АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Владичана А.І.

суддів: Міцнея В.Ф., Лисака І.Н.

секретар Конецька Д.Г.

за участю представника апелянта ОСОБА_1, представника казначейської служби ОСОБА_2, представника Служби безпеки ОСОБА_3, прокурора Козлової Ю.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Державної казначейської служби України, Чернівецької митниці ДФС України, Управління СБ України в Чернівецькій області, прокуратури Чернівецької області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного засудження, незаконного застосування запобіжного заходу, за апеляційною скаргою ОСОБА_4, інтереси якого за договором про надання юридичних послуг представляє ОСОБА_1, на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 31 березня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Державної казначейської служби України, Чернівецької митниці ДФС України, Управління СБУ України в Чернівецькій області, прокуратури Чернівецької області про відшкодування матеріальної а моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного засудження, незаконного застосування запобіжного заходу.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 4 квітня 2013 року відносно нього було порушено кримінальну справу за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 201 КК України. Того ж дня його було затримано.

5 квітня 2013 року слідчим слідчого відділу Управління СБ України у Чернівецькій області ОСОБА_5 було подано подання до Шевченківського районного суду м. Чернівці, погоджене зі старшим прокурором прокуратури

____________________________________________________________________

22ц/794/1178/2017 р. Головуючий у І інстанції Літвінова О.Г.

Категорія 31 Суддя-доповідач ОСОБА_6

Чернівецької області з метою обрання позивачу запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Проте суд відмовив слідчому в задоволенні клопотання та обрав ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 50000 грн.

Вироком Глибоцького районного суду Чернівецької області від 27 грудня 2013 року ОСОБА_4 визнано винуватим у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 201 КК України та призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 10200 грн з конфіскацією предметів контрабанди.

Ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 21 березня 2014 року вирок Глибоцького районного суду Чернівецької області від 27.10.2014 року скасовано, а кримінальне провадження 0000065 закрито у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_4 складу злочину, а також зобов'язано орган досудового розслідування повернути вилучені під час обшуку та затримання предмети та паспорт громадянина ОСОБА_7 Федерації із скасуванням міри запобіжного заходу у вигляді застави.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.08.1014 року ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 21 березня 2014 року скасовано та призначено новий апеляційний розгляд.

Ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 13 жовтня 2014 року вирок Глибоцького районного суду Чернівецької області від 27 грудня 2013 року скасовано, кримінальне провадження № 0000065 закрито у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_4 складу злочину.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.12.2014 року касаційну скаргу прокурора в зв'язку з не усуненням недоліків було повернуто прокурору.

Протягом всього часу проведення досудового розслідування та розгляду кримінального провадження у судах ОСОБА_4 проживав у Чернівцях, у звязку з чим поніс витрати на проживання та харчування. У зв'язку з притягненням його до кримінальної відповідальності він не отримав роботу, яку йому пропонували в Ізраїлі.

Внаслідок незаконного притягнення його до кримінальної відповідальності, незаконного засудження, незаконного застосування запобіжних заходів, незаконного накладенням арешту на майно йому завдано моральної шкоду, яку він оцінює в 20000000 грн та матеріальну шкоду у розмірі 1000000 грн.

Посилаючись на ст. 62 Конституції України, якою встановлено, що у разі скасування вироку суду, як неправосудного, держава відшкодує матеріальну та моральну шкоду, завдану безпідставним засудженням, просив стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України на його користь зазначену вище матеріальну та моральну шкоду шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 31 березня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_4 15000 гривень на відшкодування моральної шкоди. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з указаним рішенням суду, ОСОБА_4, інтереси якого за договором про надання юридичних послуг представляє ОСОБА_1, подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що при ухваленні рішення судом порушені норми матеріального і процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Свої доводи мотивує тим, що у звязку з досудовим розслідуванням апелянт майже рік перебував у м. Чернівці без права виїзду, у нього було вилучено паспорт, й, відповідно, ним здійснено матеріальні витрати на проживання, харчування та лікування, чого не було враховано судом при розгляді справи та необґрунтовано відмовлено в позові про відшкодування матеріальної шкоди.

Крім того, вважає, що судом необґрунтовано відмовлено в стягненні всього розміру заявленої моральної шкоди, оскільки у звязку з незаконним притягненням його до кримінальної відповідальності він був звільнений з посади лікаря-анестезіолога у м. Бухарест (Румунія), позбавився шансу працювати у Великій Британії, у звязку з порушенням строків повернення кредиту у банк Румунії позбавлений можливості кредитуватися, що завдало йому моральної шкоди, розмір якої значно більший, задоволено судом.

В апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

В запереченнях на апеляційну скаргуЧернівецька митниця ДФС України, Управління СБУ України в Чернівецькій області просять апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін як законне та обґрунтоване.

В запереченнях на апеляційну скаргуДержавна казначейська служба України просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, пояснення відповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції.

Ст. 213 ЦПК встановлено те, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, тобто суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, повинен вирішити справу згідно із законом, ухваливши рішення на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Стаття 309 ЦПК України передбачає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення або зміни рішення, якщо неповно з'ясовано судом обставини, що мають значення для справи, не доведено обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушено або неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Зазначеним нормам рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині повністю не відповідає.

Задовольняючи позов про стягнення моральної шкоди частково, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок незаконного затримання, застосування запобіжного заходу, притягнення до кримінальної відповідальності та засудження позивачу було заподіяно моральну шкоду, право на відшкодування якої він набув на підставі закриття відносно нього кримінального провадження у звязку з відсутністю у його діях складу злочину.

Колегія суддів погоджується з указаними висновками суду, оскільки вони ґрунтуються на всебічному, повному, обєктивному дослідженні наявних у справі доказів та на основі повно і всебічно зясованих обставинах.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що 4 квітня 2013 року відносно ОСОБА_4 було порушено кримінальну справу за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 201 КК України. Того ж дня його затримано.

5 квітня 2013 року слідчим слідчого відділу Управління СБ України у Чернівецькій області ОСОБА_5 було подано подання до Шевченківського районного суду м. Чернівці, погоджене зі старшим прокурором прокуратури Чернівецької області, з метою обрання позивачу запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Проте суд відмовив слідчому у задоволенні клопотання та обрав ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 50000 грн.

Вироком Глибоцького районного суду Чернівецької області від 27 грудня 2013 року ОСОБА_4 визнано винуватим у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 201 КК України та призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 10200 грн з конфіскацією предметів контрабанди.

Ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 21 березня 2014 року вирок Глибоцького районного суду Чернівецької області від 27.10.2014 року скасовано, а кримінальне провадження 0000065 закрито у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_4 складу злочину, а також зобов'язано орган досудового розслідування повернути вилучені під час обшуку та затримання предмети та паспорт громадянина ОСОБА_7 Федерації із скасуванням міри запобіжного заходу у вигляді застави.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.08.1014 року ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 21 березня 2014 року скасовано та призначено новий апеляційний розгляд.

Ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 13 жовтня 2014 року вирок Глибоцького районного суду Чернівецької області від 27 грудня 2013 року скасовано, кримінальне провадження № 0000065 закрито у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_4 складу злочину.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.12.2014 року касаційну скаргу прокурора в зв'язку з не усуненням недоліків було повернуто прокурору.

Судом установлено, що позивач займався підприємницькою діяльністю та забезпечував належний живий рівень собі та своїй родині.

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст. 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, якщо шкоду завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування, як запобіжного заходу, тримання під вартою.

Згідно з ч. 1 ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями чи дією органу державної влади, відшкодовується Державою незалежно від вини цього органу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, відшкодовується Державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду; право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду виникає у разі закриття кримінальної справи органом попереднього (досудового) слідства.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінальної справи за відсутністю події злочину, відсутністю у діянні складу злочину або недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину.

Відповідно до пункту пятого статті 3 Закону відшкодуванню громадянинові підлягає моральна шкода у випадках незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду.

Відповідно до частини 3 статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (в редакції, чинній на час виникнення правовідносин) відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Отже, межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються судом у розмірі співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування.

Таким чином, оскільки кримінальне провадження було закрито у зв'язку з відсутністю в діях позивача складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 201 КК України, суд першої інстанції правильно вважав наявними правові підстави, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 2 указаного Закону, для відшкодування позивачу моральної шкоди.

Разом з тим, при визначені розміру морального відшкодування суд відповідно до положень статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»виходив із законодавчо визначеного розміру мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування ОСОБА_4 під слідством та судом, визначивши розмір моральної шкоди в сумі 15000 грн.

Проте задовольняючи позов на вказану суму, суд першої інстанції не врахував, що при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, межі якого визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, слід виходити з розміру мінімальної заробітної плати, що був установлений на час розгляду справи.

Так, відповідно до статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» установлено з 1 січня 2017 року мінімальну заробітну плату на рівні 3 тис. 200 грн.

З урахуванням викладеного розмір відшкодування слід розраховувати, виходячи з установленого законодавством розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом.

Оскільки ОСОБА_4 перебував під слідством та судом з 4 квітня 2013 року по 21 березня 2014 року, з 21 серпня 2014 року по 13 жовтня 2014 року, тобто 12 повних місяців, то розмір відшкодування моральної шкоди становить 38 тис. 400 грн (3200 х 12 міс.).

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові 6-2203цс15 від 2 грудня 2015 року.

Необґрунтованими є доводи апеляційної скарги щодо відшкодування апелянту матеріальної шкоди, завданої незаконним притягненням його до кримінальної відповідальності, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Аналогічні положення містяться у ч. 1 ст. 15 ЦК України та ст. 3 ЦПК України.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 10 ЦПК України установлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Позивачем не доведено належними та допустимими доказами вид та розмір матеріальної шкоди у звязку з притягненням його до кримінальної відповідальності.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині обсягу задоволення позовних вимог підлягає зміні з ухваленням нового рішення про стягнення моральної шкоди у сумі 38400 грн.

Керуючись ст.ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, інтереси якого за договором про надання юридичних послуг представляє ОСОБА_1, задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 31 березня 2017 року в частині відшкодування моральної шкоди змінити, стягнувши за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_4 38400 (тридцять вісім тисяч чотириста) гривень на відшкодування моральної шкоди шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку з Державної казначейської служби України.

У решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді: