АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3947/17 Справа № 199/2869/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Скрипник О. Г. Доповідач - Макаров М.О.
Категорія 69
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 липня 2017 року м. Дніпро
Колегія суддів судової палати по цивільним справам апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Макарова М.О.

суддів Деркач Н.М., Петешенкової М.Ю.
при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 червня 2016 року по справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: АДРЕСА_1 , військова частина НОМЕР_2 Національної гвардії України про встановлення факту перебування на військовій службі, участі в антитерористичній операції та отримання каліцтва під час служби, -

В С Т А Н О В И Л А:
У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту перебування на військовій службі, участі в антитерористичній операції та отримання каліцтва під час служби, посилаючись на те, що з 16 серпня 2014 року він проходив військову службу у складі Добровольчого батальйону «Донбас», який пізніше було легалізовано у складі Національної гвардії України, де заявника зараховано до особового складу військової частини НОМЕР_2 . Під час зарахування до особового складу в частину заявник пройшов медичну комісію де його було визнано здоровим та придатним до проходження військової служби.

Також заявник зазначає, що під час антитерористичної операції він був відряджений до зони АТО під м. Лисичанськ с. Мирна Долина де й ніс службу з 16 січня 2015 року по 22 лютого 2015 року у складі батальйону військової частини НОМЕР_2 НГУ.

Згідно Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» заявника було мобілізовано до лав НГУ та направлено до військової частини НОМЕР_1 , розташованої у м. Маріуполь та з 17 квітня 2015 року по 20 травня 2015 року проходжив військову службу у складі військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України та приймав участь в антитерористичній операції.

Крім того, під час зарахування до особового складу ОСОБА_1 пройшов медичну комісію та йому вже була встановлена інвалідність 2 групи по загальному захворюванню.

Заявник зазначає, що необхідні відмітки у військових облікових документах йому зроблено не було через безвідповідальне ставлення до цього службових осіб частини НОМЕР_2 та 3057. Встановлення факту перебування на військовій службі, участі в антитерористичній операції та отримання каліцтва під час служби необхідне заявникові для оформлення відповідних документів, а тому ОСОБА_1 просив заяву задовольнити.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 червня 2016 року заяву ОСОБА_1 задоволено та ухвалено: встановити факт проходження ОСОБА_1 військової служби у складі військової частини НОМЕР_2 НГУ та у складі військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України; встановити факт безпосереднього прийняття ОСОБА_1 участі в антитерористичній операції з 16 січня 2015 року по 22 лютого 2015 року у складі військової частини НОМЕР_2 НГУ та з 17 квітня 2015 року по 20 травня 2015 року у складі військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України; встановити факт отримання каліцтва ОСОБА_1 , а саме 2 групи інвалідності по загальному захворюванню під час виконання ним обов`язків військової служби та участі в антитерористичній операції.

В апеляційній скарзі військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України, просила рішення суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, що 16 серпня 2014 року ОСОБА_1 проходив військову службу у складі Добровольчого батальйону «Донбас», який пізніше було легалізовано у складі Національної гвардії України, де заявника зараховано до особового складу військової частини НОМЕР_2 (а.с. 33).

Під час зарахування до особового складу в частину НОМЕР_2 заявник пройшов медичну комісію де його було визнано здоровим та придатним до проходження військової служби.

Під час антитерористичної операції ОСОБА_1 був відряджений до зони АТО де й ніс службу з 16 січня 2015 року по 22 лютого 2015 року у складі батальйону військової частини НОМЕР_2 НГУ, а також з 17 квітня 2015 року по 20 травня 2015 року у складі військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (а.с. 7, 35, 36).

Згідно Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» ОСОБА_1 було мобілізовано до лав НГУ та направлено до військової частини НОМЕР_1 , розташованої у м. Маріуполь.

Задовольняючи частково заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції обгрунтовано та правильно виходив з того, що він дійсно проходив військову службу у складі цих військових частин Національної гвардії України та приймав участь в антитерористичній операції, а тому колегія суддів погоджується з цими висновками суду.

Проте, із рішенням суду в частині встановлення факту отримання каліцтва під час участі в антитерористичній операції, колегія суддів не може погодитися, з наступних підстав.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам закону судове рішення в цій частині не відповідає.

Задовольняючи частково заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що заявник отримав каліцтво, а саме 2 групу інвалідності по загальному захворюванню саме під час виконання ним обов`язків військової служби та участі в антитерористичній операції.

Проте з таким висновком суду погодитися не можна, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України та ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту захворювання ОСОБА_1 зазначив, що загальне захворювання, на підставі якого йому встановлено другу групу інвалідності він отримав саме під час участі в антитерористичній операції, проте на момент розгляду справи, заявником не надано належних та допустимих доказів у розумінні ст. 57-60 ЦПК України, на підтвердження вказаному факту. А згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень. Доказуванння не може грунтуватися на припущеннях.

Вирішуючи спір, суд на вказані обставини справи та вимоги закону уваги не звернув, належним чином не з`ясував усіх обставин справи та помилково встановив факт отримання каліцтва ОСОБА_1 , а саме 2 групи інвалідності по загальному захворюванню під час виконання ним обов`язків військової служби та участі в антитерористичній операції.

У зв`язку з чим, судова колегія вважає, що рішення місцевого суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення в цій частині про відмову в задоволенні заяви, а тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

В решті рішення суду є законним і обгрунтованим, а тому апеляційна скарга в цій частині не підлягає задоволенню, оскільки рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :
Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України -задовольнити частково.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 червня 2016 року в частині встановлення факту отримання каліцтва під час служби скасувати та ухвалити нове рішення яким відмовити ОСОБА_1 в задоволенні заяви в цій частині.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий М.О. Макаров
Судді Н.М. Деркач

М.Ю. Петешенкова