Провадження № 2/127/4005/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.07.2017 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Федчишена С.А.,

при секретарі Підвисоцькій О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення розміру часток співвласників у спільній сумісній власності на земельну ділянку, суд

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про визначення розміру часток співвласників у спільній сумісній власності на земельну ділянку, суд. Позов мотивовано тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.10.2002 року, посвідченого Другою вінницькою державною нотаріальною конторою за реєстровим № 1-2219, ОСОБА_1 успадкував після смерті матері ОСОБА_3 ? частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель під № 30 по вул. Могильчака, в м. Вінниці. Право власності на дану ? частку домоволодіння зареєстроване в КП ВООБТІ 31.10.2002 року в книгу №119 під реєстровим № 8670. На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.12.2006 року, посвідченого Другою вінницькою державною нотаріальною конторою за реєстровим № 1-1474, ОСОБА_1 успадкував після смерті матері ОСОБА_3 ще 1/8 частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель під № 30 по вул. Могильчака, в м. Вінниці. Право власності на дану 1/8 частку домоволодіння зареєстроване в КП ВО ОБТІ 27.01.2007 року в книгу № 119 під реєстровим № 8670. На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.05.2017 року, посвідченого Другою вінницькою державною нотаріальною конторою за реєстровим № 2-745, позивач успадкував після смерті сестри ОСОБА_4 ще 3/8 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель під № 30 по вул. Могильчака, в м. Вінниці. Право власності на дану 3/8 частку домоволодіння зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 20.05.2017 року, номер запису про право власності 20503419, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 101. Таким чином на даний час ОСОБА_1 є власником ? часток домоволодіння №30 по вул. Могильчака в м. Вінниці (1/4+1/8+3/8=6/8=3/4). Решта ? частки домоволодіння належить тітці позивача ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26.07.2002 року, посвідченого Другою вінницькою нотаріальною конторою за реєстровим № 1-1631, і право її власності на дану ? частку домоволодіння зареєстроване в КП ВО ОБТІ 01.07.2002 року в книгу № 119 під реєстровим №8670. Домоволодіння розташоване на земельній ділянці загальною площею 0,1000 га, кадастровий номер :03:010:0152, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Рішенням Вінницької міської ради від 15.05.2009 року за № 2382 дана земельна ділянка була передана у спільну сумісну власність співвласникам домоволодіння, в тому числі: ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 - відповідачці по справі, оскільки на той час вони троє були співвласниками домоволодіння. На імя ОСОБА_2 був виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 290257, в якому позивач та його сестра зазначені як співвласники земельної ділянки. Згідно даного Державного акту право спільної сумісної власності на земельну ділянку 29.10.2010 року було зареєстроване в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 77. Хоча земельна ділянка була обєктом спільної сумісної власності всіх 3-х її співвласників, але кожен з них користувався своєю часткою, і ці частки були рівними. Позивач, його тітка та його сестра за спільним погодженням користувались однаковими за розміром частками земельної ділянки, однак, домовленість не була закріплена документально. 25 липня 2015 року сестра позивача ОСОБА_4 померла, актовий запис про смерть № 2166 від 28.07.2015 року у Вінницькому міському відділі ДРАЦС РС ВМУЮ у Вінницькій області. Заповіту сестра не залишила. Спадкоємців за законом першої черги не було, а позивач є єдиним спадкоємцем за законом другої черги і прийняв спадщину у встановленому законом порядку, тобто, успадкував все спадкове майно, в тому числі, на ряду з іншим майном, успадкував належні сестрі 3/8 частини домоволодіння та частину спірної земельної ділянки. Другою Вінницькою державною нотаріальною конторою 29.12.2015 року була відкрита спадкова справа після смерті сестри позивача ОСОБА_4, номер у нотаріуса 361/2015, номер у Спадковому реєстрі 58439216. На даний час позивач вже оформив своє право на частину спадкового майна, і державним нотаріусом Другою Вінницької державної нотаріальної контори було видане вищеописане Свідоцтво про право на спадщину за законом на належні сестрі 3/8 часток домоволодіння по вул. Могильчака, 30 в м. Вінниці. Однак, нотаріус повідомила, що на належну спадкодавці частину земельної ділянки Свідоцтво про право на спадщину не може бути видане, оскільки розмір її частки у спільній сумісній власності не визначений, а відповідно до п. п. 4.14 Глави 10 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 262/5 від 22.02.2012 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину обовязково перевіряє склад спадкового майна, а в даному випадку неможливо визначити розмір частки померлої у спільній сумісній власності на земельну ділянку, про що 30.05.2017 року державним нотаріусом Другої Вінницької державної нотаріальної контори була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії за вих. № 785/02-31. Просив суд визначити, що розмір часток ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_4 у спільній сумісній власності на земельну ділянку площею 0,1000га, кадастровий №:03:010:0152, цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану в м. Вінниці по вул. Могильчака, 30, зареєстровану за ними на праві спільної сумісної власності 29.10.2010року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №77, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ №290257, виданого на підставі рішення Вінницької міської ради №2382 від 15.05.2009року на імя ОСОБА_2 із зазначенням як співвласників ОСОБА_1 і ОСОБА_4, є рівними і становлять по 1/ 3 ідеальній частці кожного з співвласників, в тому числі, частка померлої 25.07.2015року ОСОБА_4 на день її смерті становила 1 /3 ідеальну частку, частка ОСОБА_2 становить 1/3 ідеальну частку, частка ОСОБА_1 становить 1/3 ідеальну частку.

В судовому засіданні позивач позов підтримав за обставин викладених в ньому, просив його задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнала, просила суд їх задовольнити.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав.

При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.10.2002 року, посвідченого Другою вінницькою державною нотаріальною конторою за реєстровим № 1-2219, ОСОБА_1 успадкував після смерті матері ОСОБА_3 ? частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель під № 30 по вул. Могильчака, в м. Вінниці. Право власності на дану ? частку домоволодіння зареєстроване в КП ВООБТІ 31.10.2002 року в книгу №119 під реєстровим № 8670 (а.с.5).

На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.12.2006 року, посвідченого Другою вінницькою державною нотаріальною конторою за реєстровим № 1-1474, ОСОБА_1 успадкував після смерті матері ОСОБА_3 ще 1/8 частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель під № 30 по вул. Могильчака, в м. Вінниці. Право власності на дану 1/8 частку домоволодіння зареєстроване в КП ВО ОБТІ 27.01.2007 року в книгу № 119 під реєстровим № 8670 (а.с.6).

На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.05.2017 року, посвідченого Другою вінницькою державною нотаріальною контороб за реєстровим № 2-745, позивач успадкував після смерті сестри ОСОБА_4 ще 3/8 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель під № 30 по вул. Могильчака, в м. Вінниці. Право власності на дану 3/8 частку домоволодіння зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 20.05.2017 року, номер запису про право власності 20503419, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 101 (а.с.7).

ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26.07.2002 року, посвідченого Другою вінницькою нотаріальною конторою за реєстровим № 1-1631, і право її власності на дану ? частку домоволодіння зареєстроване в КП ВО ОБТІ 01.07.2002 року в книгу № 119 під реєстровим №8670. Домоволодіння розташоване на земельній ділянці загальною площею 0,1000 га, кадастровий номер :03:010:0152, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (а.с.9).

Домоволодіння розташоване на земельній ділянці загальною площею 0,1000 га, кадастровий номер :03:010:0152, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Рішенням Вінницької міської ради від 15.05.2009 року за № 2382 дана земельна ділянка була передана у спільну сумісну власність співвласникам домоволодіння, в тому числі: ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (а.с.3-4).

Нотаріус повідомила, що на належну спадкодавці частину земельної ділянки Свідоцтво про право на спадщину не може бути видане, оскільки розмір її частки у спільній сумісній власності не визначений, а відповідно до п. п. 4.14 Глави 10 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 262/5 від 22.02.2012 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину обовязково перевіряє склад спадкового майна, а в даному випадку неможливо визначити розмір частки померлої у спільній сумісній власності на земельну ділянку, про що 30.05.2017 року державним нотаріусом Другої Вінницької державної нотаріальної контори була винесена Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії за вих. № 785/02-31 (а.с.16).

Норма ч. 1, ч. 2ст. 355 ЦК України прописує, що майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності, при цьому, майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч. 1ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

За змістом ч. 1ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Як вбачається з ч. 2ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до ч. 1, ч. 4ст. 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Пункт 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» передбачає що частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду.

При ухваленні рішення суд бере також до уваги правову позицію Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, закріплену в п. 3.4. інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013, де зазначено, що відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у справі спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Субєкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Частинами 1, 2 ст. 71 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна. На підставі письмової заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, за згодою другого з подружжя, який є живим, у свідоцтві про право власності може бути визначена і частка померлого у спільній власності. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належному на праві спільної сумісної власності. За змістом ст. 357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Отже, резолютивну частину судового рішення в цій категорії справ має бути викладено наступним чином: «Визначити, що частка померлого (П.І.Б.) в праві спільної сумісної власності на квартиру (будинок, садибу) становила 1/2».

Враховуючи вищезазначені положення законодавства, оскільки частка у земельній ділянці, яка належала померлій ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності на даний час не визначена, а не визначення часток не дає можливості позивачу реалізувати своє право на спадкування, суд приходить висновку, що позов підлягає до задоволення.

За клопотанням позивача судові витрати залишити за ним.

На підставі викладеного, згідно ст.ст.355,356,368,372,1226 ЦК України, ст. 120 ЗК України керуючись ст. ст.10,11,60,88,212-215,218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визначити, що розмір часток ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_4 у спільній сумісній власності на земельну ділянку площею 0,1000га, кадастровий №:03:010:0152, цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану в м. Вінниці по вул. Могильчака, 30, зареєстровану за ним ина праві спільної сумісної власності 29.10.2010року в Книзі записів реєстрації державних актів на парво власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №77, відповідно до державного акту на парво власності на земельну ділянку серія ЯЛ №290257, виданого на підставі рішення Вінницької міської ради №2382 від 15.05.2009року на імя ОСОБА_2 із зазначенням як співвласників ОСОБА_1 і ОСОБА_4, є рівними і становлять по 1/ 3 ідеальній частці кожного з співвласників, в тому числі, частка померлої 25.07.2015року ОСОБА_4 на день її смерті становила 1 /3 ідеальну частку, частка ОСОБА_2 становить 1/3 ідеальну частку, частка ОСОБА_1 становить 1/3 ідеальну частку.

Судові витрати залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: