Справа № 520/7690/17
Провадження № 2-о/520/418/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2017 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Луняченка В.О.

при секретарі Нефедової Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 міської ради, заінтересована особа Виконавчий комітет ОСОБА_1 міської ради, про визнання спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_2 відумерлою,

ВСТАНОВИВ:

04.07.2017 року заявник ОСОБА_1 міська рада звернувся до суду з заявою, в якій просить суд визнати спадщину після смерті ОСОБА_2, що складається з квартири АДРЕСА_1, що належала їй на праві приватної власності відумерлою. Свої вимоги ОСОБА_1 міська рада мотивувала тим, що 13.06.2016 року померла ОСОБА_2, після її смерті залишилась спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1 в місті Одесі, проте заяву про прийняття спадщини ніким подано не було, а особи, що були зареєстровані разом зі спадкодавцем та фактично прийняли спадщину відсутні.

Вищевказане і стало підставою для звернення до суду з даною заявою.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України.

Представник позивача ОСОБА_1 міської ради до судового засідання надала заяву в якій вимоги щодо визнання спадщини відумерлою підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, а також розглядати справу за її відсутністю.

Представник зацікавленої особи ВК ОМР у судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення сповіщений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги ОСОБА_1 міської ради підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі договору купівлі- продажу від 24.07.2003 року є власницею нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1, загальною площею 43,2 кв.м, в тому числі житловою 20,6 кв.м, ( а.с. 10), що також підтверджено інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності нанерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкту нерухомого майна (а.с. 5-6), а також довідкою КП «БТІ ОСОБА_1 міської ради» ( а.с.8).

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, померла 13.06.2016 року , що підтверджено витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть, актовий запис про смерть № 6208 ( а.с.3).

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановленим законом.

Як передбачено ст. 328 ЦК України право власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з витягом зі спадкового реєстру ( заповіти/спадкові договори) від 30.12.2016 року №46357690 ні заповіти, ні спадкові договори спадкодавцем не складалися.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна місцезнаходження основної частини рухомого майна.

Статтею 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ст. 1267 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Статтею 1270 ЦК України встановлені строки прийняття спадщини.

Так, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Час відкриття спадщини 13.06.2016 року, однак до часу звернення до суду з відповідною заявою про визнання спадщини відумерлою у права спадкування ніхто не вступав.

Відповідно до ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Згідно ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини.

Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Крім того відповідно до ст. 278 ЦПК України встановивши, що спадкоємці за заповітом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, суд ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді за місцем відкриття спадщини.

Таким чином в судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_2, яка померла 13.06.2016 року, фактично є власником квартири АДРЕСА_2, спадкоємців за законом або за заповітом не мав, зареєстрованих по спірній квартирі осіб, які фактично б прийняли спадщину, - не мала, а тому вказана квартира відповідно до вимог чинного законодавства має бути визнана відумерлою спадщиною На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 16, 328, 392, 1223, 1258, 1261, 1270 ЦК України, ст. ст. 7, 8, 10, 11, 15, 130, 209, 212, 213, 214, 215, 294 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 міської ради, заінтересована особа Виконавчий комітет ОСОБА_1 міської ради, про визнання спадщини, після смерті ОСОБА_2 відумерлою - задовольнити.

Визнати спадщину після смерті ОСОБА_2, померлої 13.06.16 року, що складається з квартири АДРЕСА_2, що належала їй на праві приватної власності відумерлою.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення через Київський районний суд м. Одеси.

Суддя Луняченко В. О.