У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді - Шимківа С.С.,

суддів: - Бондаренко Н.В., Хилевича С.В.,

секретар судового засідання - Вихотень Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 25 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на дітей та зміну місця проживання дитини, -

в с т а н о в и в :

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 25 травня 2017 року задоволено позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на дітей та зміну місця проживання дитини.

Визначено місце проживання малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір'ю - ОСОБА_4.

Стягнуто з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця міста Рівне, на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі по 1500 грн щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 14 вересня 2016 року і до повноліття дітей.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 покликається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Пояснює, що з травня 2016 року, старший син став частіше залишатися у матері. У нього погіршилася успішність у школі, він почав пропускати заняття в спортивній секції.

ОСОБА_4 працює торговим агентом, і її робота пов'язана з тривалими поїздками як по місту так і за межами міста, причому зранку і до пізнього вечора. Таким чином вона не може забезпечити належне виховання, догляд та контроль за успішністю, за зайнятістю дітей, щоб уберегти їх від стороннього впливу.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Він проживає у трьохкімнатній квартирі, син проживав з ним і має свою окрему кімнату, тобто він забезпечений належними умовами проживання, __________________________________________________________________________

Справа № 569/11615/16-ц Головуючий в суді І інстанції - Куцоконь Ю.П.

Провадження № 22-ц/787/1118/2017 Суддя-доповідач - Шимків С.С.

розвитку, виховання, Перевірку умов проживання здійснювалася органами опіки та піклування і зауважень з цього приводу не було.

Він забезпечував дітям спільний відпочинок та розваги на вихідних, забезпечував неодноразово відпочинок разом на морі, не зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, жодного разу не чинив насильства щодо дітей, в тому числі щодо старшого сина.

Встановивши проживання старшого сина з матір'ю, суд не врахував паритет прав та обов'язків, тому що, він, як батько не може реалізувати свої права щодо дітей, через перешкоди у спілкуванні, які чинить ОСОБА_4.

Вважає необґрунтованою суму аліментів, що встановлена судом у розмірі 1500 грн на кожну дитину.

Суд мотивував розмір аліментів, тим, що він здійснює діяльність як фізична особа-підприємець і має достатній дохід приблизно 22 тисячі гривень щомісяця, а відтак може сплачувати аліменти у розмірі, що вимагає позивач. Однак такий висновок є необґрунтованим, так як дохід визначений судом не є стабільним і це сума коштів, що не включає в себе витрати, тобто це загальний дохід, а не оподатковуваний прибуток. Прибуток, що залишається у власності після сплати всіх витрат пов'язаних із здійсненням підприємницької діяльності складає декілька сотень гривень.

Позивач не довела необхідності стягнення аліментів у розмірі 1500 грн.

Не спростувала того факту, що він приймає участь в утриманні дітей, надає їм кошти та забезпечує добробут, дозвілля та інші необхідні витрати.

Просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, колегія суддів приходить до висновку про її відхилення.

Судом встановлено, що з 15 листопада 2003 року сторони перебували у шлюбі, від якого мають двох малолітніх дітей - сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4 та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Рівненського міського суду від 05 жовтня 2010 року у справі № 2-5319/10 розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану м. Рівне 15 листопада 2003 року, актовий запис № 1884.

Сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, після розірвання шлюбу залишено проживати з батьком.

Сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6, після розірвання шлюбу залишено проживати з матір'ю.

ОСОБА_4, звернувшись до суду з позовом про зміну місця проживання дитини виходила із того, що син ОСОБА_5 з квітня 2016 року і по теперішній час проживає разом з нею та своїм молодшим братом, при цьому, рішення про зміну місця проживання було прийнято ним самостійно.

Згідно висновку від 30 січня 2017 року № 08-193, орган опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради вважає за доцільне змінити місце проживання ОСОБА_5 та залишити його на проживання з матір'ю.

Відповідно до вищевказаного висновку, як за місцем проживання матері так і за місцем проживання батька створені належні умови для проживання, виховання і розвитку дітей. Разом з тим, відповідно до психолого-педагогічної характеристики на дитину, виданої навчальним закладом, де навчається ОСОБА_5 (ЗОШ № 28 міста Рівне), останній надає перевагу відносинам з матір'ю та братом. Під час бесіди ОСОБА_5 пояснив, що в майбутньому хоче проживати з мамою.

Статтею 160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Частиною першою статті 161 СК України визначено, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Правильним є висновок місцевого суду про те, що визначення місця проживання ОСОБА_5 з матір'ю є доцільним та відповідає інтересам дитини, оскільки суд переконався у його бажанні проживати разом з матір'ю та молодшим братом ОСОБА_7.

Не відповідають обставинам справи доводи апеляційної скарги про необґрунтований розмір аліментів, стягнутих судом.

Статтею 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною 1 ст. 184 СК України (у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Враховуючи вимоги ст.ст. 180-184 СК України, зважаючи на те, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, суд дійшов обґрунтованого висновку стосовно встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі.

У матеріалах справи наявна довідка Головного управління ДФС у Рівненській області від 27 жовтня 2016 року № 1405/17-16-13-01-35 з якої вбачається, що ОСОБА_3 є фізичною особою-підприємцем, а сума його доходу за ІІ квартал 2016 року склала 66 754,80 грн (а.с. 48).

У п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" визначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

ОСОБА_3 не надано, у відповідності до положень ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, а судом не встановлено належних та допустимих доказів на підтвердження неможливості сплачувати останнім аліменти у встановленому судом першої інстанції розмірі та наявності інших обставин, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів місцевий суд, відповідно до правил ст. 182 СК України, вірно врахував матеріальне становище платника аліментів і прийшов до правильного висновку, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі по 1500 грн на кожну дитину щомісячно.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з'ясувавши всі дійсні обставини спору сторін та виконавши інші вимоги цивільного судочинства, вирішив дану справу згідно із законом.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 307-308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 25 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий-суддя С.С. Шимків

Судді: Н.В. Бондаренко

С.В. Хилевич