Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22ц/778/2915/17 Головуючий у 1 інстанції: Панкеєв О.В.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Воробйової І.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

ОСОБА_2

при секретарі: Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 03 лютого 2010 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2009 року ПАТ «ОТП Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, який в процесі розгляду справи уточнили.

В позові зазначено, що 06.05.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір CL-201/505/2008, на підставі якого відповідачеві було надано кредит в сумі 21590 доларів США. Згідно з п. 3 ч.1 Кредитного договору проценти за користування кредитом розраховуються Банком на основі Фіксованої процентної ставки, що складається з фіксованого відсотку 14,25% річних. Відповідно до п. 3.2 Додаткового договору № 1 до кредитного договору, на період з 16.04.2009 року до 16.09.2009 року для розрахунку процентів за користування кредитом діяла фіксована процентна ставка в розмірі 14,25 % та на період з 16.09.2009 року до повного виконання боргових зобов'язань за кредитним договором для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка в розмірі 14,75%.

В якості забезпечення наданого кредиту, 06.05.2008 року між банком та ОСОБА_3 був укладений договір поруки № SR-CL-201/505/2008, згідно з яким, поручитель зобов'язався відповідати перед банком за повне та своєчасне виконання позичальником боргових зобов'язань за кредитним договором у повному обсязі таких зобов'язань. Відповідно до п. 1.2 вказаного договору поруки, поручитель ОСОБА_3 та боржник ОСОБА_4 відповідають як солідарні боржники, і Банк може звернутися з вимогою про виконання боргових зобов'язань як до боржника так і до поручителя, або до обох одночасно.

Відповідач ОСОБА_4 не виконує вимоги кредитного договору щодо повернення одержаного кредиту, у зв'язку з чим, у відповідачів виникла заборгованість станом на 21.12.2009 року в сумі 80 346 грн. 28 коп., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 6 288,23 доларів США, процентів нарахованих за період з 17.11.2008 року по 20.12.2009 рік в розмірі 1 498,61 доларів США, нарахованої пені за період з 16.07.2008 року по 27.10.2009 рік в розмірі 18 285,17 гривень.

Посилаючись на ці обставини, просили стягнути з відповідачів суму заборгованості за тілом кредиту в розмірі 6 288,23 доларів США, процентів нарахованих за період з 17.11.2008 року по 20.12.2009 рік в розмірі 1 498,61 доларів США, нарахованої пені за період з 16.07.2008 року по 27.10.2009 рік в розмірі 18 285,17 гривень, а всього 80346,28 грн.

Заочним рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 03 лютого 2010 року позов задоволено.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_4, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" - суму заборгованості за кредитним договором CL 201/505/2008 від 06.05.2008 року в розмірі 80 346 гривень 28 копійок, витрати по оплаті держмита в розмірі 1700,00 гривень та інформаційно-технічного забезпечення в сумі 120,00 грн., а всього - 82 166 ,28 грн.

У травні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення суду.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25 травня 2017 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення.

Не погоджуючись з заочним рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи, 06.05.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір CL-201/505/2008, на підставі якого відповідачеві було надано кредит в сумі 21590 доларів США. Згідно з п. 3 ч.1 Кредитного договору проценти за користування кредитом розраховуються Банком на основі Фіксованої процентної ставки, що складається з фіксованого відсотку 14,25% річних. Відповідно до п. 3.2 Додаткового договору № 1 до кредитного договору, на період з 16.04.2009 року до 16.09.2009 року для розрахунку процентів за користування кредитом діяла фіксована процентна ставка в розмірі 14,25 % та на період з 16.09.2009 року до повного виконання боргових зобов'язань за кредитним договором для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка в розмірі 14,75%.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки.

Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, кредитодавець має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів, якщо позичальник затримує повернення чергової частини позики.

Позичальник належним чином умови щодо повернення кредитних коштів не виконала, і згідно розрахунку заборгованості за договором кредитуCL-201/505/2008 від 06.05.2008 року заборгованість ОСОБА_4 перед позивачем станом на 21.12.2009 року становить 80 346 грн. 28 коп., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 6 288,23 доларів США, процентів нарахованих за період з 17.11.2008 року по 20.12.2009 рік в розмірі 1 498,61 доларів США, нарахованої пені за період з 16.07.2008 року по 27.10.2009 рік в розмірі 18 285,17 гривень.

Крім того, за матеріалами справи на виконання умов кредитного договору в якості забезпечення позичальником повного виконання ОСОБА_4 зобовязань щодо погашення кредиту, сплати процентів, можливих штрафних санкцій, 06.05.2008 року між банком та ОСОБА_3 був укладений договір поруки № SR-CL-201/505/2008, згідно з яким, поручитель зобов'язався відповідати перед банком за повне та своєчасне виконання позичальником боргових зобов'язань за кредитним договором у повному обсязі таких зобов'язань. Відповідно до п. 1.2 вказаного договору поруки, поручитель ОСОБА_3 та боржник ОСОБА_4 відповідають як солідарні боржники, і Банк може звернутися з вимогою про виконання боргових зобов'язань як до боржника так і до поручителя, або до обох одночасно.

Статтями 553, 554 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Підстави припинення зобовязання передбачені статтями 599-601, 604-609 ЦК України, зокрема за статтею 559 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Належним виконанням зобовязання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обовязки сторін зобовязання.

Суд першої інстанції розглянувши справу, вірно встановив характер спірних правовідносин і обґрунтовано прийшов до висновку, що відповідачем ОСОБА_4 всупереч умовам кредитного договору та вимогам чинного законодавства не сплачуються у встановлені договором строки необхідні платежі, у звязку з чим наявна заборгованість за договором, а також те, що ОСОБА_3 повинен нести солідарну із позичальником відповідальність за умовами кредитного договору.

Доводи апеляційної скарги щодо припинення строку дії поруки з посиланням на ч. 4 ст. 559 ЦК України є безпідставними.

Відповідно до ст. 4 Договору поруки, цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до повного виконання боргових зобовязань за кредитним договором . Відповідальність поручителя припиняється лише після виконання боргових зобовязань в повному обсязі.

Відповідно до п. 7.3 Кредитного договору, цей договір набуває чинності з моменту підписання сторонами обох частин цього договору і діє до виконання сторонами взятих на себе зобовязань по цьому Договору в повному обсязі.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Посилання в апеляційній скарзі, про відсутність заборгованості за кредитом внаслідок добровільної продажи предмету застави транспортного засобу належними та допустимими доказами ,у розумінні ст.ст.58,59 ЦПК України , не підтверджено.

Як вбачається з матеріалів справи досудову вимогу Банку від 05.02.2009 року про погашення заборгованості за кредитним договором від 06.05.2008 року, ОСОБА_3 отримав 09.09.2009 року. З позовом до відповідачів банк звернувся до суду14.10.2009 року.

Оскільки позичальником взяті на себе зобовязання за кредитним договором належним чином не виконані, строк дії кредитного договору , а отже й договору поруки не сплив, тому договори є діючими.

На підставі вищенаведеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 03 лютого 2010 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді:

Апеляційний суд Запорізької області

ЄУН 2-306/10

Провадження №22ц/778/2915/17 Головуючий у 1 інстанції: Панкеєв О.В.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Вступна та резолютивна частина

16 листопада 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Воробйової І.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

ОСОБА_2

при секретарі: Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 03 лютого 2010 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 03 лютого 2010 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: