Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний № 310/9521/12-ц Головуючий у 1-й інстанції: Полянчук Б.І.
Провадження № 22-ц/778/3215/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Подліянової Г.С.,

суддів: Дашковської А.В.,

ОСОБА_2,

секретаря Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 (правонаступника ОСОБА_5) до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, Територіальної громади міста Бердянськ в особі Бердянської міської ради про визначення порядку користування земельною ділянкою,-

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2013 року ОСОБА_5 звернувся до суду із позовною заявою, яку неодноразово уточнив під час розгляду справи, до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, Територіальної громади міста Бердянськ в особі Бердянської міської ради про визначення порядку користування земельною ділянкою.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він є власником 3/8 частин жилого будинку № 130 по вул.. Підгірна в м. Бердянську. Іншими співвласниками жилого будинку є ОСОБА_10 3/8 часток, ОСОБА_11 1/8 частка, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 1/8 частки. Земельна ділянка площею 570 кв.м. перебуває у спільному володінні співвласників, у тому числі під будинком 82 кв.м., під господарчими спорудами 104 кв.м., під городом 79 кв.м., під двором 305 кв.м. Сторони не можуть добровільно визначити порядок користування земельною ділянкою.

Посилаючись на викладені обставини, просив суд встановити порядок користування земельною ділянкою за адресою: м. Бердянськ, вул.. Підгірна, буд. 130 між позивачем та відповідачами, як співвласниками зазначеного будинку відповідно до варіанту № 2 висновку будівельно-технічної експертизи від 01.12.2014 року, а саме, : співвласнику ОСОБА_5 в рахунок 3/8 частки у праві власності на жилий будинок виділити в користування земельну ділянку площею 198.75 кв. м., яка складається з земельної ділянки площею 104.1 кв. м. під городом, земельна ділянка площею 24.4 кв. м. під гаражем «Л», 281.0 м. кв. залишити у спільному користуванні; співвласнику ОСОБА_6 в рахунок 3/8 частки у праві власності на жилий будинок виділити в користування частину земельної ділянки площею 198.75, яка складається з ділянки площею 128.5 кв. м. під городом, 70.25 кв. м. з ділянки спільного користування, співвласнику ОСОБА_12 в рахунок 1/8 частки у праві власності на жилий будинок виділити в користування частину земельної ділянки спірного користування площею 70.25 кв. м., співвласникам ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_9 в рахунок 1/8 у праві власності на жилий будинок виділити в користування земельну ділянку спільного користування площею 70.25 кв. м.

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду від 25.11.2016 року в якості позивача залучено до участі у справі ОСОБА_3, який є правонаступником ОСОБА_5, померлого 13.05.2016 року.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15 червня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_3М, в особі представника ОСОБА_4 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань

Судом установлено, що згідно матеріалів інвентарної справи Комунального підприємства з технічної інвентаризації Бердянської міської ради жилий будинок №1 по вул. Підгірній у м. Бердянську (раніше №106а, а також 130) на підставі договору на право будівництва та безстрокового користування земельн ділянкою належав ОСОБА_13 (том 2 а.с. 69).

Земельну ділянку площею 557 кв.м. відведено під індивідуальне будівництво жилого будинку № 106-а но вул. Підгірній в м. Бердянську рішенням Осипенківської міської ради Запорізької області від 08.01.1953 року № 10 (протокол № 2) (т.1 а.с. 177-182).

У договорі на право будівництва будинку та безстрокове користування земельною ділянкою 17.07.1953 року також зазначено, що під будівництво жилого будинку № 106-а (на теперішній час № 130) по вул. Підгірній в м Бердянську відведено земельну ділянку площею 557 кв.м. (том 2 а.с. 69).

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майно щодо об'єкта нерухомого майна, станом на 16.02.2017 року вбачається, що право власності на жилий будинок 130 по вул. Підгірній в м. Бердянську Запорізької області зареєстровано за: ОСОБА_14 (особа померла) - 1/8 частка. ОСОБА_5 - 3/8 частки, ОСОБА_15 (особа померла) - 1/4 частка ( том 2, а.с. 50).

У довідці-характеристиці комунального підприємства з технічної інвентаризації Бердянської міської ради зазначено, що власниками жилого будинку № 130 по вул. Підгірній в м. Бердянську є ОСОБА_5 - 3/8 частки, ОСОБА_11 - 1/8 частка, ОСОБА_16 - 1/8 частка. ОСОБА_14 - 3/8 частки, (том 2 а.с. 70).

06.05.2016 року ОСОБА_5 уточнив позовні вимоги та зазначив, що на час подачі позову до суду йому на праві власності належить 3/8 частин жилого будинку № 130, що знаходиться за адресою вул. Підгірна в м. Бердянську. Запорізької області, а інші частки домоволодіння належать ОСОБА_6 3/8 частки, ОСОБА_11 1/8 частка та ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 1/8 частки.

Право власності ОСОБА_5 на 3/8 частки жилого будинку зареєстровано 08.08.2011 року, що підтверджується витягом про реєстрацію прав від 08.08.2011 року.

ОСОБА_5 помер 13.05.2016 року, про що свідчить свідоцтво про смерть ОСОБА_17 1-ЖС № 354965 від 16.05.2016 року ( а.с. 222 т. 1).

З заявою про прийняття спадщини за законом до Бердянської державної нотаріальної контори звернувся його син ОСОБА_3

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25 листопада 2016 року ОСОБА_3 був залкчений до справи в якості позивача ( а.с. 248 т. 1).

Позивач зазначає, що між співвласниками вищезазначеного жилого будинку виник спір щодо порядку користування земельною ділянкою, що є у їх спільному користуванні. Домовленості про порядок користування земельною ділянкою не досягнуто.

Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула права власності на жилий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористування).

Згідно з ч. 2 ст. 120 ЗК України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

У пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (з подальшими змінами і доповненнями) роз'яснено, що у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з'ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір'я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. В разі неможливості перенесення співвласником господарських будівель і насаджень на надану в його користування частину ділянки суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, тому відповідно до ст. 88 ЗК України слід брати до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов'язковою. Це правило стосується тих випадків, коли жилий будинок було поділено в натурі. Суд може не визнати угоду про порядок користування земельною ділянкою, коли дійде висновку, що угода явно ущемляє законні права когось зі співвласників, позбавляє його можливості належно користуватися своєю частиною будинку, фактично виключає його з числа користувачів спільної земельної ділянки, суперечить архітектурно-будівельним, санітарним чи протипожежним правилам. Якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої.

Відповідно до рішення Осипенківської міської ради Запорізької області № 10 від 08.01.1953 року (протокол № 2) за вищезазначеним домоволодінням закріплена земельна ділянка в розмірі 557 кв.м.

Звертаючись до суду позивач зазначає, що загальна площа земельної ділянки, яка знаходиться за вищезазначеним домоволодінням становить 570 кв.м.

Згідно технічної документації щодо встановлення в натурі меж спірної земельної ділянки, яка виконана Приватним підприємством «Укрзем», та яке має відповідний дозвіл на виконання робіт з землеустрою, згідно плану-схеми та наведених координат встановлено, що площа спірної земельної ділянки становить 576 кв. м. ( а.с. 94-96 т. 1).

Відповідно до висновку судової-будівельної експертизи № 070/12-14 від 01.12.2014 року встановлено, що площа спірної земельної ділянки на теперішній час, яка перебуває в користуванні співвласників становить 576 кв. м.

Методом накладання схем зазначених ділянок, експертом встановлено місце розташування та розміри залишок ділянки фактичного користування, які виходять за межі відведеної земельної ділянки. Площа частини ділянки у вигляді смуги, яка виходить за межі відведеної ділянки становить 38.0 кв. м.

Згідно п. 5.5 «Технічних вказівок щодо визначення меж земельних ділянок ..» затверджених Державним комітетом з земельних ресурсів України від 18.05.1998 року зазначено, що якщо зміна площі земельних ділянок перевищує 6%, то цей факт розглядається як скасування старої та утворення нової земельної ділянки, про що готується новий розпорядчий документ на права власності ( користування) землею. Відношення площі зайвої ділянки 38 кв. м. до нормативної 557 кв. м. становить 6.82%, що є порушенням зазначених вимог.

Виходячи із зазначених обставин, експертом надано варіанти порядку користування земельною ділянкою площею 538.0 кв. м. ( 576-38), яка знаходиться в межах відведеної ділянки згідно рішення виконкому № 2/10 від 08.01.1953 року, що на думку скаржника експерт діяв правомірно, і з таким порядком користування земельною ділянкою погодилися відповідачі.

Водночас, з такими доводами апеляційної скарги не можна погодитись.

Частиною 4 ст. 120 Земельного Кродексу України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі, споруди.

Як було встановлено судом першої інстанції, що рішенням Осипенківської міської ради № 10 від 08.01.1953 року за домоволодінням ао вул. Підгірній, 130 в м. Бердянську, Запорізької області закріплена земельнв ділянка площею 557 кв. м., а фактично площа становить 576 кв. м., отже, є розбіжності в площі земельної ділянки, тому суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що на теперішній час не можливо відповідно до норм діючого законодавства визначити порядок користування земельною ділянкою, оскільки необхідно відновити площу земельної ділянки, яка була закріплена за домоволодінням, тобто 557 кв. м., або закріпити відповідно до ном чинного законодавства за вказаним домоволодінням фактичну площу земельної ділянки, тобто 576 кв. м.

При цьому суд першої інстанції вірно зазначив, що визначення порядку користування земельною ділянкою, виходячи з площі 538 кв. м., порушує права та інтереси сторін, оскільки не відповідає розміру належної їм частки у земельній ділянці площею 557 кв. м., яка закріплена за домоволодінням, що суттєво зменшує права та інтереси сторін у справі.

Крім того, матеріали справи не містять відомостей про поділ в натурі жилого будинку та господарських будівель і споруд між співвласниками та належність будівлі літ. «Л» ( гараж) саме ОСОБА_3, яка знаходиться на земельній ділянці запропонованій для виділу останньому, що також порушує права та інтереси всіх інших співвласників.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку згідно зі ст. ст. 10, 58-60, 212 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження у суді першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону і матеріалам справи, підстав для його скасування судова колегія не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15 червня 2017 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: