Справа № 307/561/15-ц
У Х В А Л А

02 серпня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів КОЖУХ О.А., ГОТРИ Т.Ю.

при секретарі ШУКАЛЬ О.Я.

за участю представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді заяву позивача ОСОБА_1, від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_2, про роз'яснення рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 18 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та Углянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області про визнання недійсними державного акту на право власності на земельну ділянку та дозволу на виконання будівельних робіт, скасування реєстрації земельної ділянки, знесення самочинно зведених будівель та відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 18.03.2016 апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково, рішення Тячівського районного суду від 22.12.2015:

у частині задоволення вимог позову про визнання недійсним дозволу на право виконання будівельних робіт від 30.12.2005 № 339 та про зобов'язання відповідача знести самочинно збудовані будівлі на земельній ділянці по АДРЕСА_1, за власний рахунок і привести ділянку в попередній стан скасовано, у задоволенні цих вимог позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та Углянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області про визнання недійсними державного акту на право власності на земельну ділянку та дозволу на виконання будівельних робіт, скасування реєстрації земельної ділянки, знесення самочинно зведених будівель та відшкодування моральної шкоди відмовлено, у решті рішення суду по суті спору залишено без змін;

у частині стягнення зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1000,00 грн у рахунок відшкодування витрат по оплаті правової допомоги рішення суду скасовано, за результатом розгляду справи стягнуто зі ОСОБА_3 859,80 грн судового збору в дохід держави.

Позивач ОСОБА_1, від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_2, 03.07.2017 звернувся до апеляційного суду із заявою про роз'яснення рішення від 18.03.2016. Заяву мотивує, зокрема, тим, що під час розгляду позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та Відділу архітектури, містобудування про визнання незаконним дозволу на будівництво, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою сторони по-різному тлумачать рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 18.03.2016. Так, це рішення апеляційного суду щодо скасування рішення Тячівського районного суду від 22.12.2015 у частині задоволення вимог позову про визнання недійсним дозволу на право виконання будівельних робіт від 30.12.2005 № 339 та про зобов'язання відповідача знести самочинно збудовані будівлі на земельній ділянці по АДРЕСА_1, за власний рахунок і привести ділянку в попередній стан є зрозумілим. Однак, щодо подальшої частини речення у викладі: «у задоволенні цих вимог позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та Углянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області про визнання недійсними державного акту на право власності на земельну ділянку та дозволу на виконання будівельних робіт, скасування реєстрації земельної ділянки, знесення самочинно зведених будівель та відшкодування моральної шкоди відмовити, у решті рішення суду по суті спору залишити без змін» сторони мають різні позиції:

сторона ОСОБА_3 вважає, що апеляційний суд відмовив і у задоволенні вимоги про визнання недійсним, скасування державного акту на право власності на земельну ділянку та скасування реєстрації ділянки;

сторона ОСОБА_1 виходить із того, що рішенням апеляційного суду скасовано рішення суду першої інстанції та відмовлено у задоволенні саме вимог позову про визнання недійсним дозволу на виконання будівельних робіт і зобов'язання відповідача знести самочинно збудовані будівлі та привести земельну ділянку в попередній стан.

Вказуючи на ці обставини, посилаючись на зміст мотивувальної та резолютивної частин рішення апеляційного суду, на своє їх розуміння та обґрунтовуючи звернення складною будовою речення в рішенні апеляційного суду, що ускладнило його правильну реалізацію, сторона просить:

роз'яснити положення рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 18.03.2016 в частині: «рішення Тячівського районного суду від 22 грудня 2015 року:

у частині задоволення вимог позову про визнання недійсним дозволу на право виконання будівельних робіт від 30.12.2005 № 339 та про зобов'язання відповідача знести самочинно збудовані будівлі на земельній ділянці по АДРЕСА_1, за власний рахунок і привести ділянку в попередній стан скасувати, у задоволенні цих вимог позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та Углянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області про визнання недійсними державного акту на право власності на земельну ділянку та дозволу на виконання будівельних робіт, скасування реєстрації земельної ділянки, знесення самочинно зведених будівель та відшкодування моральної шкоди відмовити, у решті рішення суду по суті спору залишити без змін.», тобто, чи скасовується цим положенням все рішення місцевого суду, чи є повною відмова у задоволенні позову ОСОБА_1, якщо ні, то яка частина рішення місцевого суду є чинною.

