Справа № 603/493/17
Провадження №2/603/232/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" жовтня 2017 р. Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Іванчука В. М.

при секретарі Швець Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Монастириська справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 13.01.2012 року помер її батько ОСОБА_3. Після його смерті відкрилася спадщина на: земельну ділянку площею 0,15 га, розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ТР №045828; земельну ділянку площею 1,07 га, розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ТР №045828. Позивач прийняла спадщину, оскільки на час відкриття спадщини проживала із спадкодавцем, проте звернувшись у нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв»язку з втратою правовстановлюючого документа на земельні ділянки, що підлягають спадкуванню. З приводу втрати державного акта позивачем подано оголошення в районну редакцію газети «Вісті Придністровя».

Просить визнати за нею право власності на вказане вище спадкове майно.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з»явилася, звернувшись в суд із заявою про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала.

Відповідач ОСОБА_2 сільська рада Монастириського району Тернопільської області не забезпечили в судове засідання явку представника, однак подали суду заяву, в якій просять розглядати справу за відсутності їхнього представника, проти задоволення позову не заперечили.

Дослідивши матеріали справи, суд знаходить, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із такого.

Відповідно до свідоцтва про народження серії І-АГ №561357 від 04.05.1970 року батьками позивача ОСОБА_1 (дошлюбне ОСОБА_3) Л.Є. вказано: ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

При укладенні шлюбу 31.08.1988 року з ОСОБА_5 позивач змінила своє дошлюбне прізвище «Шумська» на «Яблонь», що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ИД №460094 від 31.08.1988 року.

Згідно інформації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №19-0.31-290/111-17, наданої 14.07.2017 року Відділом у Монастириському районі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області, ОСОБА_3 на праві власності належала земельна ділянка площею 0,15 га, розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ТР №045828; земельна ділянка площею 1,07 га, розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ТР №045828.

Дані державні акти на право власності на землю на час розгляду справи втрачені, про що в Монастириській районній редакції газети «Вісті Придністровя» (тираж 1200) розміщено оголошення.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ИД №126669 від 13.01.2012 року ОСОБА_3 помер 13.01.2012 року, актовий запис №02.

Після смерті спадкодавця ОСОБА_3 відкрилась спадщина на належне йому майно, зокрема на: земельну ділянку площею 0,15 га, розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ТР №045828; земельну ділянку площею 1,07 га, розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ТР №045828.

Згідно довідки №372, виданої 03.07.2017 року виконавчим комітетом ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області на час смерті спадкодавця ОСОБА_3, померлого 13.01.2012 року разом з ним за адресою: с.Яргорів, вул. Зарічна, 60 Монастириського району Тернопільської області, проживали: дружина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, дочка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 За наявними в сільській раді даними заповіт не посвідчувався.

Зі змісту інформаційного листа Монастириської державної нотаріальної контори №638/01-16 від 15.09.2017 року вбачається, що згідно даних спадкового реєстру спадкова справа після смерті 13.01.2012 року ОСОБА_3 не заводилась.

Відповідно до ст.ст. 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом першої черги, відмови від прийняття спадщини не заявляла, прийнявши спадщину, оскільки на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем, що підтверджується довідкою №372 від 03.07.2017 року, виданою виконкомом ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області.

Інших спадкоємців, які претендували б на спадкове майно, немає. ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4, спадкоємці за законом першої черги відмовилися від прийняття спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_3, про що подали заяви, посвідчені 03.04.2012 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу (заява ОСОБА_6 зареєстрована в реєстрі за №509), 24.03.2017 року секретарем виконавчого комітету Горожанської сільської ради Монастириського району Тернопільської області (заява ОСОБА_7 зареєстрована в реєстрі за №13), 17.07.2017 року секретарем виконавчого комітету ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області (заява ОСОБА_4 зареєстрована в реєстрі за №38). Зазначені заяви суд не бере до уваги, оскільки, згідно ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, а саме, протягом шести місяців з часу відкриття спадщини. Однак, вищевказані заяви ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4 свідчать про те, що їм відомо про заявлені вимоги ОСОБА_1 щодо яких останні не заперечують.

У зв'язку з втратою правовстановлюючих документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки, що підлягають спадкуванню, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини за законом (лист Монастириської державної нотаріальної контори №499/01-16 від 14.07.2017 року).

Відповідно до п.г ч.1 ст.81 та ст. 131 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки також на підставі прийняття спадщини.

Як вбачається зі ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, його відсутність не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно ст. 328 ЦК України громадянин набуває право власності на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод не заборонених законом.

Оцінюючи всі перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 215, 292, 294 ЦПК України, ст.ст. 328, 1217, 1218, 1225, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 81, 131 ЗК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задоволити. Визнати за ОСОБА_1»ю Євгенівною право власності на спадкове майно, а саме на:

- земельну ділянку площею 0,15 га, розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ТР №045828;

- земельну ділянку площею 1,07 га, розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ТР №045828.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Тернопільської області через Монастириський районний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя: ОСОБА_8