Справа № 127/2299/17
Провадження № 2/127/2105/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2017 рокумісто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Волошина В.С.,

за участі секретаря судового засідання Тонкопій І.Ю.,

позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їх представника ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про встановлення факту родинних відносин,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 02.02.2017 року звернулися до Вінницького міського суду Вінницької області позовом до ОСОБА_4 про встановлення факту родинних відносин, в якій просять встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що позивачі є рідними племінниками ОСОБА_6, який помер 10.06.2015 року.

Позов мотивований тим, що 10.06.2015 року помер рідний дядько позивачів ОСОБА_6 Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить квартира №9,17, що розташована в будинку №100 по вул. Магістратській в м. Вінниці. Мати позивачів ОСОБА_7 була рідною сестрою померлого ОСОБА_6, померла 28.06.2001 року. Інша сестра померлого ОСОБА_6 - ОСОБА_8 подала заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті свого брата. Згідно доводів позивачів вони є спадкоємцями другої черги після смерті їх дядька ОСОБА_6 за правом представлення. Позивачі у встановлений законом строк звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після померлого дядька ОСОБА_6, однак нотаріусом було відмовлено у видачі позивачам свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки із наданих документів неможливо було встановити факт родинних відносин позивачів з померлим ОСОБА_6 Встановлення факту родинних відносин із ОСОБА_6 позивачам необхідно для реалізації їх права на оформлення спадщини, яка залишилась після смерті їх дядька.

Вказані обставини і стали підставою для звернення до суду з вказаним позовом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 пояснила, що ОСОБА_6 є її рідним дядьком по материній лінії, якій він приходився рідним братом. З позивачем ОСОБА_1 вони брат і сестра по матері, зазначила, що ОСОБА_6 часто до них приходив в гості, вони всі постійно спілкувалися. Після смерті дружини ОСОБА_6 він проживав з сином, після смерті сина в 2012 році проживав сам - одиноко. Позивач ОСОБА_2 часто (1 раз на тиждень, або 1 раз в дві неділі) приходила до дядька. ОСОБА_6 сам себе обходив, їжу з магазину йому приносила вона або ОСОБА_1, деколи інші родичі чи знайомі. ОСОБА_6 всі називали «дядя ОСОБА_6», мати позивачів за життя часто спілкувалася з братом ОСОБА_6, в той час він проживав на П»ятничанах з дружиною. Коли мати позивачів, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 були малими, всі вони проживали на вулиці Першотравневій, біля Цегельного заводу в бараках. У бабусі позивача було 4 дітей: її мати, яка померла в 2001 році, її тітка ОСОБА_9, померла в 2013 році, її дядько ОСОБА_6 (ОСОБА_6), помер в 2015 році та тітка ОСОБА_8 (ОСОБА_8), нині жива. Нотаріус відмовила позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки прізвище батьків їх матері та прізвище батьків ОСОБА_6 в різних документах по різному записані, просила позов задоволити.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 пояснив, що ОСОБА_6 є його рідним дядьком по материній лінії та його хрещеним батьком, його мати була рідною сестрою померлого, вони часто зустрічалися на свята та просто контактували, за життя він провідував дядька раз на місяць, інколи приносив йому їжу і ніколи відповідача за місцем проживання дядька не бачив. У ОСОБА_6 був син, який загинув в ДТП в 2012 році. Окрім того, в матері позивача та ОСОБА_6 є нині жива сестра ОСОБА_8, яка не підтримувала з ними відносини, та не бажає зявитись до суду з метою підтвердити факт родинних відносин, оскільки вона відмовилась від спадкування після смерті ОСОБА_6 на користь відповідача по справі. Нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки позивач не зміг довести свою кровну спорідненість з померлим ОСОБА_6, як рідний племінник та дядько, просив позов задоволити.

Представник позивачів ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, вказав, що підставою для звернення до суду з позовом стала відсутність документів, що підтвердили б родинні відносини позивачів з їх дядьком - померлим ОСОБА_6, в тому числі, враховуючи невірність написання ПІБ батьків ОСОБА_6 та матері позивачів. Звернув увагу суду на ту обставину, що відповідач по справі визнав, що ОСОБА_8 є рідною (нині живою) сестрою померлого ОСОБА_6, а тому вказана обставина в силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Враховуючи те, що матеріалами справи підтверджується факт родинних відносин позивачів з померлим ОСОБА_10, як рідних племінників та дядька просив позов задоволити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_4 заперечував проти задоволення позову, вказав, що за весь період його спілкування з ОСОБА_6 останній жодного разу не згадував, що у нього є племінники, зазначив, що визнає ту обставину, що у ОСОБА_6 є рідна сестра ОСОБА_8, вказав, що про інших родичів ОСОБА_6 ніколи не згадував, пояснив, що ОСОБА_6 мав поганий стан здоровя, оскільки в 2003 році його збила машина, просив відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_9 вказав, що позивач ОСОБА_2 є його колишньою дружиною, йому відомо, що у його колишньої дружини було дві тітки і дядько ОСОБА_6, якого за життя всі звали ОСОБА_6. Його теща ОСОБА_11 і ОСОБА_12 рідні брат та сестра, сестер його тещі звали ОСОБА_9 та ОСОБА_13, які були рідні і по батьку і по матері. З ОСОБА_6 Вітьою (ОСОБА_14) свідок спілкувався до самої його смерті, останній проживав одиноко, ОСОБА_8 його рідна сестра.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_15 вказав, що його старший брат був одружений на сестрі ОСОБА_6 - ОСОБА_11, від цього шлюбу у них народилася донька - позивач по справі ОСОБА_2. За життя ОСОБА_6 називали ОСОБА_6, з ним свідок познайомився, коли йому (свідку) було 10-11 років. Йому також достовірно відомо, що ОСОБА_6 і ОСОБА_7 мати позивачів, були рідними братом та сестрою. Свідок памятає, той час, коли в 50-х роках він проживав разом зі своїми батьками, з ними також проживала ОСОБА_7 мати позивачів, ОСОБА_3 (його рідний брат), свідок тоді був ще малим. Вони всі ходили в гості до ОСОБА_6 на вул. Першотравневу в м. Вінниці, проводили час разом на різні свята, тощо. Він памятає той час коли ОСОБА_6 та три його сестри ОСОБА_13, ОСОБА_7 та ОСОБА_15 проживали разом однією сімєю на Першотравневій.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_16 вказав, що він перебував в сусідських відносинах з померлим ОСОБА_14 ОСОБА_12 з 2010 року по день його смерті, ОСОБА_12 проживав на 1 поверсі будинку, свідок на другому. Свідок знайомий з ОСОБА_1, той часто просив свідка передати дядьку продукти. За життя ОСОБА_12 розповідав, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (позивачі) є його племінниками, казав, що ОСОБА_2 назвали на честь матері ОСОБА_14 та ОСОБА_17 яку також звали ОСОБА_18. За життя ОСОБА_12 любив порозмовляти, розказати про свою сімю, за свого сина ОСОБА_19. У ОСОБА_16 за життя боліла нога, тому йому було важко пересуватись, свідку відомо, що у ОСОБА_16 було ще дві сестри, як їх звали і де вони свідок не знає. Він зазначив, що позивачі регулярно провідували ОСОБА_16, приносили йому продукти.

Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні вказала, що вона перебуває з усіма в гарних відносинах, що вона знала ОСОБА_16 протягом 40 років, вони з ним були сусідами та приятелями, ОСОБА_12 проживав сам, позивачі у справі є його племінниками. Вони були дітьми ОСОБА_7 рідної сестри ОСОБА_16, про цю обставину їй розповідав сам ОСОБА_16. Те що у ОСОБА_16 була сестра ОСОБА_8 вона знає з розповідей сусідів.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_21 вказала, що вона проживає в будинку, в якому проживав ОСОБА_6, по сусідству вони проживали 52 роки. ОСОБА_6 ніколи їй не розповідав про будь-яких родичів, чи були у нього брати чи сестри свідку не відомо.

Свідок ОСОБА_22 в судовому засіданні вказала, що вона є сусідкою ОСОБА_6, про те, що у нього були брати чи сестри вона знає, однак хто саме їй невідомо. Хто така ОСОБА_23 вона не знає, останні роки у квартирі ОСОБА_6 бував відповідач та його мати, позивачів вона ніколи не бачила, ОСОБА_6 за життя про родичів нічого не розповідав.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні вказала, що вона проживала по сусідству з ОСОБА_14 протягом 30 років, він за життя був контактною людиною, мав сестру ОСОБА_15, яка приходила до нього, та ОСОБА_13, останню свідок ніколи не бачила. Позивачів у ОСОБА_6 вона ніколи не бачила, відповідач є далеким родичем покійного ОСОБА_6, а саме сином двоюрідної сестри сина ОСОБА_14 ОСОБА_24. ОСОБА_14 за життя зазивали Вітьою.

Суд, заслухавши учасників розгляду справи, враховуючи показання свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності та взаємозвязку, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України, кожна сторона має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко і відеозаписів, висновків експертів.

З матеріалів справи, а саме з копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей другого з подружжя №1 від 10.02.2016 року, вбачається, що ОСОБА_23, ІНФОРМАЦІЯ_1, 12.12.1956 року уклала шлюб з ОСОБА_25, після одруження змінила прізвище на «Ковальова» (а.с.9).

За час шлюбу у подружжя 20.03.1958 року народилася донька ОСОБА_2 (а.с.7), яка є позивачем в даній справі.

17.09.1968 року ОСОБА_26, ІНФОРМАЦІЯ_1, уклала шлюб з ОСОБА_27, після одруження змінила прізвище на «Розгон», що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей другого з подружжя №4 від 10.02.2016 року (а.с.10).

За час шлюбу у подружжя 18.08.1969 року народився син ОСОБА_1 (а.с.8), який є позивачем в даній справі.

ОСОБА_7 померла 28.06.2001 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-АМ №192018, долученої до матеріалів справи (а.с.6).

З викладеного вбачається, що позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є дітьми ОСОБА_23 (ОСОБА_2, ОСОБА_1) ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до архівної довідки №07-322/7, виданої Державним архівом Вінницької області 01.02.2017 року, в книзі актових записів про шлюб громадян м. Вінниця за 1930 рік є актовий запис №421 за 24.06.1930 року про одруження ОСОБА_28, 20 р., та ОСОБА_29 Микифоріни, 24 р., першим шлюбом, прізвище подружжя після шлюбу «Новохацькі» (а.с.101).

Згідно довідки №56-537, виданої міським відділом реєстрації актів громадянського стану Управління юстиції Вінницької області 29.01.2002 року ОСОБА_2, та архівної довідки №07-129/7, виданої Державним архівом Вінницької області 22.01.2016 року, ОСОБА_30 народилася 24.04.1935 року, її батьками, згідно запису №260 від 07.05.1935 року в книзі реєстрації актів про народження, зазначені ОСОБА_31 та ОСОБА_18 (а.с.15-16).

Відповідно до архівної довідки №07-1756/7, виданої Державним архівом Вінницької області 16.05.2017 року, ОСОБА_6 народився 23.12.1938 року, його батьками в актовому записі про народження №2606 від 31.12.1938 року зазначені ОСОБА_32 та ОСОБА_33 (а.с.87-88).

Відповідно до архівної довідки №07-1805/7, виданої Державним архівом Вінницької області 16.05.2017 року, ОСОБА_34 Олександр* (*так в документі) народилася 10.10.1931 року, її батьками в актовому записі про народження №846 від 13.10.1931 року зазначені ОСОБА_28 (*так в документі) та ОСОБА_35 (а.с.85).

ОСОБА_6 помер 10.06.2015 року (а.с.5). Після його смерті відкрилася спадщина. Позивачі звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини за законом, однак нотаріусом було відмовлено у видачі їм свідоцтва про право на спадщину за законом через неможливість встановлення родинних відносин між заявниками та померлим. (а.с.58-59, 64).

Крім позивачів до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини померлого звернувся відповідач ОСОБА_4 та як зазначено в заяві про прийняття спадщини - сестра померлого ОСОБА_8, яка згодом відмовилася від спадщини. (а.с.51,56-57).

Згідно спадкової справи №791/15 до майна померлого ОСОБА_6 свідоцтво про право на спадщину видано не було (а.с.50-64).

Встановлення факту родинних відносин між позивачами та ОСОБА_6 як між рідними племінниками та дядьком має для позивачів юридичне значення, оскільки від встановлення даного факту залежить виникнення їх майнових прав, а саме прав на спадкування майна ОСОБА_6 Проте у позивачів відсутні докази, які б беззаперечно підтверджували для нотаріуса факт того, що померлий ОСОБА_6 був рідним братом їх матері ОСОБА_1 (Новохатської, ОСОБА_2) ОСОБА_11.

З досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що дівоче прізвище матері позивачів ОСОБА_23 та прізвище померлого ОСОБА_6 в актових записах та архівних документах записані по різному, по батькові у них спільне «ОСОБА_12/ОСОБА_11», як і спільне (в архівних довідках по актових записах про їх народження) по батькові їх батька «Федорович».

З досліджених вище доказів вбачається, що розбіжність в написанні прізвищ в актових записах та архівних довідках по актових записах про народження ОСОБА_23 та ОСОБА_6 обумовлено неправильним перекладом прізвища «Наухатский» - прізвища батька ОСОБА_32 на українську мову.

