Провадження № 22ц/790/2985/17 Головуючий 1-ї інстанції Григорєва Б.П.
Справа № 641/8965/16-ц Доповідач Бровченко І.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого - судді Бровченко І.О.,

суддів колегії ОСОБА_1, ОСОБА_2,

при секретарі Афоніні К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17 березня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа: приватний нотаріус ХМНО ОСОБА_6, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

В обгрунтування позовних вимог зазначив, що 04 березня 2016 року померла його мати ОСОБА_7, яка постійно проживала та була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Після її смерті у приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_6 27 вересня 2016 року було заведено спадкову справу. Усе своє майно, зокрема квартиру АДРЕСА_1, мати заповідала його брату ОСОБА_3 Він є інвалідом другої групи та має обовязкову частку у спадщині. У встановлений законом строк він не подав заяву про прийняття спадщини, оскільки всі документи, а саме: свідоцтво про смерть матері, документи на майно знаходились у відповідача. Крім того брат запевнив його, щоб він не турбувався та він оформить спадщину на двох. Після смерті матері він знаходився у постійному стресі, йому було важко займатись оформленням документів. Коли він зрозумів, що брат його обманув, він звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак нотаріусом йому було відмовлено та розяснено право звернення до суду. Вважає причину пропуску строку поважною та просить надати додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову, зазначив, що відсутні поважні причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач не дає правового обгрунтування своїм діям, оскільки особисто знав про смерть матері та мешкав з нею в одному місті. Посилався на правові позиції викладені у постановах Верховного суду України від 26 вересня 2012 року справа № 6-85цс12, та від 04 листопада 2015 року справа № 6-1486цс15. Просив в задоволенні позову відмовити.

Третя особа приватний нотаріус ХМНО ОСОБА_6 надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Пояснила, що 27 вересня 2016 року до неї звернувся ОСОБА_3 із заявою про видачу свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом після смерті матері ОСОБА_7, яка померла 04 березня 2016 року. Заявник також повідомив, що у спадкодавця є син ОСОБА_3, який є інвалідом, але зареєстрований за іншою адресою. На підставі заяви нею було заведено спадкову справу. 25 жовтня 2016 року до неї звернувся ОСОБА_5А та надав довідку МСЕК про призначення інвалідності. Йому було розяснено зміст заповіту та право на обовязкову частку у спадщині, а також наслідки пропущення строку для прийняття спадщини. ОСОБА_5 повідомив заявою про намір звернутися до суду для визначення додаткового строку для прийняття обовязкової частки у спадщині.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17 березня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено. Визначено ОСОБА_5 додатковий строк для подання заяви про прийняття обовязкової частки спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_7, яка померла 04 березня .2016 року - терміном 1 місяць з дня набрання рішенням законної сили.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 просить рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити у задоволені позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_5 народився 16 жовтня 1965 року в м. Харкові, батьками зазначені: батько ОСОБА_8, мати ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про народження серії VІІ УР № 0583283.

ОСОБА_7 померла 04 березня 2016 року.

25 жовтня 2016 року ОСОБА_5 звернувся з заявою до приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_6 в якій зазначив, що йому було розяснено нотаріусом зміст заповіту ОСОБА_7 та зазначив, що він має намір звернутись до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Постановою приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_6 від 28 лютого 2017 року ОСОБА_5 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у звязку з пропущенням строку встановленого законодавством для прийняття спадщини.

Згідно довідки МСЕК серії 12 ААА № 097056 від 12 січня 2015 року зазначено, що ОСОБА_5 з 01 січня 2015 року має другу групу інвалідності за загальним захворюванням, інвалідність встановлена на строк до 01 січня 2017 року. Довідкою МСЕК серії 12 ААА № 444936 від 03 лютого 2017 року друга група інвалідності встановлена на строк до 01 січня 2018 року.

Як вбачається зі справи, в позовній заяві, як на поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, позивач посилався на те, що він є інвалідом, після смерті матері стан його здоров'я погіршився, у зв'язку з чим він не зміг своєчасно звернутись в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини.

ОСОБА_5 потребує лікування у звязку з наявністю постійної стенокардії, гіпертонічної хвороби третьої стадії та цукрового діабету другого типу середньої тяжкості, що підтверджується виписками із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого. В період з 10 травня 2016 року по 20 травня 2016 року та з 02 грудня 2016 року по 13 грудня 2016 року ОСОБА_5 перебував на стаціонарному лікуванні.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5, суд першої інстанції правильно застосувавши положення ст. ст. 1268, 1270, 1272 ЦК України, урахувавши роз'яснення п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), вірно виходив із того, що у позивача були поважні причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними та істотними труднощами для своєчасного подання заяви про прийняття спадщини.

При цьому суд врахував й конкретні обставини справи, а саме незначний проміжок часу пропущення строку, наявність інвалідності другої групи та потреба у постійному лікуванні.

Встановлені судом першої інстанції обставин не протирічать та узгоджуються з правовими позиціями Верховного Суду України по справі № 6-85цс12 від 26 вересня 2012 року та у справі № 6-1486цс15 від 04 листопада 2015 року, на які посилався представник відповідача в обгрунтування заперечень на позовну заяву.

Разом з тим, судова колегія погоджується з доводами апеляційної скарги, що правова необізнаність та психологічний стан позивача не є поважною причиною пропущення строку у розумінні ст. 1272 ЦК України, оскільки не пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами, які б перешкоджали позивачу у встановлений законом строк звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

У зв'язку з викладеним судова колегія вважає за необхідне виключити із мотивувальною частини рішення суду першої інстанції висновок, що правова необізнаність та психологічний стан позивача є поважною причиною пропуску для прийняття спадщини.

За змістом ст. 1272 ЦК України, спадкоємець, яки пропустив строк для прийняття спадщини, може звернутися до суду з позовом про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини, достатнього для подання такої заяви.

Поважними причинами слід вважати такі причини, які з огляду на моральні норми суспільства виправдовують поведінку спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини.

За таких обставин, враховуючи обставини справи, а також, що термін пропущений позивачем для звернення до нотаріальної контори є незначним та пропущений з поважних причин, судова колегія вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому підстав для його скасування судова колегія не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: