Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" листопада 2017 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Литвиненко Н. В. , при секретарі Конівченко Ю.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 селищної ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2017 року позивачі звернулися до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 17 січня 2013 року померла їх бабуся ОСОБА_4 Лукінічна, після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді домоволодіння №28, розташованого в с.Талаківка м.Маріуполя по вул.Суворова, а також у вигляді цінних паперів, виданих на імя ОСОБА_5. Спадкоємцями першої черги за законом є позивачі, інших спадкоємців за законом немає. Померла ОСОБА_4 Лукінічна при житті склала заповіт, відповідно до якого заповідала все своє майно позивачам в рівних частинах. Позивачка ОСОБА_1 на момент смерті спадкодавця була вагітною та через патологію постійно знахдилась під наглядом лікарів в перинатальному центрі м.Маріуполя, де 17.04.2013 року народила дитину та після патологічних пологів тривалий час знаходилась під наглядом лікарів та не мала можливості у передбачений законом шестимісячний строк звернутись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Позивачка ОСОБА_2 на момент смерті спадкодавця була неповнолітньою, за один місяць до спливу шестимісячного строку 19.06.2013 року достигла повноліття та помилково вважала, що оскільки має на руках оригінал заповіту, то фактично прийняла спадщину. Вважали, що строк для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини ними пропущений з поважних причин та просили визначити їм додатковий строк для прийняття спадщини після смерті бабусі ОСОБА_4 Лукінічни, померлої 17 січня 2013 року.

Позивачі надали заяви про можливість слухання справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 селищної ради ОСОБА_6, який діє на підставі довіреності, надав заяву про розгляд справи на підставі наявних письмових доказів, в якій просить рішення по справі прийняти на розсуд суду.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що 24.12.2004 року ОСОБА_4 Лукінічна склала заповіт, відповідно до якого заповідала належний їй на праві приватної власності житловий будинок з надвірними побудовами, що знаходиться в с.Талаківка м.Маріуполя по вул.Суворова, 28 та все її майно ОСОБА_7 та ОСОБА_2 в рівних долях кожній.

22.09.2012 року ОСОБА_8 зареєстрував шлюб із ОСОБА_7 в Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_7 присвоєне прізвище «Ялі».

Згідно свідоцтва про смерть, виданого 17.01.2013 року виконкомом Талаковської селищної ради Іллічівського району м.Маріуполя, ОСОБА_9 Лукінічна померла 17.01.2013 року.

Після смерті ОСОБА_4 Лукінічні відкрилась спадщина.

Відповідно до повідомлення Третьої маріупольської державної нотаріальної контори від 10.11.2017 року вбачається, що в справах державної нотаріальної контори відсутня спадкова справа після смерті ОСОБА_4 Лукінічни, померлої 17.01.2013 року.

Встановлено, що спадкоємцями за заповітом після смерті ОСОБА_4 Лукінічни, померлої 17.01.2013 року, є її онуки ОСОБА_1, ОСОБА_2, які у встановлений законом строк до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини не звернулись, а також раніше не зверталися до суду із заявами про визначення їм додаткового строку, достатнього для подання ними заяви про прийняття спадщини.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Із ч.ч. 1, 3 ст. 1268 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України) вбачається, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом шестимісячного строку не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

З роз'яснень, викладених у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємці пропустили шестимісячний строк для подання заяв про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує їм право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 пропустила строк звернення за станом здоровя, а позивачка ОСОБА_2 через те, що на момент смерті була неповнолітньою, за місяць до закінчення шестимісячного строку для подачі заяви до нотаріальної контори 19.06.2013 року достигла повноліття та помилково вважала, що оскільки має на руках оригінал заповіту, то фактично прийняла спадщину.

З урахуванням наявних доказів, суд вважає, що позивачі з поважних причин пропустили встановлений законом строк для прийняття спадщини після смерті бабусі.

У відповідності до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подачі ним заяви про прийняття спадщини.

За таких обставин, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивачів.

Керуючись ст. ст. 10, 57, 60, 197, 209, 213-215 Цивільного процесуального Кодексу України, ст.ст. 1268, 1270, 1272 Цивільного Кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 селищної ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задовольнити.

Визначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, додатковий строк у три місяці з дня набрання рішенням законної сили для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_4 Лукінічни, померлої 17 січня 2013 року.

На рішення може бути подана апеляція в Апеляційний суд Донецької області через Іллічівський райсуд м.Маріуполя протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Н. В. Литвиненко