АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/746/17 Доповідач - Ткач З.Є.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2017 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - Ткача З.Є.

суддів - Міщій О. Я., Шевчук Г. М.,

при секретарі - Шмигельська І.З.

з участю представника Міністерства освіти і

науки України - Зеленко Д.С.,

представника Державного ПТНЗ

"Тернопільське вище професійне училище

ресторанного сервісу і торгівлі"-Чорної Г.С.,

ОСОБА_3 та його представника

ОСОБА_4,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою Міністерства освіти і науки України на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 квітня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Міністерства освіти і науки України, Державного професійно-технічного навчального закладу "Тернопільське вище професійне училище ресторанного сервісу і торгівлі" про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2016 року ОСОБА_3 пред'явив позов до Міністерства освіти і науки України, Державного професійно-технічного навчального закладу "Тернопільське вище професійне училище ресторанного сервісу і торгівлі" про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Обґрунтовував позов тим, що 22 серпня 2011 року між Міністерством освіти і науки, молоді та спорту України та ним було укладено контракт, за умовами якого виданий наказом Міністерства №402-к від 29 серпня 2011 року його призначено на посаду директора Державного професійно-технічного навчального закладу «Тернопільське вище професійне училище ресторанного сервісу і торгівлі» (далі-Училище) на строк 5 років з 01 вересня 2011 року по 01 вересня 2016 року.

Наказом Міністерства №435-к від 13 вересня 2016 року позивача звільнено з 01 вересня 2016 року з посади директора Училища у зв'язку із закінченням строку контракту за п. 2 ч. 1 статті 36 КЗпП України.

Вважає даний наказ незаконним, оскільки його видано після закінчення строку контракту. Вказав, що після закінчення строку контракту продовжував працювати на посаді директора, а також його не було попереджено про звільнення, у зв'язку з чим його було позбавлено реальної можливості узгодити з відповідачем питання щодо продовження контракту на новий строк, як це передбачено умовами контракту.

Просить суд скасувати наказ Міністерства освіти і науки України №435-к від 13 вересня 2016 року; зобов'язати Міністерство освіти і науки України поновити його на роботі на посаді директора Державного професійно-технічного навчального закладу "Тернопільське вище професійне училище ресторанного сервісу і торгівлі"; стягнути з останнього на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 25 серпня 2016 року до дня поновлення на роботі.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 квітня 2017 року вирішено:

"Позов ОСОБА_3 до Міністерства освіти і науки України, Державного професійно-технічного навчального закладу «Тернопільське вище професійне училище ресторанного сервісу і торгівлі» про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити.

Скасувати наказ Міністерства освіти і науки України №435-к від 13.09.2016р. «Про звільнення ОСОБА_3В.».

Поновити ОСОБА_3 на посаді директора Державного професійно-технічного навчального закладу «Тернопільське вище професійне училище ресторанного сервісу і торгівлі».

Стягнути з Державного професійно-технічного навчального закладу «Тернопільське вище професійне училище ресторанного сервісу і торгівлі» середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 120123,99 грн. З даної суми підлягають утриманню відповідні податки та збори (внески).

Стягнути з Міністерства освіти і науки України на користь держави 551,20 грн. судового збору.

Стягнути з Державного професійно-технічного навчального закладу «Тернопільське вище професійне училище ресторанного сервісу і торгівлі» на користь держави 1201,24 грн. судового збору."

В апеляційний скарзі Міністерство освіти і науки України просить рішення Тернопільського міськрайонного суду від 12 квітня 2017 року скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначило, що судом не в повній мірі досліджено природу трудових відносин з позивачем та підстави припинення таких відносин, в результаті чого прийшов до помилкового висновку про те, що після закінчення дії строку контракту з позивачем тривали трудові правовідносини.

Представник Міністерство освіти і науки України в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, посилаючись на доводи викладеній у ній та просив скасувати рішення суду.

Позивач ОСОБА_3 та його представник а також представник Державного ПТНЗ "Тернопільське вище професійне училище ресторанного сервісу і торгівлі" доводи апеляційної скарги не визнали та просили рішення суду залишити без зміни.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників цивільного процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги за матеріалами справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення Тернопільського міськрайонного суду зазначеним вимогам закону не відповідає.

Судом першої інстанції установлено, що Державний професійно-технічний навчальний заклад "Тернопільське вище професійне училище ресторанного сервісу і торгівлі" за своїм статусом є державним професійно-технічним закладом та підпорядкований Міністерству освіти і науки України.

22 серпня 2011 року між Міністерством освіти і науки, молоді та спорту України та позивачем було укладено контракт, а 29 вересня 2011 року Міністерством виданий наказ №402-к, згідно яких позивача призначено на посаду директора Державного професійно-технічного навчального закладу «Тернопільське вище професійне училище ресторанного сервісу і торгівлі» на строк 5 років з 01 вересня 2011 року по 01 вересня 2016 року.

Наказом Міністерства освіти і науки України №46-к від 08 лютого 2016 року позивача звільнено з 10 лютого 2016 року із вказаної посади на підставі п.8 статті 36 КЗпП України.

Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 25 серпня 2016 року по справі №607/2415/16-ц задоволено позов ОСОБА_3 до Міністерства освіти і науки України про скасування наказу №46-к від 08 лютого 2016 року про звільнення ОСОБА_3, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Позивача поновлено на посаді директора Училища та стягнуто з Училища 108683,61 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

05 вересня 2016 року до Міністерства надійшов лист Управління освіти і науки Тернопільської ОДА від 29 серпня 2016 року за №04/2931-06, яким повідомлено про те, що рішенням Апеляційного суду Тернопільської області від 25 серпня 2016 року ОСОБА_3 поновлено на посаді директора Училища та в якому просило розірвати контракт з ОСОБА_3 з 01 вересня 2016 року за п. 8 статті 36 КЗпП України.

Рішенням №12 від 13 вересня 2016 року експертна кадрова комісія з розгляду питань діяльності керівників навчальних закладів, установ професійно-технічної та позашкільної освіти, що підпорядковані Міністерству освіти і науки України, розглянувши пропозицію Управління освіти і науки Тернопільської ОДА від 29 серпня 2016 року за №04/2931-06 до рішення Апеляційного суду Тернопільської області по справі №607/2415/16-ц, вирішила поновити з 11 лютого 2016 року ОСОБА_3 на посаді директора Училища, а також звільнити 01 вересня 2016 року ОСОБА_3 з посади директора Училища у зв'язку із закінченням строку дії контракту згідно з пунктом 2 частини 1 статті 36 КЗпП України.

Наказом Міністерства освіти і науки України №431-к від 13 вересня 2016 року, на підставі рішення Апеляційного суду Тернопільської області від 25 серпня 2016 року та рішення №12 від 13 вересня 2016 року експертної кадрової комісії, позивача поновлено з 11 лютого 2016 року на посаді директора Училища. Із даним наказом ОСОБА_3 ознайомлений 15 вересня 2016 року, що підтверджується розпискою позивача на наказі.

Наказом Міністерства №435-к від 13 вересня 2016 року позивача звільнено 01 вересня 2016 року з посади директора Училища, у зв'язку із закінченням строку дії контракту згідно з п. 2 ч. 1 статті 36 КЗпП України.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що після закінчення строку контракту укладеного сторонами 22 серпня 2011 року, позивач з 01 вересня до 13 вересня 2016 року перебував на посаді директора Училища, на час закінчення строку контракту жодна із сторін контракту вимогу про звільнення не заявила, а тому трудові відносини фактично тривали, тому контракт вважається продовженим на тих самих умовах, але на невизначений строк.

Крім того, суд виходив з того, що звільнення позивача з посади попереднім числом є неприпустимим.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони не відповідають встановленим обставинам справи та вимогах закону.

Згідно з ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до ст. 23 КЗпП України строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (у т.ч. матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України (ч. 3 ст. 21 КЗпП України).

Отже, контракт не може бути укладений на невизначений строк тому, що за своєю правовою природою вважається строковим договором.

Окрім того, як вбачається із вступної частини контракту від 22 серпня 2011 року укладеного між Міністерством освіти і науки, молоді та спорту України та позивачем, позивач призначається на посаду директора Державного професійно-технічного навчального закладу "Тернопільське вище професійне училище ресторанного сервісу і торгівлі" на 5 років - з 01 вересня 2011 року по 01 вересня 2016 року.

Підписавши контракт, позивач погодився з умовами, які в ньому викладені, в тому числі і зі строком його дії.

Окрім того, пунктом 28 контракту, передбачено, що за два місяці до закінчення строку дії цього контракту за угодою сторін може бути укладний новий контракт.

Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про те, що після закінчення строку дії контракту сторони досягнули домовленості продовження трудових відносин шляхом на укладення нового контракту.

Натомість, з пояснень представника відповідача, даних в суді апеляційної інстанції, вбачається, що Міністерство освіти і науки України по закінченні строку дії контракту від 22 серпня 2011 року не бажало продовжувати трудові відносини з позивачем і позивач з таким проханням не звертався.

Доводи позивача про те, що він був позбавлений реальної можливості узгодити з відповідачем питання щодо продовження дії контракту на новий строк є безпідставними, оскільки позивач мав можливість за два місяці до закінчення умов контракту ініціювати перед Міністерством освіти і науки України питання укладення нового контракту.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що за вказаних обставин у відповідача були правові підстави для звільнення позивача за п. 2 ч. 1 статті 36 КЗпП України.

Що стосується дати наказу про звільнення, то суд першої інстанції цим обставинам не дав належної оцінки з урахуванням вимог закону, що регулює спірні правовідносини.

Так, є помилковим висновок суду першої інстанції про незаконність наказу від 13 вересня 2016 року про звільнення позивача попереднім числом - з 1 вересня 2016 року.

Суд не врахував, що рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 25 серпня 2016 року позивач ОСОБА_3 був поновлений в трудових правах обумовлених контрактом, в межах строку, який діяв до 01 вересня 2016 року.

Таким чином, наказ від 13 вересня 2016 року про звільнення позивача з 01 вересня 2016 року не суперечив умовам трудового договору визначеного умовами контракту.

Крім того, колегія суддів бере до уваги пояснення сторін, даних в суді апеляційної інстанції про те, що з часу звільнення позивача у лютому 2016 року виконуючим обов'язки директора училища була тимчасово призначена ОСОБА_2, яка безперервно їх виконувала до винесення наказу від 13 вересня 2016 року.

Доводи позивача про те, що він на підставі рішення апеляційного суду від 25 серпня 2016 року приступив до виконання трудових обов'язків директора Училища з 1 вересня 2016 року матеріалами справи не підтверджуються.

Таким чином, висновок суд про те, що після закінчення дії строку контракту позивач продовжив виконання обов'язків директора училища, умови контракту фактично тривали, у зв'язку з чим трудові відносини вважаються продовженими на умовах контракту, але на невизначений строк, є безпідставними.

Окрім того, висновок суду про безстроковий характер роботи позивача з 1 вересня 2016 року на посаді директора Училища суперечить вимогам Закону.

Відповідно до ч.1 ст. 24 Закону України "Про професійно-технічну освіту" керівництво діяльністю професійно-технічного навчального закладу здійснює директор, якого призначає спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади у сфері професійно - технічної освіти, міністерства та інші центральні органи виконавчої влади, яким підпорядковані професійно - технічні навчальні заклади.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 вказаного Закону, директор професійно-технічного навчального закладу державної форми власності призначається на посаду за результатами конкурсу, який проводиться відповідно Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері освіти, шляхом укладення з ним трудового договору (контракту) центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері освіти, міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади, яким підпорядковані професійно-технічні навчальні заклади. Директор призначається на посаду та звільняється з посади відповідно до законодавства.

Отже, умови виконання роботи не дозволяли укладати з позивачем трудовий договір на невизначений строк та без укладення контракту.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що звільнення позивача ОСОБА_3 з посади директора Державного професійно-технічного навчального закладу "Тернопільське вище професійне училище ресторанного сервісу і торгівлі" відбулось з дотриманням вимог трудового законодавства і підстав для скасування наказу Міністерства освіти і науки України №435-к від 13 вересня 2016 року та поновлення позивача на посаді директора вказаного закладу, не було.

В зв'язку з цим рішення суду першої інстанції слід скасувати і ухвалити нове, яким у позові ОСОБА_3 відмовити.

Керуючись ст.ст. 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Міністерства освіти і науки України задовольнити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 квітня 2017 року скасувати.

В позові ОСОБА_3 до Міністерства освіти і науки України, Державного професійно-технічного навчального закладу "Тернопільське вище професійне училище ресторанного сервісу і торгівлі" про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області З.Є. Ткач