АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/9335/16-ц Номер провадження 22-ц/786/3081/17Головуючий у 1-й інстанції Тімошенко Н. В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Одринської Т.В.,

Суддів: Кузнєцової О.Ю., Триголова В.М.

при секретарі: Коротун І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 02 березня 2017 року

по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, заподіяних в результаті дорожньо -транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И Л А :

11 листопада 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої пошкодженням автомобіля. В обґрунтування позову вказав, що 10 травня 2016 року приблизно о 14 -30 годині, відповідач керуючи автомобілем марки «Mersedes Viano», реєстраційний номер НОЕ 596 по вул. Київське Шосе при повороті ліворуч на вул.Великотирнівську, не впевнився у відсутності транспортних засобів, які їдуть в зустрічному напрямку, допустив зіткнення з належним йому автомобілем НОМЕР_1 . Внаслідок ДТП належний позивачу автомобіль отримав механічні пошкодження. Вартість відновлювального ремонту склала 29492 грн, яку він прохає стягнути. Також, вказав, що діями відповідача йому заподіяно моральну шкоду, яка полягає в психологічному стресі, внаслідок ДТП та тривалого не відшкодування шкоди з боку відповідача, що негативно впливає на його подальше життя, яку він оцінює в 5000 грн. Крім того, прохав стягнути витрати на правову допомогу в сумі 2932, 20 грн.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 02 березня 2017 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, заподіяних в результаті дорожньо -транспортної пригоди задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 29492,00 грн.у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо транспортної пригоди, 5000 грн. у відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та 2932,20 грн. витрат на правову допомогу, а всього 37424,20 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1102, 40 грн. судового збору.

З вказаним рішенням не погодився відповідач, в звязку з чим його представник оскаржив рішення суду в апеляційному порядку. Вказує, на порушення судом норм матеріального та процесуального права, в звязку з чим просить рішення суду скасувати та постановити нове про відмову у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування своєї апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції не взято до уваги, що позивачем також були порушені правила дорожнього руху, що стало наслідком ДТП. Також, зазначила, що судом першої інстанції було помилково взято до уваги постанову Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 11 серпня 2016 року, оскільки, суд закриваючи провадження у справі в звязку закінченням строків накладення адміністративного стягнення, не мав повноважень щодо вирішення питання вини ОСОБА_2 в скоєнні ДТП. Крім того, вказала, що оскільки автомобіль відповідача був застрахований, належним відповідачем у справі є страхова компанія.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 10 травня 2016 року приблизно о 14 -30 годині сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів«Mersedes Viano», реєстраційний номер НОЕ 596 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4.

Відповідно до постанови Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 11 серпня 2016 року , яка набрала чинності, провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП закрито в звязку з витоком строків накладення адміністративного стягнення. З мотивувальної частини вказаної постанови вбачається, що вина ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому у вину адміністративного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії АП 2 № 108083 від 10.05.2016 року, схемою місця ДТП, поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с.5).

В результаті ДТП транспортний засіб позивача отримав механічні пошкодження, що підтверджується актом виконаних робіт ( а.с.6)

Задовольняючи позовні вимоги , суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2, як особа, винна в скоєнні ДТП, є відповідальним за завдані збитки.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює,виходячи з наступного.

За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Позивач звертаючись з вимогою про стягнення з відповідача коштів в сумі 29492 грн. посилався на акт виконаних робіт № 00154, виданий ТОВ « АВТО ПРО ПОЛТАВА» / а.с. 6/

Вирішуючи питання щодо розміру матеріальної шкоди, спричиненої позивачу, колегія суддів приймає до уваги загальний розмір матеріальної шкоди, визначений ТОВ « АВТО ПРО ПОЛТАВА», оскільки відповідачем не надано доказів на спростування вартості відновлюваного ремонту автомобіля, належного позивачу.

Представник відповідача не заявляв клопотання про призначення авто товарознавчої експертизи з метою визначення чи спростування визначеної судом вартості ремонту.

Враховуючи те, що пошкодження належного позивачу автомобіля НОМЕР_1 є доведеним, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що доведеними є обставини спричинення позивачу моральної шкоди, яка відповідно до правил пункту 3 частини 2 ст.23 ЦК України випливає із пошкодження майна фізичної особи.

Також, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції правомірно враховував характер і обсяг фізичних та моральних страждань і переживань позивача, їх тривалість, можливість відновлення, ціну позову, ступінь вини відповідача, а також усі обставини справи у їх сукупності та співставленні, виходячи з принципів розумності та справедливості, вірно стягнув з відповідача у відшкодування моральної шкоди в сумі 5000 грн.

Крім того, колегія суддів вважає вірним висновок місцевого суду в частині розподілу судових витрат, оскільки позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди були задоволені повністю та вони підтверджені розрахунковими документами, які є належними доказами у справі.

Доводи апеляційної скарги щодо необхідності предявлення вимог до страхової компанії, в якій автомобіль ОСОБА_2 є безпідставними, оскільки потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобовязань деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права: а) шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди; б) шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування; в) шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1192 ЦК України підстав.

Вказана позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-954цс16.

Крім того, є безпідставними посилання апелянта щодо відсутності доказів його вини, оскільки в постанові Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 11 серпня 2016 року суд перевищив свої повноваження в частині встановлення його вини у скоєнні ДТП.

Згідно ст.38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Згідно п.7. ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю якщо на момент розгляду справи про адміністративне закінчився строк накладення адміністративного стягнення, передбачений статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Тобто, приписи 247 статті КУпАП є імперативними, і чітко вказають, що суд повинен лише закрити справу, і не вирішувати при цьому жодних інших питань.

В свою чергу, за відсутністю події чи складу адміністративного правопорушення, згідно п.1. ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення

Тобто закриття провадження за ст. 38 КУпАП в поєднанні з п.7 ст.247 КпАП України не є реабілітуючою обставиною.

Крім того, судом апеляційної інстанції було витребувано з місцевого суду та оглянуто в судовому засіданні адміністративний матеріал № 583/1632/16-п про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП ОСОБА_2.

Постанова Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 11 серпня 2016 року набрала законної сили та відповідно до п.6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обовязковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мала місце ці дії ( бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою

Посилання відповідача про наявність обоюдної вини у ДТП перевірені колегією суддів та свого підтвердження не знайшли.

Протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_4 іншого учасника ДТП, не складався. Питання про притягнення його до адміністративної відповідальності не вирішувалося.

Клопотання про встановлення вини учасників ДТП чи її спростування, в суду не заявлялося.

Таким чином, колегія суддів за результатами апеляційного розгляду справи вважає, що висновки суду першої інстанції зроблені на підставі повного, всебічного та обєктивного дослідження наданих сторонами доказів, доводів та заперечень сторін, яким судом надана відповідна правова оцінка.

За таких обставин висновки місцевого суду відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами матеріального та процесуального права, які судом застосовані правильно, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 залишити без задоволення

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 02 березня 2017 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст виготовлено 28 грудня 2017 року.

Головуючий суддя: / підпис/ ОСОБА_1

Судді: / підпис/ ОСОБА_5 / підпис/ ОСОБА_6

З оригіналом згідно:

Головуючий суддя: _______________ Т.В. Одринська