Апеляційний суд Житомирської області
Справа №278/5514/14-ц Головуючий у 1-й інст. Дубовік О. М.
Категорія 39 Доповідач Шевчук А. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

з участю секретаря судового засідання Пеклін Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Черняхівської державної нотаріальної контори Житомирської області про встановлення факту прийняття спадщини, часткове визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності на 1/4 частину майна в порядку спадкування за законом

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 07 липня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

Із урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 28 листопада 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та Черняхівської державної нотаріальної контори (а.с.44-50 т.2). Свої вимоги обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер її батько - ОСОБА_5, після смерті якого спадщину прийняла її мати - ОСОБА_2. Вказувала, що вона також має право на отримання у спадщину за законом частини майна померлого, оскільки в межах шестимісячного терміну вступила в управління та володіння спадковим майном, а саме - проживала у будинку батька за адресою: АДРЕСА_1, використовувала предмети домашнього вжитку, обробляла земельну ділянку. Натомість 26 квітня 2001 року мати отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на весь житловий будинок та три земельні ділянки, що залишилися після смерті спадкодавця. Спірне успадковане майно мати 14 серпня 2010 року подарувала сину - ОСОБА_3. Просила встановити факт прийняття нею спадщини, що відкрилася після смерті батька; визнати свідоцтво про право на спадщину за законом від 26 квітня 2001 року, видане на ім'я ОСОБА_2, частково недійсним; визнати за нею, в порядку спадкування за законом після смерті батька, право власності на ? частину: житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 земельної ділянки площею 0,2442 га, розташованої за вищевказаною адресою та земельних ділянок площами 0,2615 га та 0,3430 га, розташованих на території села Оліївка.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 07 липня 2017 року в задоволенні позову відмовлено по суті.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі. Зазначає, що прийняла спадщину після смерті батька, оскільки упродовж шести місяців фактично вступила у володіння спадковим майном, а саме, одягом, зокрема чоловічим костюмом, меблями, посудом, лопатами та іншим майном, обробляла батькову земельну ділянку.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року в с. Вишпіль Черняхівського району Житомирської області помер батько позивача - ОСОБА_5 (а.с. 3-4 т.1). Свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 видано виконкомом Зороківської сільської ради Черняхівського району Житомирської області.

Спадкодавець на день смерті був зареєстрований та проживав у ІНФОРМАЦІЯ_1. Крім нього на день його смерті в даному житловому будинку була зареєстрована та проживала його співмешканка - ОСОБА_6 (а.с.245 т.1).

Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 26 квітня 2001 року нотаріус Черняхівської державної нотаріальної контори посвідчив, що спадкоємцем майна померлого є його дружина - ОСОБА_2, яка мешкає в с. АДРЕСА_1 (а.с.48 т.1).

Спадкове майно, на яке видане вищевказане свідоцтво, складається із: жилого будинку АДРЕСА_1, належного померлому на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого виконкомом Оліївської сільської ради 11 листопада 2000 року, зареєстрованого в Житомирському обласному державному комунальному підприємстві по технічній інвентаризації 28 листопада 2000 року, та земельної ділянки, площею 0,8487 га, з яких 0,2442 га розташовані по АДРЕСА_1 а земельні ділянки площами 0,3430 га та 0,2615 га розташовані на території Оліївської сільської ради, належної померлому на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, виданого Оліївською сільською радою 04 лютого 1998 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №228.

Із копії спадкової справи № 232 щодо майна померлого, наданої Черняхівською державною нотаріальною конторою, убачається, що ОСОБА_2 подала державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини 15 листопада 2000 року (а.с.55 т.1). У заяві вона одночасно вказала, що спадкоємцями крім неї є сини - ОСОБА_4 та ОСОБА_3.

Того ж дня до Черняхівської державної нотаріальної контори із заявами про відмову від частки в спадщині на користь матері звернулися сини спадкодавця - ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с. 55 зворот - 57 т.1).

Позивач до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька звернулася лише 30 грудня 2014 року, тобто через чотирнадцять років після смерті батька (а.с.76-75 т.1). При цьому послалася на те, що матір у відповідності до ч.2 ст.1272 ЦК України надала їй згоду на прийняття нею спадщини. Проте відповідно до п.5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України правила книги шостої ЦК України, де розміщується ст.1272 ЦК України, застосовуються лише до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкодавців до набрання чинності цим Кодексом. За обставинами даної справи спадщина після смерті ОСОБА_5 була прийнята його дружиною (15 листопада 2000 року) до набрання чинності ЦК України (01 січня 2004 року), а відтак заява позивача про прийняття спадщини від 30 грудня 2014 року не потягла юридичних наслідків, оскільки положення ст.1272 ЦК України на спірні правовідносини не поширюються.

Відповідно ж до змісту статті 549 ЦК УРСР (1963 року), яка регулює спірні правовідносини, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні були бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця (ст.525 УК УРСР (1963 року)).

Частини перша та третя статті 10 ЦПК України передбачають, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічне положення міститься у ч.1 ст.60 ЦПК України.

Розглядаючи даний спір, суд першої інстанції правильно встановив, що позивач із батьком безпосередньо перед його смертю не проживала. Так, на момент смерті батька та впродовж шести місяців після його смерті позивач проживала в м. Житомирі, а спадкодавець упродовж останнього року перед його смертю проживав у АДРЕСА_2. Заяву про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори упродовж шести місяців із часу відкриття спадщини позивач не подала.

Натомість із копії довідки Оліївської сільської ради 2001 року, що міститься у матеріалах спадкової справи, вбачається, що саме дружина померлого у вересні місяці 2000 року робила ремонт будинку в АДРЕСА_1 та обробляла земельні ділянки, які належали спадкодавцю (а.с.59 т.1).

Доводячи переконливість своєї позиції перед судом щодо фактичного вступу у володіння спадковим майном в шестимісячний термін з дня смерті батька, позивач посилалася й на довідку Зороківської сільської ради Черняхівського району Житомирської області від 21 квітня 2016 року про те, що вона начебто проводила поточний ремонт спадкового будинку, обробляла присадибну ділянку біля спадкового будинку та користувалася особистими речами померлого. Наразі листом від 05 вересня 2016 року №2-14/209 Зороківська сільська рада Черняхівського району Житомирської області відкликала видану нею довідку як помилкову (а.с.244 т.1, а.с.15 т.2). Спадкове майно не перебуває на території Зороківської сільської ради Черняхівського району, а знаходиться на території Оліївської сільської ради Житомирського району, а відтак інша сільська рада не може бути достатньо обізнана про справи на непідвідомчій території.

Суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що надані ОСОБА_1 речі не доводять того, що вона вступила в управління або володіння спадковим майном саме у шестимісячний строк з дня відкриття спадщини.

Доводи апеляційної скарги фактично зводиться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду першої інстанції по їх оцінці, а тому не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині рішення, що оскаржується.

Інших доказів у підтвердження позовних вимог ОСОБА_1 суду апеляційної інстанції не надала.

Оскільки позивачем не доведено прийняття спадщини після смерті батька впродовж шести місяців із часу відкриття спадщини, а інші позовні вимоги є похідними від встановлення факту прийняття спадщини, то у задоволенні решти вимог відмовлено обґрунтовано.

Таким чином, суд першої інстанції повно встановив обставини справи, висновки їм відповідають, правильно застосував норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення суду, згідно ст.308 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду залишає без змін.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,308,313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 07 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча

Судді: