Справа № 461/3581/16 Головуючий у 1 інстанції: Стрельбицький В.В.
Провадження № 22-ц/783/2005/17 Доповідач в 2-й інстанції: Павлишин О. Ф.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2017 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого - Павлишина О.Ф.,

суддів - Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

секретар Бохонко Е.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на рішення Галицького районного суду м. Львова від 08 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі відділення №1 філії «Західне РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» про зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням суду позов задоволено. Зобов'язано Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (, адреса: 04053, м. Київ, вулиця Січових Стрільців, 17) виплатити відшкодування коштів ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) по виплаті процентів за вкладом АТ «Банк «Фінанси та Кредит» за договором про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» № 9089/6-13 від 04.09.2013 року в сумі 28 238 гр. 95 коп.

Рішення суду оскаржило ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит».

В апеляційній скарзі стверджує, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Звертає увагу на те, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється нарахування неустойки (штрафів, пені) інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь період прострочення виконання грошових зобов'язань банку та не здійснюється нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед вкладниками та кредиторами. Посилається на п.п. 1, 2, 5 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», згідно з якими під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників, забороняється нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед вкладником та іншими кредиторами банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку. Вважає позовні вимоги безпідставними, оскільки позивач отримала всі кошти в повному обсязі. Зазначає, що за період з 05.09.2013 року по 06.03.2015 р. відсотки ОСОБА_2 були виплачені до введення тимчасового адміністратора банку, що підтверджується випискою по особовому рахунку. Стверджує, що судом першої інстанції не перевірено рух коштів по рахунку. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Оскільки в судове засідання не з"явились особи, які беруть участь у справі, колегія суддів вважає, що розгляд справи відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України слід проводити без участі останніх та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам в повному обсязі.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено такі обставини.

04.09.2013 року між позивачем ОСОБА_2 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено договір-заява № 9089/6-13 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» строком на шість місяців в національній валюті (а.с.4).

Згідно з п.2 умов Договору, банк за час користування коштами вкладу протягом визначеного строку (шість місяців), зобов'язується нараховувати і виплачувати вкладнику проценти за ставкою 17,50% річних.

Копією квитанції №4 від 04.09.2013 року, яка наявна в матеріалах справи підтверджується внесення позивачем на депозитний рахунок банку в сумі 106700,00 грн. згідно вищевказаного договору (а.с.4).

Згідно п.1 Договору, такий був укладений сторонами на строк шести місяців, тобто з 04.09.2013 року по 04.03.2014 року.

Пунктом 6 Договору передбачено, що після закінчення строку, визначеного сторонами, вклад повертається вкладникові в порядку, строки та на умовах, передбачених п.5.2 Основних умов залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», в яких зазначено, що у разі неподання вкладником письмової вимоги про повернення вкладу чи припинення договору, строк розміщення строкового вкладу вважається продовженим з наступного дня, після закінчення строку, визначеного договором-заявою, на строк, що дорівнює початковому строку розміщення строкового вкладу, банк нараховує і виплачує проценти за ставкою, що встановлена ОСОБА_2 для Банківських строкових вкладів (депозитів) відповідного виду Вкладу та діє на перший день початку строку, на який продовжено розміщення Вкладу.

Позивачем після закінчення строку дії даного договору не було подано до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» письмової вимоги про повернення вкладу, відповідний договір продовжував свою дію на кожні шість місяців, за які ОСОБА_2 здійснювалось нарахування процентів за внесеним вкладом за ставкою визначеною п.2 даного Договору, тобто 17,50% річних.

З матеріалів справи вбачається, що 30.03.2016 року Фондом гарантування вкладів фізичних осіб через банк-агент ПАТ «Альфа-Банк», позивачу ОСОБА_2 як вкладнику ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було виплачено заборгованість в сумі 114335,90 грн., що включає в себе нараховані проценти в сумі 7635,90 грн. (а.с.5).

Крім того, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, на підставі постанови Правління НБУ від 17.09.2015 року №612 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до категорії неплатоспроможних», прийнято рішення від 17.09.2015 року № 171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку», згідно з яким у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» запроваджено тимчасову адміністрацію на ліквідацію товариства терміном на три місяці, починаючи з 18.09.2015 року по 17.12.2015 року.

Згідно з ч.1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Статтею 2 Закону України "Про банки та банківську діяльність" вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч.1 ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

На підставі ст.ст. 1060, 1061 ЦК України банки повертають вклади (депозити) та сплачують нараховані проценти у строки, що визначені умовами договору банківської вкладу (депозиту) між вкладником і банком. За договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що проценти за вкладом ОСОБА_2 повинні були нараховуватись до моменту введення в ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» тимчасової адміністрації, тобто до 17.09.2015 року.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до посилання на запровадження у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» тимчасової адміністрації, у зв"язку з чим, на думку апелянта, безпідставним є вимоги про виплату процентів за вкладом.

Однак такі колегією суддів не приймаються до уваги у зв'язку з наступним.

Частиною 5 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється: 1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; 2) примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; 3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань перед кредиторами та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів); 4) зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Закон Про систему гарантування вкладів фізичних осіб.

Однак відповідно до п.1 ч.6 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників.

Враховуючи положення ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та обставини, встановлені у справі, колегія суддів вважає, що введення тимчасової адміністрації не може бути перешкодою для задоволення вимог вкладника, оскільки заявлена позивачкою вимога відповідала умовам договору та стосувалась періоду нарахування процентів за вкладом (05.03.2014 року по 17.09.2015 року) до введення тимчасової адміністрації. Крім цього, вимога позивачки не суперечить ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Твердження в апеляційній скарзі про те, що за період з 05.09.2013 року по 06.03.2015 р. відсотки ОСОБА_2 були виплачені до введення тимчасового адміністратора банку з посиланням на виписку по особовому рахунку не може прийматись до уваги, оскільки сама лише виписка по особовому рахунку свідчить про перерахунок коштів, однак не містить жодних даних про отримання позивачкою по справі таких коштів.

Суд першої інстанції правильно встановив характер спірних правовідносин, фактичні обставини справи, давши належну оцінку доказам, які є в матеріалах справи, правильно застосував матеріальний закон, під час розгляду справи не допустив порушень процесуального закону, які б були підставою для скасування рішення, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» відхилити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 08 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий : Павлишин О.Ф.

Судді : Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.