АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 686/3034/17
Провадження № 22-ц/792/1414/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді - Гринчука Р.С.,

суддів: Грох Л.М., Костенка А.М.,

секретар - Задвірний В.І.,

з участю представника ОСОБА_1 - адвоката Кулабіної М.Ю.,

представника ЖБК «Подільський край» - Безрукої Т.Л.,

третьої особи, розпорядника майна ТОВ «Октант-Центр» - Сибаля А.М.,

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Житлово-будівельного кооперативу «Подільський край», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_2, про визнання права власності з апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Житлово-будівельного кооперативу «Подільський край» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 9 червня 2017 року,

встановила:

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ЖБК «Подільський край» (далі - кооператив) про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1

На обґрунтування позову вказала, що на підставі інвестиційного договору, укладеного між нею та ЗАТ «Октант» 20.10.2009 року, вона внесла необхідні кошти за квартиру площею 55 кв.м., розташовану на 7 поверсі будинку АДРЕСА_1.

Однак реєстраційна служба відмовила їй у реєстрації права власності на квартиру в зв'язку з відсутністю довідки про членство в кооперативі. Крім того, за даними ЖБК «Подільський край» спірна квартира рахується за іншою фізичною особою.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 9 червня 2017 року в задоволенні позову було відмолено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначила, що судом було допущено порушення норм матеріального і процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення суду та задоволення позову. Зокрема, суд не дав належної правової оцінки тій обставині, що вона набула право власності на спірну квартиру, оскільки повністю виконала умови інвестиційного договору, повністю сплатила обумовлену договором суму. Однак відповідач не визнає її права на спірне майно, тому воно підлягає захисту в судовому порядку відповідно до норм ЦК України.

В апеляційній скарзі ЖБК «Подільський край» просив суд апеляційної інстанції змінити рішення суду першої інстанції та виключити з мотивувальної частини рішення абзац 6 на сторінці 2 щодо встановлення обставин оспорюваності договору від 20.10.2009 року, укладеного між ОСОБА_1 та ЗАО «Октант» та абзац 3 на сторінці 3 щодо встановлення обставин належної сплати ОСОБА_1 ЗАТ «Октант» коштів в сумі 275000 грн.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги представник апелянта зазначив що висновки суду в частині нікчемності договору від 20.10.2009 року суперечать вимогам закону, оскільки цей правочин є нікчемним в силу закону. Справа не містить належних та допустимих доказів проведення позивачем належної оплати грошових коштів в сумі 275000 грн. на виконання умов вищевказаного інвестиційного договору.

В судовому засіданні апелянти підтримали подані ними апеляційні скарги, проти апеляційних скарг один одного заперечили.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають відхиленню.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом вірно з'ясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Судом встановлено, що 20.10.2009 року між ЗАТ «Октант» та ОСОБА_1 було укладено договір №7-ЖК-67 про дольове інвестування у нежитлове будівництво, а саме, об'єкт інвестування, що розташований по АДРЕСА_1.

Відповідно до умов договору підприємство взяло на себе зобов'язання по будівництву та передачі у власність позивачу обумовлений об'єкт інвестування (квартиру), а ОСОБА_1 зобов'язалася забезпечити відповідне інвестування та прийняти об'єкт у свою власність. Передача об'єкту у власність інвестора здійснюється підприємством протягом одного місяця з моменту подачі йому клієнтом документів про фактичне інвестування 100% загальної приведеної площі конкретного об'єкту на відповідний час, що підтверджують його право на отримання загальної площі, як цілісність майбутнього об'єкту, але не раніше запланованої дати передачі будинку під заселення.

На виконання умов договору про дольове інвестування ОСОБА_1 протягом 2009-2010 років було сплачено 275 000 грн. шляхом внесення готівкових коштів в касу підприємства, що підтверджується квитанціями до прибуткових касових ордерів.

Рішенням від 21.01.2016 року, №27887346 ОСОБА_1 було відмовлено у державній реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1, зокрема, з тих підстав, що в документах, виданих кооперативом, у переліку інвесторів вказаної квартири зазначено іншу особу, в договорі на інвестування, укладеному між ОСОБА_1 та ЗАТ «Октант» не зазначено номера квартири.

Як вбачається з матерів справи, 30.06.2015 року між ЖБК «Подільський край» та ОСОБА_5 було укладено угоду №5/ЖЕ-79 відповідно до якої кооператив взяв на себе зобов'язання провести добудову до стану, необхідного для здачі в експлуатацію житлового будинку по АДРЕСА_1 за рахунок внесків учасника та внесків інших членів ЖБК. Угода є одночасно заявою учасника про вступ до членів ЖБК. У витягу зі списку членів ЖБК «Подільський край» ОСОБА_5 зазначена як інвестор квартири АДРЕСА_1.

Відмовляючи в задоволенні позову суд прийшов до обґрунтованого висновку про неправильно обраний спосіб захисту порушеного права, обраний ОСОБА_1 з урахуванням фактичних обставин справи, встановлених судом.

При цьому суд правильно зазначив, що позивач не набув права власності на спірну квартиру, приймаючи до уваги зміст договору про дольове інвестування від 20.10.2009 року, укладеного між ЗАТ «Октант» та ОСОБА_1 та вимоги ст.ст. 328, 392 ЦК України фактично встановлені обставини справи. Оскільки право власності на спірну квартиру у встановленому законом порядку позивачем набуто не було, тому і захистити це право в порядку, передбаченому ст. 392 ЦК України вона не може.

В правовій позиції, викладеній у постанові ВСУ від 18.11.2015 року, № 6-1858цс15, зокрема, зазначено, що враховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов'язує виникнення в особи суб'єктивного права власності на певні об'єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об'єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому статтю 392 ЦК України.

Посилання апелянта ЖБК «Подільський край» на необґрунтованість висновків суду першої інстанції є безпідставними.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 1 статті 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Висновок суду щодо доведеності факту сплати ОСОБА_1 на користь ЗАТ «Октант» 275000 грн. на виконання умов договору про дольове інвестування підтверджено належними та допустимими доказами, зокрема, квитанціями до прибуткових касових ордерів; довідкою ТОВ «Октант» від 26.06.2015 року; переліком фізичних осіб, кошти яких залучалися на інвестування (фінансування) будівництва по АДРЕСА_1, які здійснили фінансування у розмірі 100 відсотків, показаннями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Доводи апелянта про невідповідність цих доказів законодавчим актам, що регулюють бухгалтерський облік та фінансову звітність не спростовують даних, які закріплені у вищевказаних фінансових документах.

Оскільки грошові кошти були внесені позивачем готівкою, тому подальший їх облік, звітність та використання ЗАТ «Октант» не можуть бути підставою для висновку щодо фактичної несплати вказаної суми ОСОБА_1 Платник коштів не може нести відповідальність за дотримання отримувачем коштів фінансової дисципліни при прийнятті, обліку та використанні грошей.

Слід також звернути увагу на те, що судом зроблено висновок про сплату конкретної суми коштів на виконання умов договору, а не про його виконання інвестором ОСОБА_1

Також є безпідставним твердження кооперативу про те, що договір про дольове інвестування у нежитлове будівництво №7-ЖК-67, укладений 20.10.2009 року між ЗАТ «Октант» та ОСОБА_1 є нікчемним і тому не може бути взято судом до уваги.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частина 3 статті 4 Закону України «Про інвестиційну діяльність» в редакції від 14.01.2009 року, на яку посилається апелянт, як на підставу нікчемності договору про дольове інвестування, не містить висновку про недійсність інвестиційного договору у випадку залучення інвестицій на будівництво житла від фізичної особи поза відповідних фондів.

При цьому суд правильно зазначив, що оскільки вищевказаний договір є оспорюваним, за відсутності відповідної позовної заяви щодо його недійсності, підстави для висновку про нікчемність правочину відсутні.

Не спростовують висновків суду першої інстанції й інші доводи апеляційної скарги.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Житлово-будівельного кооперативу «Подільський край» відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 9 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий /підпис/ Судді /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Р.С. Гринчук

Головуючий у першій інстанції - Мороз В.О. Доповідач - Гринчук Р.С.

Категорія № 59