Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/1814/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.07.2017 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого - судді Левка Т.Ю.,

секретар судового засідання - Роман К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Виноградів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Виноградівського районного нотаріального округу ОСОБА_3, про визнання права власності в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Виноградівського районного нотаріального округу ОСОБА_3, про визнання права власності в порядку спадкування.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 05.11.2016 року померла мати позивача ОСОБА_4 і після її смерті залишилася спадщина, а саме: житловий будинок з надвірними спорудами, який знаходиться за адресою с.Пийтерфолво, вул. Ф.Раковці, 55 та земельна ділянка площею 0,68 га, розташована на територій Петрівської сільської ради. Позивач вказує, що після смерті матері він прийняв спадщину, належну йому за заповітом, однак при зверненні до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку йому було відмовлено у звязку з тим, що спадкодавець ОСОБА_4 отримала майно, яке є предметом даного позову, як спадщину за законом після смерті її чоловіка, батька позивача. Однак в силу незрозумілих причин, отримане свідоцтво про право на спадщину за законом, не зареєструвала в бюро земельних ресурсів. Позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом. Відповідачем є дочка спадкодавця, рідна сестра позивача ОСОБА_2 На даний момент в позивача наявне свідоцтво про право на спадщину за законом, однак через відсутність печатки органу реєстрації, правовстановлюючий документ не визнається нотаріусом.

Позивач ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилися, згідно поданої до суду заяви представник позивача просить справу розглянути у їхню з позивачем відсутність, позовні вимоги підтримують повністю та просять суд такі задовільнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання також не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність та визнання позовних вимог

Третя особа приватний нотаріус Виноградівського районного нотаріального округу ОСОБА_3 належним чином своєчасно повідомлена про день, час та місце розгляду справи в судове засідання також не зявилася, подала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність.

Дослідивши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.169 ЦПК України необов'язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і, враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів та доказів і приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач у своїй позовній заяві, відповідачем позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.174 ЦПК України визнання ним позову прийнято судом.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні належними доказами встановлено, що 05.11.2016 року померла мати позивача ОСОБА_4, після смерті якої відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними спорудами, який знаходиться за адресою с.Пийтерфолво, вул. Ф.Раковці, 55 та на земельну ділянку площею 0,68 га, яка розташована на територій Петрівської сільської ради.

Вказане майно мати позивача успакувала після смерті її чоловіка (батька позивача), який помер 29.03.2007 року і таке належало їй на підставі свідоцтва про право на спадщину від 02.11.2007 року.

Спадкодавець залишила заповіт, посвідчений секретарем Пийтерфолвівської сільської ради 29.11.2007 року, за яким все належне їй майно заповіла своєму сину, позивачу по справі ОСОБА_1

Крім позивача, спадкоємця за заповітом, спадкоємцем першої черги за законом до спадкового майна є відповідач по справі - дочка спадкодавця і рідна сестра позивача ОСОБА_2 (дівоче прізвище ОСОБА_1) К.А., яка на спадкове майно не претендує та не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Позивач ОСОБА_1 в порядку передбаченому ч.3 ст. 1268 ЦК України, прийняв спадщину, оскільки проживав із спадкодавцем на момент відкриття спадщини у спадковому будинку, що стверджується довідкою Пийтерфолвівської сільської ради від 06.04.2017 року № 02-38/536.

Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз'яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Позивач звернувся до приватного нотаріуса Виноградівського районного нотаріального округу ОСОБА_3 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, однак листом приватного нотаріуса від 07.04.2017 року № 160/02-14, позивачу було відмовлено через відсутність правовстановлюючого документу на земельну ділянку та рекомендовано звернутися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно.

Наявне у позивача свідоцтво про право на спадщину за законом від 02.11.2007 року не зареєстроване спадкодавцем у бюро земельних ресурсів і через відсутність печатки органу реєстрації як правовстановлюючий документ на спадкове майно не визнається нотаріусом.

Відповідно до ст. 16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ч. 1 ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Частиною 3 статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Стаття 41 Конституції України закріплює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності (ч. 1). Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (ч. 2). Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (ч. 4).

В п.3.1 узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 - що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об'єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім'я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.

Отже, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвецїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих позивачем доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 169, 210, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, ст. ст. 1216-1223, , 1225, 1233, 1261, 1268, 1296 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, зареєстрованим за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку площею 0,68 га, розташовану на території Петрівської сільської ради, контур №223.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГоловуючийОСОБА_6