Справа № 703/2466/17
УХВАЛА

03 серпня 2017 року суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області Прилуцький В.О., розглянувши заяву ПАТ «УкрСиббанк» про забезпечення позову у справі за скаргою цього банку на дії державного виконавця Смілянського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Черкаській області,

встановив:

Рішенням Смілянського міськрайонного суду від 3 березня 2016 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитом в сумі 1845007 грн. 81 коп., що є еквівалентом 68816,10 доларів США, заборгованість за відсотками в сумі 237287 грн. 83 коп., що є еквівалентом 8850,49 доларів США, пеню за прострочення сплати кредиту в сумі 28357 грн. 12 коп. і 3654 грн. судового збору, а всього 1927673 грн. 02 коп. Крім того, суд звернув стягнення на предмет іпотеки нежитлову будівлю магазину із закладом громадського харчування кафе, розташовану по вул. Клубній, 1, в м. Смілі, що належить ОСОБА_2

19 липня 2017 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулось до суду із скаргою на дії державного виконавця, в якій просило визнати неправомірними дії державного виконавця в частині використання звіту № 138-06-17 від 23 червня 2017 року, виконаного експертом у виконавчому провадженні № 526519992, та заборонити державному виконавцю використовувати цей звіт.

2 серпня 2017 року ПАТ «УкрСиббанк» направило до суду заяву про забезпечення позову, в якій просило з метою забезпечення позову заборонити державному виконавцю використовувати наведений у скарзі звіт та зупинити реалізацію майна на електронних торгах до вирішення судом справи за скаргою ПАТ «УкрСиббанк» на дії державного виконавця.

Відповідно до ч.1 ст.151 ЦКП України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим кодексом, заходи забезпечення позову.

Відповідно до ст.151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року №9, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогами.

Аналізуючи ці норми, суд приходить до висновку, що заяву про забезпечення позову особи, які беруть участь у справі, можуть подати на будь-якій стадії розгляду справи, в тому числі й на стадії апеляційного провадження, якщо заява про це надійшла до суду апеляційної інстанції або її не вирішив суд першої інстанції, але в будь-якому разі до набрання рішенням законної сили.

Цивільний процесуальний кодекс України не передбачає можливості забезпечення позову на стадії касаційного провадження та на стадії виконання рішення, так як метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, в тому числі для запобігання потенційним труднощам щодо подальшого виконання такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову (стаття 154 ЦПК України).

Крім того, вимоги, які просить задоволити скаржник, ідентичні вимогам, які зазначені в заяві про забезпечення позову.

Частиною 8 статті 153 ЦПК України визначено, що суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Оскільки забезпечення позову застосовується у разі, коли існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, а не рішення, яке вже винесено, враховуючи, що заява про забезпечення позову не відповідає вимогам наведеної статті, її слід повернути ПАТ «УкрСиббанк».

Керуючись ст. 151-153, 209, 210, 293 ЦПК України,

ухвалив:

Повернути ПАТ «УкрСиббанк» заяву про забезпечення позову у справі за скаргою цього банку на дії державного виконавця Смілянського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Черкаській області.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційний суд Черкаської області через міськрайонний суд протягом 5 днів з моменту отримання сторонами її копії, набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо ухвалу не буде скасовано.

Суддя : В.О. Прилуцький