У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2017 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ДемяносовМ.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу апеляційного суду Харківської області від 20 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Зміївської районної державної адміністрації Харківської області, третя особа - Департамент з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и в:

У березні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що вона є учасником ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи першої категорії, інвалідом ІІ групи.

З 26 вересня 1986 року по 10 жовтня 1986 року вона була направлена безпосередньо до УРСу Чорнобильської АЕС.

У 2001 році стан її здоров'я критично погіршав і вона звернулася до лікарів, які встановили наявність в неї низки захворювань пов'язаних з виконанням роботи з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Вважала, що вона з моменту отримання відповідачем довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності внаслідок виконання робіт з ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС має статус інваліда війни та повинна отримати відповідне посвідчення.

Позивач звернулася до відповідача з метою отримання посвідчення інваліда війни, але їй було рекомендовано надати довідку невідомої форми про зарахування до формувань Цивільної оборони.

Відповідно до роз'яснень Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації не потрібні ніякі додаткові довідки для отримання посвідчення інваліда війни, крім довідки МСЕК. Однак відповідач наполягає на наданні додаткових довідок невстановленої форми, які б задовольнили його уяву про діловодство в формуваннях Цивільної оборони Української РСР в 1986 році.

Позивач просила встановити факт того, що на неї, інваліда ЧАЕС ІІ групи, ліквідатора аварії на ЧАЕС 1986 року, поширюється статус інваліда війни.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 11 травня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Встановлено факт того, що на ОСОБА_2, інваліда ЧАЕС ІІ групи, ліквідатора аварії на ЧАЕС 1986 року, поширюється статус інваліда війни.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 20 червня 2017 року рішення Зміївського районного суду Харківської області від 11 травня 2017 року скасовано, провадження у справі закрито.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу апеляційного суду, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Установлено, що ОСОБА_2 відповідно до довідки МСЕК від 19 лютого 2001 року № 056292 встановлена ІІ група інвалідності внаслідок професійного захворювання, викликаного аварією на ЧАЕС, встановлено статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, видано ОСОБА_2 Харківською обласною державною адміністрацією посвідчення (категорія № 1 серія НОМЕР_2) та вкладку учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській НОМЕР_1.

Для отримання посвідчення «інваліда війни» ОСОБА_2 звернулася до Управління праці та соціального захисту населення Зміївської районної державної адміністрації Харківської області, однак посвідчення «інваліда війни» їй не видано, роз'яснено порядок набуття статусу інваліда війни і видачі відповідного посвідчення та зазначено, що для його отримання необхідно звернутися до Центру адміністративних послуг, створеного при районній державній адміністрації.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно з вимогами статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень, владних управлінських функцій, зокрема на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Із роз'яснень, які містяться в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 01 березня 2013 року № 3 вбачається, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також із інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (ст. 17), Господарським процесуальним кодексом України (ст.ст. 1, 12), Кримінальним процесуальним кодексом України або Кодексом України про адміністративні правопорушення віднесено до компетенції адміністративних судів, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства. Суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по друге, суб'єктивний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Аналізуючи наведені норми права, слід зробити висновок, що не можуть бути встановлені в судовому порядку факти, зокрема, про встановлення належності до ветеранів та інвалідів війни, оскільки такі факти встановлюються не в судовому порядку, а в порядку, визначеному Законом України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту».

Обов'язковими умовами, за якими особу можна віднести до інвалідів війни згідно пункту 9 частини 2 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» є наявність у особи інвалідності, наявність доказів залучення такої особи до складу формувань Цивільної оборони (наказ або розпорядження щодо залучення ОСОБА_2 до складу формувань Цивільної оборони) та отримання інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Таким чином, оскільки спір є публічно - правовим, Управління праці та соціального захисту населення Зміївської районної державної адміністрації Харківської області є суб'єктом владних повноважень, справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Проте, у разі відмови відповідного органу у встановленні особі статусу «інваліда війни» за наявності всіх необхідних документів, які зазначені в Законі України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та закриваючи провадження у справі апеляційний суд дійшов правильного висновку, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Доводи скарги висновки суду не спростовують та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження на ухвалу апеляційного суду Харківської області від 20 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Зміївської районної державної адміністрації Харківської області, третя особа - Департамент з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації про встановлення факту, що має юридичне значення.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ М.В. Демяносов