З описаних вище архівних довідок також вбачається, що в записах про народження ОСОБА_23 та ОСОБА_6 по різному зазначено прізвище батька, відповідно «ОСОБА_23/ОСОБА_6» та по батькові матері відповідно «Микитівна/Миколаївна», разом з тим співпадає імя матері «Іра» - «Ірина», що з огляду на співзвучність «по батькові» Микитівна/Миколаївна також обумовлено помилкою у виконанні актових записів за 1935 та 1938 роки. (а.с. 16, 87,88).

Крім того, в записі про народження ОСОБА_34, так само як і в записі про народження ОСОБА_30 (ОСОБА_23) ОСОБА_11 батьком зазначено ОСОБА_31 (скорочено Федорів.), в записах в імені та по батькові матері містяться відмінності відповідно «Новохацька Ярина Микифорівна» та «Новохацька Іра Микитівна», що з огляду на співзвучність імен ОСОБА_35/ОСОБА_2/ОСОБА_18 в народному обіході в ті часи також обумовило різне написанням імені «Ірина» в актових записах про народження вказаних осіб за 1931 та 1935 роки. (а.с. 16,86).

У звязку з наведеним суд також звертає увагу на те, що відповідач ОСОБА_4 визнав фактичну обставину того, що ОСОБА_8 (до одруження ОСОБА_30) є рідною сестрою померлого ОСОБА_6, а тому вказана фактична обставина в силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Посилання відповідача на недоцільність встановлення факту родинних відносин у зв'язку з тим, що він ніколи не бачив позивачів, та з огляду на те, що померлий ОСОБА_6 йому ніколи не розповідав про них, як на підставу для відмови в задоволенні позову не приймається судом до уваги, оскільки встановлення факту родинних відносин необхідне позивачам для реалізації своїх спадкових прав.

Встановивши зазначені обставини справи, заслухавши пояснення свідків та оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 (ОСОБА_30, ОСОБА_2) Г.О. (мати позивачів), яка померла 28.06.2001 року та ОСОБА_6, що помер 20.06.2015 року є рідними сестрою та братом, оскільки вказана обставина вбачається як з архівних довідок, що досліджені в судовому засіданні, так і показів свідків ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_9, ОСОБА_20, які за життя ОСОБА_6 спілкуючись з останнім та ОСОБА_7, були обізнані про ступінь родинного звязку між вказаними особами, що ними повідомлено також і суду.

Різне написання прізвища ОСОБА_23 та ОСОБА_6 в актових записах про їх народження обумовлено неправильним перекладом прізвища «Наухатский» на українську мову, оскільки оригінальний актовий запис про народження ОСОБА_6 виконано на російській мові. (а.с. 88).

До вказаного висновку суд приходить також з огляду на те, що в архівних довідках з актових записів про народження вбачається, що ОСОБА_23 та ОСОБА_34 походять від одного батька ОСОБА_31, а відповідач по справі визнав фактичну обставину того, що ОСОБА_8 (при народження ОСОБА_34) ОСОБА_36 є рідною сестрою ОСОБА_6 За таких обставин судом встановлено, що ОСОБА_23 (померла 28.06.2001 року), як і ОСОБА_34 є рідними сестрами ОСОБА_6, який помер 10.06.2015 року.

Заперечення відповідача проти позову є для суду зрозумілим, оскільки у випадку підтвердження позивачами перед нотаріусом факту родинних відносин з померлим, вони відповідно до ст. 1266 ЦК України отримають право на спадкування майна померлого за правом представлення, чим усунуть відповідача, який теж претендує на спадкове майно, як спадкоємець четвертої черги, від права на спадкування.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України, факт родинних відносин між фізичними особами встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника, зокрема права на спадщину.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд відповідно до п.1 ст.273 ЦПК України, вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, зокрема, свідоцтва про право на спадщину.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що факт родинних відносин між ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_6 як між рідними племінниками та дядьком знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду та необхідний позивачам для подальшої реалізації ними спадкових прав, в той час як встановити даний факт в позасудовому порядку неможливо, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог із встановленням вказаного факту, який знайшов своє підтвердження в судовому засіданні належними, допустимими та достатніми доказами в їх сукупності.

Разом з тим суд вказує на те, що встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_6 має за мету виключно визначення статусу позивачів та можливості включення до суб'єктного складу спадкоємців після смерті спадкодавця з правом на реалізацію таких повноважень у встановленому законом порядку.

Відповідно до положень ст.88 ЦПК України, враховуючи задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачів судові витрати у виді судового збору в розмірі по 640 гривень на користь кожного.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 88, 212-215, 256, 259, 294, 296 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, є рідними племінниками ОСОБА_6, який помер 10.06.2015 року.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, судовий збір в розмірі 640 гривень.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, судовий збір в розмірі 640 гривень.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення через Вінницький міський суд Вінницької області.

Суддя: