Справа № 486/844/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

24.10.2017 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Явіци І.В.

за участю секретаря судового засідання Похитун М.В.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про вселення та зобов'язання не чинити перешкоди у користуванні майном, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_2 подав позов до відповідачів в обґрунтування якого посилався на те, що він є власником ? частини квартири АДРЕСА_1, яка належала відповідачу ОСОБА_3 Своє право власності він зареєстрував у встановленому законом порядку, однак відповідачі чинять йому перешкоди у користуванні його власністю, не впускають до квартири та не дають ключі від неї. Його попереджувальний лист про добровільне надання доступу до квартири відповідачі проігнорували, що й змусило його звернутись до суду за захистом своїх прав.

Просить суд вселити його в квартиру АДРЕСА_2 та зобов'язати відповідачів не чинити перешкод у користуванні належною йому частиною квартири, а також стягнути з відповідачів на його користь сплачений ним при подачі позову судовий збір.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила його задовольнити та пояснила суду, що дійсно відповідач ОСОБА_3 заборгувала ОСОБА_2 180 000,00 грн. Виконавчий лист про стягнення вказаної суми перебував на виконанні Южноукраїнського міського відділу ДВС ГТУЮ, а 15 травня 2017 року державний виконавець виніс постанову про передачу ОСОБА_2 в рахунок погашення боргу ? частини спірної квартири, яка належала відповідачу ОСОБА_3

Своє право власності ОСОБА_2 зареєстрував у встановленому законом порядку. Наразі позивач має намір вселитись в квартиру та користуватись нею, однак відповідачі не дверей не відчиняють, ключі від квартири не дають, вимогу про добровільне надання доступу до квартири ігнорують.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про час та місце розгляду справи на 12 вересня 2017 року, на 26 вересня 2017 року, на 04 жовтня 2017 року, на 13 жовтня 2017 року та на 24 жовтня 2017 року повідомлені належно, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, однак в судові засідання жодного разу не з'явились, про причини неприбуття не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності не подали, будь - яких клопотань до суду не направили.

За такого, суд убачає всі умови, передбачені ч.1 ст. 224 ЦПК України, які дають підстави провести заочний розгляд справи та, з урахуванням відсутності заперечень представника позивача проти такого вирішення справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи в межах заявлених вимог, оцінивши надані докази з точки зору їх належності та допустимості, за своїм внутрішнім переконанням, зберігаючи об'єктивність та неупередженість, керуючись законом, суд визнав доведеними наступні обставини справи та визначив відповідні їм правовідносини.

Суд встановив, що рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 12 березня 2012 року із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягнуто, серед іншого, 180 000,00 грн. сплачених за договором купівлі-продажу № 615 від 23 липня 2010 року.

Постановою державного виконавця Южноукраїнського міського відділу ДВС ГТУЮ у Миколаївської області стягувачу ОСОБА_2 передано в рахунок боргу за ціною третіх електронних торгів ? частину квартири АДРЕСА_3, що належить боржнику ОСОБА_3.

Із вказаної постанови державного виконавця, зокрема, слідує, що ДП «СЕТАМ» проведені електронні торги з реалізації описаного та арештованого майна, а саме : ? частина трикімнатної квартири АДРЕСА_6

Згідно даних протоколу від 13.02.2017 року треті електронні торги з реалізації арештованого нерухомого майна належного боржникові ОСОБА_3 не відбулися у зв'язку з відсутністю допущених учасників торгів.

Стягувач ОСОБА_2 письмово заявив про своє бажання залишити за собою нереалізоване майно боржника за ціною третіх електронних торгів - 107 264, 15 грн.

Згідно свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів у разі коли прилюдні торги не відбулися від 22 червня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Южноукраїнського міського нотаріального округу Миколаївської області Дмитрієвою В.В., зареєстрованого в реєстрі за № 94 ОСОБА_2 належить на праві власності ? частка трикімнатної квартири, загальною площею - 66, 9 кв.м., житловою площею - 41,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 вартістю 107 264, 15 грн., яка належала ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого органом приватизації житла ВП «ЮУ АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом» 19.08.2000 року за р. № 7944, зареєстрованого в КП БТІ м. Южноукраїнська 06.12.2000 року, оскільки майно не реалізовано, торги не відбулися і стягував ОСОБА_2 виявив бажання залишити за собою непродане майно, що раніше належало ОСОБА_3

За таких обставин, суд констатує правомірне набуття позивачем права власності на ? частину спірної квартири, яке зареєстрував у встановленому законом порядку, що підтверджується наявним в матеріалах справи витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 22 червня 2017 року.

Оскільки право власності є абсолютним, яке включає право володіння,користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом, то власник (співвласник) має право на підставі ст. 391 ЦК України пред'явити позов, вимагаючи усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Вирішуючи питання про порушення відповідачами права позивача на користування майном, зокрема, на проживання у квартирі, суд виходив із такого.

