Справа № 522/6099/16-ц
Провадження № 2/522/3484/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2017 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Загороднюка В.І.,

при секретарі Міневич Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом, в якому просять визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 16.12.2013 року під № 8521 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3.

Позивач посилається на те, що 16.12.2013 року під № 8521 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 було вчинено виконавчий напис за договором іпотеки від 04.06.2008 року, укладеним між ОСОБА_2 та ЗАТ «ОТП Банк» (як правонаступником АКБ «Райффайзен банк Аваль», щодо звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2, яка є майновим поручителем ОСОБА_1, який в свою чергу має безспірну заборгованість в сумі 88591,60 доларів США перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна», якому належить право вимоги за вказаним договором іпотеки та кредитним договором.

При цьому позивачі вказують на те, що заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не є безспірною.

Представники позивачів по довіреності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити повністю.

Представник відповідача по довіреності ОСОБА_6 в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що спірний виконавчий напис вчинено відповідно до вимог закону.

Приватний нотаріус в суд не зявився, надав суду заперечення на позов, в яких зазначив, що не згода боржника з сумою кредитного боргу, не може розцінюватися як обставина, що скасовує безспірність заборгованості ОСОБА_1

Суд, проаналізувавши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, вважає позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 обґрунтованим, доведеним і таким, що підлягає задоволенню.

При цьому суд виходить з наступного.

16.12.2013 року під № 8521 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 було вчинено виконавчий напис за договором іпотеки від 04.06.2008 року, укладеним між ОСОБА_2 та ЗАТ «ОТП Банк» (як правонаступником АКБ «Райффайзен банк Аваль», щодо звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2, яка є майновим поручителем ОСОБА_1, який в свою чергу має безспірну заборгованість в сумі 88591,60 доларів США перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна», якому належить право вимоги за вказаним договором іпотеки та кредитним договором.

При цьому заборгованість ОСОБА_1 вказана як безспірна.

Однак, судом встановлено, що перед банком не є безспірною, що підтверджується матеріалами справи, зокрема, існування на момент вчинення напису спору між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ОСОБА_1 стосовно розміру заборгованості останнього по вказаних договорах.

Згідно до ч. 1 ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

В силу пунктів 1.1., 1.2. глави Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. Тобто, із вказаних норм права вбачається, що заборгованість має бути безспірною та не потребує додаткового доказування.

При цьому, також слід врахувати, що звернувшись до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості, відповідач фактично визнав, що між сторонами існує спір з приводу виконання кредитного договору, а також розміру заборгованості по ньому.

При визначенні змісту категорії безспірності вимоги суд має керуватися однаковим для всіх судів України її розумінням, сформульованим у своїх правових позиціях Верховним Судом України. Згідно із цими правовими позиціями, коли заявником порушується питання про стягнення штрафних санкцій, процентів, збитків, що не випливають з договору, то ця сума з боржником не погоджується, залежить від багатьох складових, а отже, вона є спірною.

За таких обставин, нотаріус при вчиненні виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності сум, що підлягають стягненню та безспірності характеру правовідносин сторін, що не відповідає вимогам Закону України «Про нотаріат», Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Згідно із ч. 1 ст. 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. При цьому, право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Таким чином, суд робить висновок про обґрунтованість вимог позивачів і задовольняє їх.

Керуючись ст. 16 ЦК України, ст. ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», ст.ст.213-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 16.12.2013 року під № 8521 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення чи отримання особою, яка не була присутня при проголошенні, апеляційної скарги до Апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси.

Суддя:

23 листопада 2017 року