноліття.

Крім того, у відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини.

Керуючись ст. 164, 165, 166, 180, 184 СК України, ст. 208, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка народилась у м. Луганськ, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1, на користь КУ «Запороізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» Запорізької обласної ради аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 888 грн. 50 коп., щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 29.08.2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 1600 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів через Хортицький районний суд м.Запоріжжя.суд м.Запоріжжя.

Суддя: Г.Є. Гнатик