АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючий суддя Оніщук М.І.,

судді Українець Л.Д., Соколова В.В.,

секретар Майданець К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 07 квітня 2017 року про повернення позовної заяви по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Національної поліції України про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 07.04.2017 позовну заяву ОСОБА_3 визнано неподаною та повернуто позивачу (а.с. 14).

В апеляційній скарзі позивачка просить ухвалу скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на те, що суд безпідставно залишив позовну заяву без руху, оскільки вона відповідала вимогам закону, а також не обґрунтовано повернув позовну заяву позбавивши тим самим її доступу до суду (а.с. 22-25).

Ухвалами Апеляційного суду м. Києва від 02.10.2017 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду (а.с. 40, 41).

Також ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 02.10.2017 задоволено клопотання позивачки про проведення судового засідання в режимі відеоконференції (а.с.42, 43).

Проте, позивачка в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, в клопотанні на адресу суду просила розглянути справу за її відсутності у зв'язку із знаходженням на лікуванні. За викладених обставин, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу за відсутності позивачки, оскільки її неявка не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що у позивачем не виконано вимоги ухвали про усунення недоліків позовної заяви.

З вказаним висновком суду погодитись не можливо, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 30.09.2016 до Печерського районного суду м. Києва надійшла позовна заява Шахміної І.Ю. до Національної поліції України про відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду (а.с. 2-7).

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 30.12.2017 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу п'ятиденний строк, з дня отримання копії ухвали, для усунення виявлених судом недоліків, а саме до позовної заяви не було додано документ, що підтверджує сплату судового збору в належному розмірі, не додано документів, які б підтверджували кожну обставину та не додано копії позовної заяви з додатками для відповідачів та третіх осіб (а.с. 9).

Матеріали справи не містять даних про одержання позивачем копії ухвали про залишення позову без руху. З роздруківки електронної пошти вбачається, що позивачем на виконання ухвали направлялись суду документи на виконання ухвали про залишення позову без руху (а.с. 11).

Оскаржуваною ухвалою від 07.04.2017 позовну заяву повернуто позивачу. В ухвалі вказано, що позовна заява була залишена без руху для надання належного підтвердження сплати судового збору. Ухвалу про залишення заяви без руху позивачка отримала 03.03.2017, проте її вимог не виконала (а.с. 14).

Згідно із ч. 2 ст. 119 ЦПК України, позовна заява повинна містити:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі;

3) зміст позовних вимог;

4) ціну позову щодо вимог майнового характеру;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги;

6) зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування;

7) перелік документів, що додаються до заяви.

Частиною 1 ст. 120 ЦПК України визначено, що позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

У відповідності з вимогами частин 1, 2 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Зі змісту поданої позовної заяви вбачається, що позивачем викладено обставини справи з посиланням на норми закону, зазначено зміст позовних вимог і вказано докази, що підтверджують викладені обставини.

Відповідно до статей 11, 27, 31 ЦПК України, позивач сам визначає зміст позовних вимог, викладає обставини, якими їх обґрунтовує та зазначає докази на підтвердження обставин.

Частиною 1 ст. 131 ЦПК України передбачено, що сторони зобов'язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводилось, - до початку розгляду справи по суті.

Отже, законодавець передбачив необхідність зазначення позивачем доказів у позовній заяві, проте встановив обов'язок їх надання до або під час попереднього судового засідання у справі, або до початку розгляду справи по суті.

Відтак, висновок суду, на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі, про не надання позивачем доказів, якими він обґрунтовує свої вимоги не відповідає вимогам процесуального закону.

Щодо вимоги суду про сплату судового збору, не виконання якої позивачем стало підставою для повернення позову, то слід зазначити наступне.

Позивачем заявлено вимоги про відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду.

Згідно із п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Отже, вимога суду щодо надання позивачем доказів сплати судового збору, не ґрунтується на вимогах закону. При цьому, слід зазначити, що вказуючи на необхідність сплати судового збору, суд, в ухвалі про залишення заяви без руху, зобов'язаний вказати, яка сума судового збору підлягає сплаті і зазначити відповідні банківські реквізити.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість постановлення судом ухвали про повернення позовної заяви з підстав не відповідності позову вимогам процесуального закону та не усунення позивачем недоліків у визначений судом строк, що призвело до порушення порядку встановленого для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Відповідно до п. 3 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, а саме скасування оскаржуваної ухвали з передачею питання відкриття провадження у справі на новий розгляд до суду першої інстанції, так як вимога скарги про направлення справи для продовження розгляду не ґрунтується на вимогах процесуального закону.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 07 квітня 2017 року про повернення позовної заяви - скасувати, а питання відкриття провадження у справі передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Оніщук

Судді Л.Д. Українець

В.В.Соколова