Єдиний унікальний номер 237/1133/17 Номер провадження 22-ц/775/1838/2017
Єдиний унікальний номер 237/1133/17
Номер провадження 22-ц/775/1838/2017
Головуючий у 1 інстанції Медведський М.Д.
Доповідач Папоян В.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2017 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Папоян В.В.

суддів Біляєвої О.М., Кішкіної І.В.,

за участю секретаря Ротар Я.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті, в режимі відеоконференції з Мар'їнським районним судом Донецької області, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Мар'їнського районного суду Донецької області від 11 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Фермерського господарства «Жовтень», третя особа Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Жовтневе», про розірвання договору оренди земельної ділянки,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом, якій під час розгляду справи уточнювала та просила розірвати укладений між сторонами Договір оренди землі від 14 січня 2009 року. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що відповідач сплачує орендну плати з порушенням умов договору; використовує земельну ділянку з порушенням вимог встановленого режиму використання земель та у спосіб, що порушує природну родючість земельної ділянки. Крім того, зазначала, що відповідач без погодження з нею в порушення умов чинного законодавства та умов договору оренди передав орендовану земельну ділянки у фактичне використання третій особі - СТОВ «Жовтневе». Також позивач вказує, що договір оренди не підписувала.

Рішенням Мар'їнського районного суду Донецької області від 11 вересня 2017 року у задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Із вказаним рішенням суду позивач не погодилась та подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги повному обсязі.

Зокрема зазначає, що суд першої інстанції не з'ясував належним чином фактичних обставин справи; не надав належного правового обґрунтування та оцінки наданим нею доказам, а саме схемам землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань та охорони земель Єлизаветівської сільської ради Мар'їнського району Донецької області, якими підтверджується використання спірних земельних ділянок саме СТОВ «Жовтневе». Крім того, посилалась на правову позицію ВСУ №6-16цс13 від 12 лютого 2014 року, згідно з якою передача третім особам функцій з обробку землі виходить за межі господарської діяльності, яку може здійснювати орендар без погодження з орендодавцем, та є підставою для розірвання договору оренди земельної ділянку. Також вважає, що акти обстеження та довідки про черговість сівозміну підтверджують порушення відповідачем сівозміну на зазначеній земельній ділянці, що також підтверджується відсутністю проекту землеустрою, що забезпечує еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача доводи апеляційної скарги підтримала, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційного суду проти доводів апеляційної скарги заперечувала, просила рішення суду залишити без змін.

Інші особи, які беруть участь у справі у судове засідання апеляційного суду не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Апеляційний суд, заслухавши доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду підлягає залишенню без змін, з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним Кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі статтею 13 цього Закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до статті 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Положеннями статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

З матеріалів справи убачається, що позивач є власником земельної ділянки площею 3,1758 га на території Єлизаветівської сільської ради Мар'їнського району для ведення сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю ІІІ-ДН № 027854. Згідно плану меж, що містяться в Державному акті, земельна ділянка складається з чотирьох окремих ділянок: кадастровий номер :04:000:1823 площею 3.04 га, кадастровий номер :04:000:1824 площею 0,05 га, кадастровий номер :04:000:1825 площею 0,04 га, кадастровий номер :04:000:1826 площею 0,04 га. В той же час, згідно кадастрового плану земельних ділянок, загальна площа вказаних земельних ділянок складає 3,1758 га.

14.01.2009 року між позивачем та ФГ «Жовтень» укладено договір оренди зазначеної земельної ділянки, який зареєстрований у Мар'їнському районному відділі Донецької регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» за № 4АА січня 2009 року. При підписанні договору, сторони дійшли згоди щодо усіх істотних умов договору оренди землі, що підтверджується їх підписами під договором.

На підтвердження факту прийому передачі вказаної земельної ділянки 14.01.2009 року складено Акт прийому передачі земельних ділянок, якій підписаний сторонами.

Згідно п. 1.4 Договору оренди від 14.01.2009 року грошова оцінка орендованої земельної ділянки складає на дату укладання 30536,36 грн. Орендна плата складає 3% вартості земельної ділянки, що у грошовому виразі становить 950 грн. на дату укладання Договору (п. 2.3.1).

Відповідно до п. 3.4.4. орендодар зобов'язаний використовувати орендовану земельну ділянку відповідно до мети, визначеної у пункті 2.1.1. цього договору, дотримуючись при цьому вимог чинного законодавства, державних і місцевих стандартів, норм і правил щодо використання землі.

У пункті 4.3.2 зазначеного договору оренди сторони узгодили, що на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх обов'язків, передбачених договором, у разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке суттєво перешкоджає використанню земельної ділянки, передбаченому договором, а також на підставах, визначених Земельним Кодексом та іншими Законами України.

Відповідно до відомостей про видачу орендної плати ФГ «Жовтень» за період з 2001 р. по 2016 р. убачається, що орендна плата у розмірі визначеному договором оренди землі позивачем отримана особисто, про що свідчать її підписи.

За таких обставин, відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції обґрунтовано виходив з відсутності порушень орендарем умов договору оренди, які відповідно до статті 32 Закону України «Про оренду землі» могли бути підставою для дострокового розірвання цього договору.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги оскільки відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57 - 60 ЦПК України. Згідно зі ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доведення порушення відповідачем статей 24 , 25 , 32 Закону України «Про оренду землі» та істотних умов договорів, використання ним земельних ділянок з порушенням державних і місцевих стандартів, норм і правил щодо використання землі, передачу земельної ділянки у користування третім особам, які є підставою для розірвання договору в силу ст. ст. 10, 60 ЦПК України, покладається на позивача.

Згідно статті 141 Земельного кодексу України та статей 24, 25, 32 Закону України «Про оренду землі» серед підстав для розірвання договору оренди землі зокрема передбачено використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Разом з тим згідно із частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Системний аналіз зазначених положень законодавства та враховуючи врегулювання відносин, пов'язаних з орендою землі, зокрема, положеннями ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні питання щодо розірвання договору оренди з підстав, передбачених статтею 141 ЗК України, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України, згідно якої необхідна наявність істотного порушення стороною договору.

З огляду на встановлені фактичні обставини та з урахуванням положень законодавства стосовно врегулювання відносин, пов'язаних з орендою землі, зокрема, положень ЦК України, суд у справі, яка переглядається, при вирішенні питання щодо розірвання договору оренди з підстави, передбачених ст.141 ЗК України, не встановивши істотності порушення ФГ «Жовтень» договору, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову на підставі зазначеної норми ЗК України.

У п. п. 3.4.4 зазначеного договору сторони передбачили обов'язок орендодаря використовувати орендовану земельну ділянку відповідно до мети, визначеної у пункті 2.1.1. цього договору, дотримуючись при цьому вимог чинного законодавства, державних і місцевих стандартів, норм і правил щодо використання землі.

При розгляді справи судом першої інстанції не було встановлено нецільового використання земельної ділянки або іншого порушення вимог чинного законодавства, державних і місцевих стандартів, норм і правил щодо використання землі. З наявних в матеріалах справи відомостей про посівні площі сільскогосподарских культур під урожай ФГ «Жовтень» за які надані за період з 2009р. по 2016 р. неможливо зробити висновок щодо порушення сівозміну і чергування сільскогосподарских культур на земельній ділянці, яка є предметом укладеного між сторонами договору оренди.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, що судом не дано належну оцінку наданим нею доказам щодо використання спірних земельних ділянок саме СТОВ «Жовтневе», а саме довідці яка видана виконкомом Єлизаветівської сільської ради та складеним посадовими особами сільради актам обстеження стану використання земельних ділянок, оскільки відповідно до ст.. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Решта доказів, які були досліджені судом, у тому числі пояснення посадових осіб, які складали відповідні акти та які були допитані судом у якості свідків, не підтверджують факту передання відповідачем земельної ділянки у користування третім особам. Висновки суду відповідають встановленим обставинам та підтверджуються матеріалами справи.

Решта доводів апеляційної скарги не спростовують правильність правових висновків суду щодо відмови у задоволенні позовних вимог. Виходячи з наведеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив правовідносини, які склалися між сторонами, повно, всебічно і об'єктивно перевірив доводи і заперечення сторін, встановленим фактам і доказам дав правильну правову оцінку і дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог. Рішення суду першої інстанції винесено з додержання вимог матеріального та процесуального права і відсутні підстави для його скасування.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Мар'їнського районного суду Донецької області від 11 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючій суддя В.В. Папоян

Судді О.М. Біляєва

І.В. Кішкіна