АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Одинака О. О.

суддів: Лисака І.Н., Яремка В.В.

секретар Чубрей І.І.

за участю: ОСОБА_1. який діє в інтересах ОСОБА_2, представників Чернівецької міської ради ОСОБА_3. ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Чернівецької міської ради про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 5 жовтня 2017 року,

встановила:

В червні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом.

Просив визнати нечинним та скасувати пункт 33 рішення 26 сесії VII скликання Чернівецької міської ради від 12 квітня 2017 року № 675 щодо відмови у приватизації земельної ділянки площею 0,0514 га для садівництва, яка розташована по вулиці Садгірській, 7 в місті Чернівці.

Посилався на те, що він на підставі договору довічного утримання набув право власності на житловий будинок та земельну ділянку, які розташовані по вулиці Садгірській, 7 в місті Чернівці.

Попередній власник ОСОБА_5 вказаного нерухомого майна мала право користуватися земельною ділянкою площею 0,0514 га до 15 вересня 2021 року на якій розташований фруктовий сад та яка знаходиться безпосередньо біля садиби позивача.

На звернення позивача рішення 26 сесії VII скликання Чернівецької міської ради від 12 квітня 2017 року №675 йому було відмовлено у передачі у власність земельної ділянки площею 0,0514 га.

Вважає, що вказане рішення є незаконним та порушує його права на першочергове отримання у власність земельної ділянки під садівництво.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівці від 5 жовтня 2017 року в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити.

Посилається на те, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що пункт 33 рішення 26 сесії Чернівецької міської ради від 12 квітня 2017 року №675 щодо відмови у приватизації земельної ділянки площею 0,0514 га для садівництва, яка розташована по вулиці Садгірській, 7 в місті Чернівці є законним.

Такі висновки суду першої інстанції є правильними.

Так, відповідно до статті 38 ЗК України до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об'єктів загального користування.

Згідно статті 39 ЗК України використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.

Статтею 118 ЗК України встановлено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами.

Згідно пункту 34 частини 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» 21 травня 1997 року № 280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до статті 16 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» 17 лютого 2011 року № 3038-VI планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них.

Згідно частини 1 статті 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.

Відповідно до частин 3, 4 статті 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі відсутності плану зонування або детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього Закону, передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб забороняється.

Зміна цільового призначення земельної ділянки, яка не відповідає плану зонування території та/або детальному плану території забороняється.

Згідно частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до вимог ст.ст. 213, 215 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим, а за змістом має містити встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини. При встановленні фактів суд оцінює належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 214 ЦПК України суд ухвалюючи рішення повинен вирішити такі питання:

- чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

- які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

- яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 є власником земельної ділянки, площею 0,1000 га, яка розташована по вулиці Садгірській, 7 в місті Чернівці з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження №77755436 від 5 січня 2017 року (а.с.5).

ОСОБА_2 є власником житлового будинку №7, який розташований по вулиці Садгірській, 7 в місті Чернівці, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження №77754476 від 5 січня 2017 року (а.с.6).

15 вересня 2011 року між Чернівецькою міської радою та ОСОБА_5, яка була попереднім власником вказаного вище нерухомого майна, було укладено договір оренди земельної ділянки №7390, площею 0,0514 га, строком дії до 15 вересня 2016 року (а.с.10,17-18).

17 серпня 2016 року між Чернівецькою міської радою та ОСОБА_5 укладено додатковий договір №1/7390 до договору оренди земельної ділянки. Згідно його умов строк дії договору оренди землі поновлюється до 15 вересня 2021 року (а.с.19).

27 січня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Чернівецької міської ради з заявою про безоплатну передачу йому у власність земельної ділянки, яка була предметом договору оренди земельної ділянки №7390, у власність для ведення садівництва (а.с.4).

Пунктом 33 рішення 26 сесії VII скликання Чернівецької міської ради від 12 квітня 2017 року №675 відмовлено ОСОБА_2 у приватизації земельної ділянки площею 0,0514 га під садівництво, яка розташована по вулиці Садгірській, 7 в місті Чернівці у звязку з невідповідністю генеральному плану міста Чернівців (територія малоповерхової забудови) (а.с.3).

Колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що пункт 33 рішення 26 сесії VII скликання Чернівецької міської ради від 12 квітня 2017 року №675 щодо відмови у приватизації земельної ділянки площею 0,0514 га для садівництва, яка розташована по вулиці Садгірській, 7 в місті Чернівці є законним.

Враховуючи обставини наведені вище, суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому його слід залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Зокрема, помилковими є доводи скарги про те, що відсутня заборона надання у власність ділянки 0,0514 га, яка розташована по вулиці Садгірській, 7 в місті Чернівці для садівництва.

В статті 19 ЗК України визначені категорії на які поділяється земля за її цільовим призначенням.

Відповідно до пункту 5 статті 20 ЗК України види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони) визначаються її власником або користувачем самостійно в межах вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою.

Згідно пункту 7 статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

З викопіювання з Генерального плану міста Чернівці, затвердженого рішенням 48 сесії VI скликання Чернівецької міської ради від 27 березня 2014 року вбачається, що земельна ділянка, яка розташована по вулиці Садгірській, 7 в місті Чернівці належить до категорії земель житлової забудови.

Отже, передача спірної земельної ділянки, яка належить до категорії земель житлової та громадської забудови у власність ОСОБА_2, для садівництва без зміни цільового призначення цієї земельної ділянки за правилами ст. 20 ЗК України не буде відповідати вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 5 жовтня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту її вступу в законну силу.

Головуючий О.О. Одинак

Судді: І.Н. Лисак

ОСОБА_6