У Х В А Л А

про відмову у прийнятті заяви про видачу

судового наказу

03 серпня 2017 року місто Київ

Суддя Подільського районного суду м.Києва Ларіонова Н. М., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу на стягнення з Державного підприємства «Дирекція з будівництва та управління національного проекту «Повітряний експрес» та інших інфраструктурних об'єктів Київського регіону» (надалі ДП «ДБУНП «Повітряний експрес» та інших інфраструктурних об'єктів Київського регіону») нарахованої, але не виплаченої суми заробітної плати, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу, в якій просить стягнути з ДП «ДБУНП «Повітряний експрес» та інших інфраструктурних об'єктів Київського регіону» нараховану, але не виплачену йому заробітну плату, в розмірі 42 379,21 грн.

Заявник звернувся до суду за підсудністю на підставі ст.110 ч.1 ЦПК України, вказуючи, що його зареєстрованим місцем проживання є Подільський район м.Києва, при цьому жодного документа на підтвердження цього не надав.

Вирішуючи питання про відкриття наказанного провадження, вважаю, що у прийнятті заяви про видачу судового наказу слід відмовити за таких підстав.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.100 ЦПК України суд відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, якщо із доданих до заяви про видачу судового наказу документів вбачається спір про право.

Пунктом 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011 р. N 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» судам дано роз'яснення, що наявність спору про право, яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника, документів, що підтверджують порушення суб'єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги.

Згідно з наданих документів, трудові відносини заявника з боржником припинені 15.04.2016 р. на підставі п.1 ст.36 КЗпП України (за згодою сторін).

Як вбачається з наданих документів, до заяви про видачу судового наказу на підтвердження розміру заборгованості по заробітній платі заявником надана копія довідки від 15.04.2016 р. за вих.№ 60, видана директором ДП. Тобто, наявність заборгованості підприємства перед собою заявник підтверджує лише довідкою, яка видана 1 рік та 4 місяці потому.

Тим самим, ОСОБА_1 не надано документу на підтвердження розмірі заборгованості по заробітній платі станом на час звернення до суду.

Враховуючи наведене вважаю, що у наданих документах вбачається спір про право, оскільки вказані обставини потребують додаткової перевірки (в т.ч. і можливої виплати зарплати заявникові в період після 15.04.2016 р.), та оцінки, підлягають дослідженню у сукупності з іншими доказами у судовому засіданні.

Крім того, відповідно до вимог чинного ЦПК України доказом заборгованості по зарплаті може бути саме оригінал довідки, а не її ксерокопія.

В зв'язку з чим, вказані вимоги підлягають розгляду в порядку позовного провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ЦПК України відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Згідно ст.5 ч.1 п.1 Закону України «Про судовий збір» позивачі у справах про стягнення заробітної плати звільнені від сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.100, 293 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 в прийнятті заяви про видачу судового наказу на стягнення з Державного підприємства «Дирекція з будівництва та управління національного проекту «Повітряний експрес» та інших інфраструктурних об'єктів Київського регіону» нарахованої, але не виплаченої суми заробітної плати.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Подільський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяН. М. Ларіонова