Провадження №2/592/2794/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2017 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в особі судді Князєва В.Б., секретар судового засідання Шипиленко О.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, вихідної допомоги, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом до відповідача про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, вихідної допомоги, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог вказав про те, що він з 16.06.2011 р. по 23.08.2017 р. працював в ПАТ «СМНВО». 23.08.2017 р. він був звільнений з роботи за власним бажанням у звязку з невиконанням власником умов колективного договору за ч.3 ст.38 КЗпП України. На день звільнення ПАТ "СМНВО" нарахувало заробітну плату, але виплатити її внаслідок відсутності грошових коштів відмовилося. Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України, виплата всіх сум, що належить працівнику від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у зазначені строки, підприємство, установа, організація, згідно ч.1 ст.117 КЗпП України, повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку включно. Крім того, діями відповідача було завдано значну моральну шкоду, у зв'язку з тим, що його було позбавлено можливості утримувати сім'ю. У звязку з цим, позивач просить суд стягнути на його користь нараховану, але не виплачену заробітну плату та вихідну допомогу; середній заробіток за період затримки розрахунку та моральну шкоду в розмірі 3000 грн.

Представник позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, в судове засідання не зявився, просив справу розглядати без його участі, з розрахунком заборгованості, наданим відповідачем, погодився повністю.

Представник відповідача - ПАТ «Сумське НВО» в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, надіслали письмові пояснення з приводу позовної заяви.

Перевіривши матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» та 23.08.2017 р. був звільнений з займаної посади за власним бажанням, у звязку з невиконанням власником умов колективного договору, згідно ч. 3 ст. 38 КЗпП України (а.с.6).

Приписами ст. 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України,- при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Судом встановлено, що в день звільнення позивачеві в порушення ст.116 КЗпП України не виплачені належні суми заробітної плати, що є підставою для стягнення на користь позивача заборгованості по заробітній платі, а з урахуванням вимог ст. 117 КЗпП України, є підстави для стягнення середнього заробітку за весь час затримки.

Відповідно до наказу № 75 від 21.03.2014 р. про встановлення режиму неповного робочого тижня, з 26.05.2014 р. на ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» встановлено триденний неповний робочий тиждень: понеділок, вівторок, середа (а.с.19).

Відповідно до довідки №16-07/1452 від 15.11.2017 р., виданої ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання»,- заборгованість по заробітній платі позивачеві (з відрахуванням податку на доходи фізичних осіб та військового збору) складала 14636 грн. 54 коп., в тому числі вихідна допомога (ч. 3 ст. 38, ст. 44 КЗпП України), без вирахування податку на доходи фізичних осіб та військового збору, складала 8711 грн. 28 коп. (а.с.18).

Обчислюючи розмір середньої заробітної плати, яка підлягає стягненню, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України,- в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При цьому, суд не знаходить підстав для звільнення відповідача від сплати середнього заробітку за час затримки розрахунку, оскільки відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності його вини у невиплаті належних позивачеві сум в день звільнення. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Відповідно до п. 21 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24.12.1999 р.,- при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівником, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ №100 від 08.02.1995 р.

Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку №100,- середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарних місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата.

Згідно п.8 Порядку,- нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Відповідно до довідки №16-07/1452 від 15.11.2017 р., виданої ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання»,- середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 (без вирахування податку на доходи фізичних осіб та військового збору) складала 142 грн. 08 коп.

Період затримки розрахунку при звільненні позивача на дату ухвалення даного рішення, тобто з 24.08.2017 року по 30.11.2017 року, становить 41 робочий день, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 5825 грн. 28 коп. (142,08*41 день).

Враховуючи наведене, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі в розмірі 14636 грн. 54 коп., а також середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 5825 грн. 28 коп., з утриманням з цієї суми встановлених законом податків і зборів.

Щодо вимог позивача про стягнення моральної шкоди в розмірі 3000 грн., суд вважає, що невиконання роботодавцем вимог ст.ст.115,116 КЗпП України призвело до порушення трудових прав позивача, внаслідок чого останній тривалий час позбавлений можливості отримати належну йому заборгованість по заробітній платі та розпоряджатися нею на власний розсуд. Це вимагало від позивача додаткових зусиль для організації свого життя. Також суд бере до уваги тривалість, а саме те, що позивач був звільнений 23.08.2017 р. і з того часу заробітна плата так йому і не була виплачена, у зв'язку з чим, останній змушений в судовому порядку відновлювати свої порушені трудові права, а отже суд, виходячи з принципів розумності та справедливості, визначає розмір такої шкоди в сумі 500 грн.

На підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1280 грн., так як позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову про стягнення заробітної плати та середнього заробітку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.43, 55, 124 Конституції України, ст.ст. 3, 10, 11, 57 - 60, 64, 88, 209,212-215, 218, п.2 ч.1 ст.367 ЦПК України, ст.ст.115-117, 237-1 КЗпП України, суд,-

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, вихідної допомоги, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» (40004, м. Суми, вул. Горького, 58, ) на користь ОСОБА_1 нараховану, але не виплачену заробітну плату та вихідну допомогу, в сумі 14636 грн. 54 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» (40004, м. Суми, вул. Горького, 58, ) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні з 24.08.2017 р. по 30.11.2017 р. включно в сумі 5825 грн. 28 коп., з послідуючим утриманням з цієї суми податків і обов'язкових платежів.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 500 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» на користь держави судовий збір в розмірі 1280 грн.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині виплати заробітної плати в межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Суми. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.Б. Князєв