Відповідно до положень ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей.

В той же час суд прийшов до висновку, що відповідачі порушують право позивача на проживання в квартирі, ? частина якої належить йому на праві власності.

Так, суд достовірно встановив, що відповідачі не впускають позивача в квартиру, дверей не відчиняють, ключі від квартири не надають.

Зокрема, суд дослідив лист, який позивач направив на адресу відповідачів, в якому просив їх надати йому доступ до житла, повідомити його про час передачі ключів від квартири та пропонував обговорити правила і умови спільного проживання та користування майном.

Даний лист було направлена на адресу відповідачів 19 вересня 2017 року, однак, як пояснила в судовому засіданні представник позивача, прохання відповідача залишились без уваги.

Небажання відповідачів надати позивачу доступ до квартири та обговорити порядок користування нею випливає також із показань свідка ОСОБА_7, яка показала суду, що вона разом з представником позивача ОСОБА_1 приходила до будинку АДРЕСА_6 декілька разів дзвонили в домофон, однак двері ніхто не відчинив.

Окрім цього, як пояснила представник позивача в судовому засіданні, вона неодноразово приходила до відповідачів, однак вони також двері не відчиняли, на телефонні дзвінки не відповідають. Вона телефонувала до поліції, на що їй відповіли, що дані правовідносини є цивільно-правовими та порадили звернутись до суду.

Таким чином, суд вважає, що право позивача, як співвласника ? частки спірної квартири, на користування нею є порушеним і підлягає захисту у спосіб, ним запропонований.

Водночас суд не убачає підстав для задоволення вимоги позивача про зобов'язання відповідачів не чинити перешкод у користуванні спірною квартирою, виходячи із слідуючого.

Як встановив суд, квартира АДРЕСА_5 належить ОСОБА_8, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_9 по ? частці кожному.

Згідно відповіді Южноукраїнського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Миколаївській області № 2160/15.27-4.6. від 11.10.2017 року ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується актовим записом № 176 від 03.08.2007 року.

Оскільки право власності на ? частику спірної квартири, яка належала відповідачу ОСОБА_3 набув позивач, то на час розгляду справи співвласниками квартири є ОСОБА_4 та ОСОБА_5, яким належить по ? частині спірної квартири (копію технічного паспорту оглянуто в судовому засіданні).

Відповідачі зареєстровані в спірній квартирі, що підтверджується довідкою Центру надання адміністративних послуг м. Южноукраїнська, направленою на адресу суду 18.10.2017 року за № 1278.

Відповідно до правил ч.1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням частки кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно ч.1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

За частиною другою ст. 358 ЦК України співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

В судовому засіданні встановлено та підтверджено представником позивача, що домовленості позивача з відповідачами про порядок користування квартирою немає, судове рішення, яке б встановлювало такий порядок, відсутнє.

В судовому засіданні представник позивача пояснила суду, що вимога про зобов'язання відповідачів не чинити перешкоди у користуванні квартирою направлена на убезпечення позивача від перешкод у користуванні нею у разі, якщо позивач вселиться в квартиру.

Зважаючи на таке, суд ураховує положення ч.1 ст. 3 ЦПК України відповідно до яких кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

При цьому суд приймає до уваги вимоги ч.2 ст. 368 ЦК України, згідно яких власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення певних дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Однак в такому разі на позивача покладається обов'язок довести належними та достовірними доказами, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння із сторони відповідача.

Будь-яких доказів, які б давали суду підстави вважати, що відповідачі в майбутньому можуть порушити право користування позивача спірною квартирою суду надано не було.

Більш того, згоди щодо порядку користування спірною квартирою на день розгляду справи між сторони не досягнуто, а тому суд позбавлений можливості зобов'язати відповідачів вчинити якісь дії або ж утриматися від вчинення будь-яких дій, які можуть порушити права позивача.

Сам по собі факт доведення позивачем неможливості вселитися в спірну квартиру не є достатньою підставою вважати, що існує реальна небезпека порушення права позивача на користування нею після його вселення.

Приймаючи рішення суд, враховував норми ч.4 ст. 9 ЖК України, відповідно до яких ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом, та норми ч.1 ст. 321 ЦК України, за якими право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За таких обставин позов ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню - в частині вимоги про вселення в спірну квартири. В той час як вимога про зобов'язання відповідачів не чинити перешкоди у користуванні нею є такою, що не може бути задоволена з урахуванням встановлених обстави справи.

На підставі положень ч.1 ст. 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідачів на користь позивача судовий збір у розмірі 640,00 грн., оскільки суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 8, 10,11, 57 -60, 212 - 215, 218, 223, 224, 225, 226, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про вселення та зобов'язання не чинити перешкоди у користуванні майном - задовольнити частково.

Вселити ОСОБА_2 в квартиру АДРЕСА_6.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Миколаївської області через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя І.В. Явіца