Справа №220/1958/17
Провадження № 2/220/700/17
У Х В А Л А

Іменем України

22 листопада 2017 року Суддя Великоновосілківського районного суду Донецької області Якішина О.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

20 листопада 2017 року ОСОБА_1 звернулась з позовною заявою до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Дослідивши заяву та додані до неї документи, вважаю її такою, що підлягає залишенню без руху для усунення її недоліків, виходячи з наступного.

Подана позовна заява не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України і не може бути прийнята до провадження, оскільки позивачем не в повному обсязі сплачений судовий збір.

Так, позивачем ОСОБА_1 в позовній заяві зазначена ціна позову в розмірі 483959,00 грн. та до заяви додано квитанцію про сплату судового збору на суму 1139,00 грн. Зі змісту позовної заяви позивач ОСОБА_1 просить визнати за нею право власності на майно на суму 238270,00 грн. та витребувати у відповідача особисте майно на суму 4420 грн.

Відповідно до ч.2 п.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру яка подана фізичною особою або фізичною особою підприємцем сплачується судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму на одну працездатну особу.

Позивачем заявлено чотири вимоги майнового характеру: про визнання права власності на майно та витребування майна, які повинні бути оплачені судовим збором в розмірі 2426,90 грн. Однак судовий збір сплачено в розмірі 1139,00 грн. Враховуючи викладене, позивачу належить доплатити судовий збір в розмірі 1287,90 грн.

Позивачем подана заява про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судом рішення по справі з посиланням на ст.82 ЦПК України.

Частиною 3 статті 9 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 8 липня 2011 року (далі Закон № 3674-VI) передбачено, що кошти судового збору спрямовуються на забезпечення здійснення судочинства та функціонування органів судової влади.

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», ч.1 ст. 82 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Таким чином, зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати, відстрочення або розстрочення сплати судового збору є правом суду, заява сторони розглядається виходячи з наведених в ній обставин, які підтверджені належними доказами.

Згідно з Постановою Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 р. № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

З вищевикладеного вбачається, що єдиною підставою для задоволення клопотання є врахування майнового стану сторони, обґрунтування цих обставин, які свідчать про неможливість оплати судового збору, покладається на сторону, яка звертається з заявою.

В обґрунтування клопотання позивач посилається на те, що її майновий стан не дозволяє сплатити судовий збір в повному обсязі, оскільки вона не має постійного заробітку. Разом з тим, позивачем не надано докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплати нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Посилання позивача на відсутність коштів для сплати судового збору, не свідчіть про тяжке матеріальне становище апелянта, яке позбавляє його можливості сплатити судовий збір, як зазначено в клопотанні.

Необхідно зазначити, що одне тільки декларування тяжкого матеріального стану не дає підстав задовольнити заявлене клопотання, оскільки викладені в заяві мотиви повинні бути підтверджені наявними та допустимими доказами. Однак позивач в підтвердження своєї позиції не надала суду усіх належних документів, що визначають його майновий стан та необхідність відстрочити сплату судового збору.

Таким чином, зважаючи на визначений судом розмір судового збору та оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження викладених в клопотанні обставин в підтвердження неможливості сплати судового збору, вищевказане обумовлює відмову в задоволенні клопотання позивача.

Відповідно до ч.1 ст.121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Враховуючи викладене, керуючись ст.119-121 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення її недоліків протягом пяти днів з дня отримання ухвали.

Суддя О.М. Якішина