Заслухавши суддю, пояснення представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2, яка заяву підтримала та водночас пояснила, що власне їй рішення суду зрозуміле, про що зазначено і в заяві, а невірно тлумачить це рішення, зокрема, протилежна сторона в іншій справі, розглянувши заяву за правилами ст. 221 ч. 3 ЦПК України у відсутність інших учасників процесу, обговоривши доводи заяви, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

Встановлено, що рішенням Тячівського районного суду від 22.12.2015, яке переглядалося апеляційним судом, уточнений позов задоволено частково:

визнано недійсним та скасовано Державний акт серії НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, виданий 18.06.2007 ОСОБА_3, скасовано в Державному земельному кадастрі реєстрацію за відповідачем ОСОБА_3 цієї земельної ділянки;

визнано недійсним дозвіл на право виконання будівельних робіт від 30.12.2005 № 339, зобов'язано відповідача знести самочинно збудовані будівлі на земельній ділянці по АДРЕСА_1, за власний рахунок та привести ділянку в попередній стан;

стягнуто зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 6000,00 грн у рахунок відшкодування завданої позивачу моральної шкоди, а також у рахунок відшкодування сплачених судового збору 343,60 грн і витрат по оплаті правової допомоги - 1000,00 грн.

У решті позову - відмовлено (а.с. 99-103).

За наслідками перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом 18.03.2016 ухвалено рішення, зміст резолютивної частини якого викладено вище (а.с. 131-141).

Відповідно до ст. 221 ч. 1 ЦПК України, якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

У зв'язку з оскарженням рішення Тячівського районного суду від 22.12.2015 апеляційний суд встановленим порядком перевірив законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, і прийняв відповідні рішення щодо кожної з вимог позову, які розглядалися судом першої інстанції та були предметом перегляду апеляційним судом (ст.ст. 214, 215, ст. 303 ч.ч. 1, 3, ст. 304 ч. 1, ст. 307 ч. 1 п.п. 1, 2, ст. 308, ст. 309 ч. 1 п. 4 ЦПК України). Рішення апеляційного суду від 18.03.2016 є чітким і зрозумілим, містить вичерпну і детальну мотивацію, на підставі якої сформульовано резолютивну частину рішення, зміст рішення доведений до учасників процесу, які, оцінюючи зміст усіх частин рішення у взаємозв'язку, мають можливість зробити з нього відповідні висновки, на що вказувалося, зокрема, і в ухвалі апеляційного суду від 14.09.2016 (а.с. 155-157).

Тобто, зі змісту судового рішення ясно і однозначно випливає, що в частині задоволення вимог позову про визнання недійсним дозволу на право виконання будівельних робіт від 30.12.2005 № 339 та про зобов'язання відповідача знести самочинно збудовані будівлі на земельній ділянці по АДРЕСА_1, за власний рахунок і привести ділянку в попередній стан рішення суду першої інстанції скасовано, у задоволенні цих вимог позову відмовлено, в іншій частині рішення суду першої інстанції по суті спору залишено без змін. Зазначення у другому абзаці резолютивної частини рішення апеляційного суду узагальненої назви позову (предмета позовних вимог) (ст. 215 ч. 1 п. 1 ЦПК України) на суть рішення апеляційного суду стосовно вимог позову, які розглядалися, не впливає. За наявності для того підстав, суд, який розглядає справу, дає оцінку відповідним судовим рішенням за правилами, передбаченими ст. 61 ч. 3 ЦПК України.

Відтак, підстав для роз'яснення рішення апеляційного суду немає, тому в задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст. 221 ч. 1, ст. 304 ч. 1, ст. 313 ч. 1 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

У задоволенні заяви ОСОБА_1, від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_2, про роз'яснення рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 18 березня 2016 року - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді