АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 540/1275/16-ц Номер провадження 22-ц/786/1764/17Головуючий у 1-й інстанції Кравець С. В. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Бутенко С.Б.

Суддів: Панченка О.О., Пікуля В.П.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»

на заочне рішення Машівського районного суду Полтавської області від 08 листопада 2016 року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши суддю-доповідача апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів ,-

В С Т А Н О В И Л А:

В жовтні 2016 року представник ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № б/н від 25.11.2010 року в розмірі 16383,19 грн. та понесені судові витрати.

Заочним рішенням Машівського районного суду Полтавської області від 08 листопада 2016 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 25.11.2010 року в розмірі 7531,70 грн.

Вирішено питання судових витрат. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 633,88 грн. судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, представник ПАТ КБ «Приватбанк» подав апеляційну скаргу та, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відхилення скарги з наступних підстав.

За правилами ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 25.11.2010 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір б/н, відповідно до умов якого банк надав останній кредит з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» з базовою процентною ставкою 3% на місяць на залишок заборгованості та кредитним лімітом у сумі 300 грн., який неодноразово змінювався і за останньою зміною у серпні 2013 року становив 5100 грн.

За своєю правовою природою укладений між сторонами кредитний договір є договором приєднання (стаття 634 ЦК України) та складається в цілому із анкети-заяви позичальника, Пам'ятки клієнта, Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів банку.

Задовольняючи частково позовні вимоги банку, суд першої інстанції виходив із факту прострочення боржника в межах встановленого кредитного ліміту та нарахованих процентів, з чим погоджується і судова колегія.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За умовами укладеного між сторонами договору розмір наданої відповідачу максимальної суми кредиту становить 5100 грн., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки клієнта ОСОБА_2 (картрахунок 929105 від 25.11.10).

Доводи апеляційної скарги представника позивача щодо збільшення кредитного ліміту на суму 380.27 грн. за рахунок овердрафту для оплати страхових платежів за договором комплексного страхування власника карткового рахунку від 05.09.2015 р. не беруться колегією суддів до уваги, оскільки ґрунтуються на обставинах, що не доведені позивачем.

Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60, 179 ЦПК України обов'язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення і мають значення для ухвалення рішення у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За правилами ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

На підтвердження зобов'язання банку списувати кошти з рахунку клієнта ОСОБА_2 представник позивача надав копію договору комплексного страхування власника карткового рахунку № DNHEZKF-15851FR від 05.09.2015 р. Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ІНГОССТРАХ», який не містить підпису страхувальника ОСОБА_2 та не може бути визнаний укладеним у розумінні вимог ст.ст. 638, 981, 207 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно ч. 1 ст. 981 ЦК України договір страхування укладається в письмовій формі.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України).

За змістом ч. 2 ст. 981, ст.ст. 216, 218 ЦК України недодержання письмової форми договору страхування тягне його нікчемність, тобто такий договір не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Отже, здійснення банком платежів на користь страховика ПАТ «Страхова компанія «ІНГОССТРАХ» за нікчемним договором страхування не створює для відповідача ОСОБА_2 обов'язків з повернення безпідставно списаних коштів.

Вирішуючи питання щодо забезпечувального зобов'язання відповідача, суд першої інстанції вірно виходив з того, що за нормами ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому одночасне стягнення встановленого п. 2.1.1.7.6. кредитного договору сторін штрафу при порушенні клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, більше ніж на 30 днів, та встановленої п. 2.1.1.12.2.2. пені, у разі виникнення прострочених зобов'язань із терміном прострочення понад 90 днів, суперечить статті 61 Конституції України та однієї з основних засад цивільного законодавства, як справедливість, добросовісність та розумність (стаття 3 ЦК України), оскільки є по суті юридичною відповідальністю одного виду за одне й те саме правопорушення.

Доводи апеляційної скарги представника позивача висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, не спростовують, та містять посилання на обставини, що не стосуються предмету доказування та встановлених судом фактів.

Брати участь у судових засіданнях та дослідженні доказів, давати усні та письмові пояснення судові є процесуальним правом, а подання суду доказів на підтвердження своїх вимог та заперечень - процесуальним обов'язком, яким сторони та інші особи, що беруть участь у справі, розпоряджаються на власний розсуд та повинні при цьому діяти добросовісно (ст.ст. 10, 11, 27 ЦПК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявний у ній даних та доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Як вбачається з позовної заяви ПАТ КБ «ПриватБанк», позивач розпорядився своїм правом, заявивши, що не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника Банку та винесення заочного рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, тому доводи апеляційної скарги про порушення судом порядку вирішення справи є неспроможними.

Оскільки апелянт не навів обґрунтованих мотивів на спростування висновків суду першої інстанції, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування колегією суддів не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - відхилити.

Заочне рішення Машівського районного суду Полтавської області від 08 листопада 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: С.Б. Бутенко

Судді: /підписи/ О.О. Панченко

В.П. Пікуль

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області С.Б. Бутенко