АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/3804/17 Головуючий 1 інст. - Нев'ядомський Д.В.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого, судді - Хорошевського О.М.

суддів: Бровченка І.О.,

Кіся П.В.

за участю секретаря - Сватенко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 30 березня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про зобов'язання відповідача забезпечити можливість позивачу приймати участь у відвідуванні разом з дитиною балетної студії та басейну у певний час, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2016 року ОСОБА_2 звернувся з позовом ОСОБА_3 про зобов'язання відповідача забезпечити можливість позивачу приймати участь у відвідуванні разом з дитиною балетної студії ОСОБА_6 «ІНФОРМАЦІЯ_1», згідно розкладу занять по вівторках 16:15-17:00 та суботах 12:00-12:45 та басейну СК «Тетра» по понеділках та середах з 12:00 до 14:00.

В обґрунтування зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року у нього та ОСОБА_3 народилася спільна дитина ОСОБА_5 В офіційному шлюбі вони не перебували, а з лютого 2014 року однією сім'єю не проживають. З того часу ОСОБА_3 систематично створює перешкоди у спілкуванні позивача з дочкою. ОСОБА_3 подавала до Управління служби у справах дітей заву про позбавлення позивача батьківських прав, але в задоволенні відповідних вимог їй було відмовлено.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 23 вересня 2015 року позивачу було дозволено бачитись з дитиною два рази на місяць, другої та четвертої середи місяця, з 11.30 до 13.00 у присутності матері дитини або осіб, які здійснюють нагляд за дитиною з дозволу матері. 30 листопада 2015 року Апеляційним судом Харківської області було винесено рішення, яким позивачу дозволено бачити дитину шляхом систематичних побачень кожен вівторок та четвер місяця з 10.00 години до 13.00 години.

Відповідач неодноразово порушувала встановлений судом порядок. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ рішення першої та другої інстанції скасовані і справу повернуто на повторний розгляд до суду апеляційної інстанції.

07 червня 2016 року Апеляційним судом Харківської області було прийнято рішення, яким було встановлено новий порядок, а саме: другого та четвертого вівторка кожного місяця з 10.00 до 12.00 та другої та четвертої неділі місяця з 10.00 до 12.00.

В той же час, виконання і цього рішення суду не здійснюється відповідачем, яка дуже часто перебуває за кордоном, а з дитиною майже постійно знаходиться няня, яка не має ані педагогічної ані медичної освіти. Таким чином, відповідач сама не виконує повноцінно обов'язків матері і не надає повноцінного материнського піклування, оскільки відповідні функції постійно виконуються чужою для дитини людиною. Позивач має змогу і бажання організовувати виховання власної дитини шляхом відвідування з нею Балетної студії ОСОБА_6 «ІНФОРМАЦІЯ_1» згідно розкладу занять по вівторках 16:15-17:00 та суботах 12:00-12:45, а також шляхом відвідування занять з плавання у басейні спортивного клубу «Тетра».

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 30 березня 2017 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції, як незаконне та необґрунтоване та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

Посилається на те, що суд першої інстанції під час винесення рішення формально підійшов до своїх обов'язків та виніс необґрунтоване рішення, не виконав покладеного на нього обов'язку щодо захисту порушеного права позивача.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду, доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Апеляційного суду Харківської області від 07.06.2016 року встановлений певний порядок участі батька у вихованні дитини, при винесенні цього рішення судом брався до уваги висновок Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, а нових обставин, які б суттєво змінилися та вплинули на необхідність зміни встановленого судом порядку позивачем не повідомлені та не обґрунтовані.

Судова колегія погоджується з таким висновком, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_2 року від цивільного шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 народилася спільна дитина ОСОБА_5. В офіційному шлюбі сторони не перебували, з лютого 2014 року однією сім'єю не проживають. Домовленості про спілкування батька з дитиною не досягнуто.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 23 вересня 2015 року позивачеві було дозволено бачитись з дитиною два рази на місяць, другої та четвертої середи місяця, з 11.30 до 13.00 у присутності матері дитини або осіб, які здійснюють нагляд за дитиною з дозволу матері.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 30 листопада 2015 року позивачу дозволено бачити дитину шляхом систематичних побачень кожен вівторок та четвер місяця з 10.00 години до 13.00 години.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ рішення першої та другої інстанції скасовані і справу повернуто на повторний розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 07 червня 2016 року було встановлено новий порядок, а саме: другого та четвертого вівторка кожного місяця з 10.00 до 12.00 та другої та четвертої неділі місяця з 10.00 до 12.00.

Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 142 СК України діти мають рівні права та обов'язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою.

Статтею 150 СК України встановлено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов'язанні піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

У відповідності до ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 07 червня 2016 року було встановлено порядок побачень позивача з дитиною, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні, як вірно і зазначено в оскаржуваному рішенні.

Суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясував усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та об'єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вірно прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає; а тому підстави для скасування рішення від 30.03.2017 року відсутні.

Погоджуючись з висновками суду першої інстанції судова колегія бере до уваги і пояснення представника позивача про те, що судові рішення від 30.11.2015 року та від 07.07.2016 року оскаржені у касаційному порядку.

Судом касаційної інстанції призупинено виконання зазначених рішень. Звернення з позовом у справі, що переглядається фактично є намаганням отримати побачення з дитиною на час розгляду іншої справи судом касаційної інстанції.

З огляду на викладене, та керуючись ч. 1 ст. 308 ЦПК України судова колегія вважає за необхідне відхилити апеляційну скаргу та залишити рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, 315, 317, 319 ЦПК України судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 30 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий - О.М. Хорошевський

Судді - І.О. Бровченко

П.В. Кісь