Справа № 343/1081/17
Провадження № 22-ц/779/1242/2017
Головуючий у 1 інстанції Андрусів І. М.
Суддя-доповідач Ясеновенко
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Ясеновенко Л.В.,

суддів: Бойчука І.В,, Проскурніцького П.І.,

секретаря Шемрай Н.Б.,

з участю ОСОБА_2 та його представника,

розглянувши матеріали за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Укрнафта» про скасування рішень відповідача щодо реорганізації структурних підрозділів буріння ПАТ «Укрнафта» за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Долинського районного суду від 27 червня 2017 року, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Долинського районного суду від 27 червня 2017 року позовну заяву ОСОБА_2 до ПАТ «Укрнафта» про скасування рішень відповідача щодо реорганізації структурних підрозділів буріння ПАТ «Укрнафта» повернуто позивачу для подачі її за підсудністю.

У апеляційній скарзі позивач вказує на незаконність ухвали суду.

Апелянт не погоджується з висновком суду про те, що даний спір не є індивідуальним трудовим спором відповідно до ст.ст. 231, 232 КЗпП та не є колективним трудовим спором в розумінні ЗУ «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)», враховуючи суб'єктний склад учасників спору та підстави позову.

ОСОБА_2 вказує на те, що п.1 ст.110 ЦПК передбачає підсудність справ за вибором позивача, зокрема, що виникають з трудових правовідносин, однак не зазначено, що лише з індивідуальних трудових спорів.

Крім того, позивач вважає безпідставним посилання в ухвалі суду на ч.2 ст. 109 ЦПК про те, що позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їх місцезнаходженням.

Просить ухвалу суду скасувати, а справу направити суду першої інстанції для продовження розгляду.

ОСОБА_2 та його представник апеляційну скаргу підтримали з мотивів, наведених у ній.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та його представника, дослідивши позовні матеріали, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви, суд виходив з того, що даний спір не є індивідуальним трудовим спором відповідно до ст.ст. 231,232 КЗпП та не є колективним трудовим спором в розумінні ЗУ «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)», враховуючи суб'єктний складу учасників спору та підстави позову.

Крім того, суд виходив з того, що відповідач ПАТ «Укрнафта» зареєстровано в м. Київ пров. Несторівський, 3-5, а відповідно до вимог ч.2 ст.109 ЦПК позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їх місцезнаходженням.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_2 - голова первинної профспілкової організації Прикарпатського УБР ПАТ «Укрнафта» пред'явив позов до ПАТ «Укрнафта» та просив скасувати наказ голови правління ПАТ «Укрнафта» №338 від 20.09.2016 року «Щодо порядку роботи з Трансформаційними проектами ПАТ «Укрнафта», наслідком виконання якого повинна відбутися реорганізація та ліквідація відокремлених підрозділів Товариства, філій, представництв та дочірних підприємств.

Також позивач просив скасувати наказ №7 від 18.01.2017 року «Про створення комісії», у якому вказано наступне: «В рамках реалізації проекту реконструкції управлінь бурових робіт ПАТ «Укрнафта» та з метою підготовки до реорганізації Прикарпатського та Охтирського управлінь бурових робіт, перетворення Прилуцького управління бурових робіт на структурну одиницю «Укрнафта Буріння» ПАТ «Укрнафта». Тобто фактично прийнято рішення про реорганізацію підрозділів Товариства, а саме: Прикарпатського, Охтирського, Прилуцького УБР.

Позивач зазначає, що на підставі вищезазначених наказів ПАТ «Укрнафта» прийнято ряд рішень, відповідно до яких начальника Прикарпатського УБР ПАТ «Укрнафта» та в.о. начальника «Охтирканафтогаз» зобов'язано з 01.03.2017 року передати з балансу Прикарпатського УБР з відповідним оформленням на баланс НГВУ «Охтирканафтогаз» товарно-матеріальні цінності, важку техніку спеціального призначення, що відображено в наказах №03.5-13/15 від 28.02.2017 року, №03.5-13/16 від 28.02.2017 року, №03.5-13/17 від 28.02.2017 року, №03.5-13/18 від 28.02.2017 року.

Позивач вважав, що за своїм змістом та правовими наслідками вказані рішення спрямовані на реорганізацію (реструктуризацію) ПАТ «Укрнафта», тобто є змінами в організації виробництва та праці.

При цьому позивач посилався на ст.7 ЗУ «Про колективні договори і угоди» про те, що зміни в організації виробництва і праці мають бути предметом колективного договору, а отже відповідних колективних переговорів.

Також вказував на те, що вищезазначені накази не були погоджені з профспілковими організаціями (комітетами) та Наглядовою радою ПАТ «Укрнафта».

ОСОБА_2 вказував на те, що функціонування Прикарпатського УБР є ефективним, доцільним та перспективним у плані прибутковості та збільшення обсягів буріння.

Отже, позивач оскаржує рішення відповідача щодо реорганізації структурних підрозділів буріння ПАТ «Укрнафта», що не є індивідуальним трудовим спором, як і не є колективним трудовим спором, враховуючи наступне.

У п.12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 3 "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" роз'яснено наступне.

Статтею 16 Кодексу законів про працю України передбачено, що умови колективного договору, які порівняно з чинним законодавством і угодами погіршують становище працівників, є недійсними.

Колективні трудові спори, на відміну від індивідуальних, - це спори непозовного провадження між найманими працівниками, трудовим колективом (профспілкою) і власником чи уповноваженим ним органом, в яких йдеться про зіткнення інтересів сторін трудових правовідносин. До таких спорів застосовується примирно-третейський порядок вирішення, правовий механізм якого визначено Законом України від 03 березня 1998 року N 137/98-ВР "Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)".

У зв'язку із цим безпосереднє вирішення в судовому порядку колективних трудових спорів законодавством не передбачено, крім випадків, зазначених у статтях 23 і 25 зазначеного Закону, та у статтях 20, 42 Закону України від 15 вересня 1999 року N 1045-XIV "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності". Оскільки ці вимоги спрямовані на захист трудових прав працівників, виникають із трудових правовідносин, то вони підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, незалежно від того, що сторонами у справі є юридичні особи.

Відповідно до ст.115 ЦПК якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала. Ухвала суду разом із заявою та всіма додатками до неї надсилаються позивачеві.

Також встановлено, що ПАТ «Укрнафта» зареєстровано за адресою провулок Несторівський, 3-5 м. Київ.

Відповідно до ч.2 ст.109 ЦПК позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням.

При таких обставинах суд першої інстанції дійшов правильного висновку про непідсудність даної справи Долинському районному суду та повернення позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а ухвалу Долинського районного суду від 27 червня 2017 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча Л.В. Ясеновенко

Судді: І.В. Бойчук

П.І. Проскурніцький