№2/756/211/17
РІШЕННЯ

Іменем України

23 жовтня 2017 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Тітова М.Ю.

за участю секретаря Лісовенка О.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів та за зустрічним позовом ОСОБА_2 пдо ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з червня 2005 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 01.10.2010 розірвано. За час перебування в шлюбі за спільні кошти сторонами було придбано, зокрема, автомобіль «Хюндай» вартістю 148600,00 грн. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 06.06.2013 в порядку поділу спільного майна подружжя визнано за відповідачем право власності на вказаний автомобіль та стягнуто з відповідача на користь позивача грошову компенсацію вартості її частки в автомобілі у розмірі 61500,00 грн. На підставі вказаного рішення суду було видано виконавчий лист, який направлено на виконання до ВДВС Оболонського РУЮ в м. Києві. Постановою державного виконавця було відрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача боргу у розмірі 61500,00 грн., надано йому строк для добровільного виконання рішення суду - до 04.02.2014. Однак, відповідач у добровільному порядку рішення суду не виконав, станом на дату пред'явлення позову до суду борг не погасив та всіляко намагається уникнути виконання рішення суду.

Посилаючись на положення ст. 625 ЦПК України, позивач просила стягнути з відповідача на свою користь суму інфляційних втрат у розмірі 46843,32 грн. та три проценти річних за прострочення виконання грошового зобов'язання у сумі 3093,53 грн.

23.05.2016 відповідачем ОСОБА_2 заявлено зустрічний позов до ОСОБА_1 про стягнення боргу, який судом прийнято до спільного розгляду.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_2 посилається на те, що заявлені позивачем вимоги про стягнення з нього додаткової суми компенсації у розмірі 49936,85 грн. свідчать про визнання позивачем збільшення вартості майна, що було набуто сторонами за час перебування в шлюбі. Таким чином, сукупна вартість автомобіля повинна бути збільшена на 99873,70 грн., частка ОСОБА_2 в якому відповідно складає 49936,85 грн.

З цих підстав, ОСОБА_2 просить стягнути з ОСОБА_4 на свою користь грошові кошти у розмірі 49936,85 грн.

24.05.2017 позивач ОСОБА_1 подала до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій просила суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь грошові кошти в розмірі 64375,74 грн., які складаються з трьох процентів річних в сумі 6073,90 грн. та суми інфляційний втрат у розмірі 58301,84 грн. (за період з 05.02.2014 по 22.05.2017).

Позивач та її представник у судовому засіданні первісні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити, щодо задоволення зустрічного позову заперечували.

Представник відповідача за первісним позовом заперечував проти задоволення позову ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів, зустрічні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що у задоволенні позовів необхідно відмовити.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 06.06.2013 у справі №2/756/9/13 в порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_2 право власності на автомобіль «Хюндай», д.н.з. НОМЕР_1, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості її частки у вказаному автомобілі у розмірі 61500,00 грн. (а.с. 57-63).

На підставі вказаного рішення суду 29.11.2013 видано виконавчий лист №2/756/9/13 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації в розмірі 61500,00 грн., який було пред'явлено на виконання до ВДВС Оболонського РУЮ в м. Києві

Постановою державного виконавця Оболонського районного ВДВС м. Київ ГТУЮ в м. Києві від 29.08.2017 виконавчий лист №2/756/9/13 повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

На час розгляду справи рішення суду від 06.06.2013 не виконано.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з ч. 5 ст. 11 ЦК у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

У відповідності до положень ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв'язку із невиконанням ОСОБА_2 грошового зобов'язання, що виникло на підставі судового рішення про стягнення з нього грошової компенсації у розмірі 61500,00 грн., позивач просила стягнути з відповідача на свою користь суму інфляційних втрат у розмірі 58301,84 грн. та три проценти річних за прострочення виконання зобов'язань у сумі 6073,90 грн..

Статтею 625 ЦК України регулюються зобов'язальні правовідносини, тобто її дія поширюється на порушення грошового зобов'язання, яке iснувало мiж сторонами до ухвалення рiшення суду. З рiшення суду зобов'язальнi правовiдносини не виникають, оскiльки вони виникають з актiв цивiльного законодавства, про що й зазначено в ст. 11 ЦК, адже рiшення суду лише пiдтверджує наявнiсть чи вiдсутнiсть правовiдносин i вносить у них яснiсть та визначенiсть.

Таким чином, передбачена ст. 625 ЦК України відповідальність не застосовується до правовідносин, які регулюються спеціальним законодавством, зокрема сімейних правовідносин.

Згідно з ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Як вбачається з матеріалів справи, вартість автомобіля «Хюндай» вже була визначена рішенням суду, яким визнано право власності на нього за ОСОБА_2 та стягнуто відповідну грошову компенсацію з нього на користь ОСОБА_1, а тому відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів в розмірі 49936,85 грн. як збільшеної частки вартості автомобіля «Хюндай».

З викладеного, керуючись ст. 209 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів та зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: М.Ю. Тітов