АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 664/1409/17-ц Головуючий в І інстанції: Савчак С.П. Номер провадження: 22-ц/791/1793/17 Доповідач: Вейтас І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючогоОСОБА_1,
суддів: ОСОБА_2,
ОСОБА_3,
секретар - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 28 вересня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про збільшення аліментів та зміну способу їх присудження,

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2017 року ОСОБА_5 звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 08 листопада 2007 року ОСОБА_6 зобовязаний сплачувати на її користь аліменти на дитину ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини всіх видів доходу щомісячно, починаючи з 01.10.2007 року і до повноліття дитини. Відповідач не сплачує аліменти, в звязку з чим утворилась заборгованість по сплаті аліментів, яка становить на 01 лютого 2017 року 24 624,64 гривні.

Посилаючись на те, що забезпечити дитині рівень життя, необхідний для фізичного, розумового і соціального розвитку на аліменти, розмір яких визначений рішенням суду від 01 листопада 2007 року, неможливо, просила суд змінити розмір аліментів визначених рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 08.11.2007 року з визначенням аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття, із застосуванням щомісячної індексації для перерахунку суми в залежності від офіційного індексу інфляції.

Рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 28 вересня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_5 в апеляційній скарзі вказує, що суд безпідставно відмовив їй у задоволенні позову про зміну способу присудження аліментів, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позов в повному обсязі.

ОСОБА_6 в письмових запереченнях на апеляційну скаргу вказує на безпідставність її доводів, посилаючись на відсутність підстав для зміни розміру та способу стягнення аліментів, просить апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 08.11.2007 року в цивільній справі № 2-3919/07 стягнуто на користь ОСОБА_8 з непрацюючого ОСОБА_6 аліменти на неповнолітню дитину - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини його доходу щомісячно починаючи з 01.10.2007 року і до повноліття дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно роз'яснень викладених в абз. 1 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Ухвалюючи рішення суду про відмову в задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не доведено, що з моменту прийняття рішення суду змінився її або відповідача матеріальний чи сімейний стан, погіршилось або поліпшилось здоровя когось із них, крім того, позивачем не доведено, що відповідач за своїм матеріальним (фінансовим) станом може сплачувати аліменти на дитину у розмірі 2000 грн., тобто більше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та саме аліментів у цьому розмірі потребує дитина для задоволення її потреб та її гармонійного розвитку.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки позивач, як під час розгляду справи судом першої інстанції, так і під час розгляду справи апеляційним судом не довела наявність підстав для зміни розміру та способу стягнутих аліментів, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із сторін.

Як слідує з матеріалів справи відповідач не працював, як на час ухвалення рішення суду про стягнення з нього аліментів, так на час розгляду даної справи. Дані про зміну матеріального стану сторін відсутні.

Судом першої інстанції правильно зазначено, що наявність заборгованості по аліментам, про яку, як одну із підстав позову зазначає позивач, не є підставою для зміни розміру стягнутих аліментів, оскільки існує визначений законодавством спосіб притягнення відповідача до відповідальності за прострочення сплати аліментів.

Доводи апеляційної скарги про відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, колегія суддів не бере до уваги, оскільки суд першої інстанції мотивував відмову в задоволенні позову не неможливістю зміни способу присудження аліментів, а недоведеністю позивачкою наявності підстав для зміни розміру та способу стягнутих аліментів.

Доводи апеляційної скарги таких висновків суду не спростовують. Апеляційна скарга не містить посилання на нові факти або засоби доказування, які мають значення для справи.

Зважаючи на наведені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки рішення суду постановлено правильно у відповідності до вимог норм матеріального та процесуального права, в межах заявлених вимог, на підставі наданих доказів, досліджених в судовому засіданні.

За таких обставин підстав для скасування чи зміни рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 28 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий І.В.Вейтас

Судді: А.Г.Колісниченко

ОСОБА_3