Провадження № 2/522/9154/17
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(вступна та резолютивна частина)
28 листопада 2017 року Приморський районний суд м. Одеси
у складі головуючого судді Бойчука А.Ю.
при секретарі Іскрич В.В.,
розглянувши матеріали цивільної справи за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 , за участі третіх осіб: Органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про усунення перешкод в користуванні майном,-
ВСТАНОВИВ:
На підставі викладеного і керуючись ст.ст.7,8,10,11,15,209,212-215,294 ЦПК України, суд, -
ВИРІШИВ:
У задоволенні позову Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 , за участі третіх осіб: Органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про усунення перешкод в користуванні майном відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.
Особи які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії.
Суддя: А. Ю. Бойчук

Справа № 522/16583/17
Провадження № 2/522/9154/17

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 листопада 2017 року Приморський районний суд м. Одеси
у складі головуючого судді Бойчука А.Ю.
при секретарі Іскрич В.В.,
розглянувши матеріали цивільної справи за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 , за участі третіх осіб: Органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про усунення перешкод в користуванні майном,-
В С Т А Н О В И В:
У серпні 2017 року представник Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 , за участі третіх осіб: Органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, по якому просив зобов`язати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , разом із неповнолітньою ОСОБА_3 шляхом виселення усунути перешкоди в здійсненні Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси права користування та розпорядження к. № 27 - площею 31 кв. м. в буд. 35 військового містечка 186 за адресою: АДРЕСА_1 .

Позов мотивовано тим, що в приміщенні будівлі 35 військового містечка № НОМЕР_1 , що знаходиться на балансі КЕВ м. Одеси, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , проживають відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , разом із неповнолітньою ОСОБА_3 , які займають к. № 27 (площею 31 кв. м.), не маючи належних на те підстав, тим самим порушуючи права позивача розпоряджатись своїм майном .

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідачів у судовому засіданні позов не визнав, просив суд у його задоволенні відмовити в повному обсязі.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився про дату, час та місце розгляду цивільної справи повідомлявся належним чином.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши надані докази, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин по справі.

З матеріалів справи вбачається, приміщення будівлі 35 військового містечка № НОМЕР_1 яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . належить до державної власності, знаходиться на балансі КЕВ м. Одеси яке наділено правом оперативного управління зазначеним майном відповідно до статті 326 ЦК України, яка передбачає, що у державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі Україна, від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади, управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватися іншими суб`єктами.

Так, згідно акту прийому-передачі військового містечка № НОМЕР_1 будівлі військового містечка № НОМЕР_1 , розташовані на АДРЕСА_1 є військовим майном, яке знаходилось в експлуатації військової частини НОМЕР_2 передано на баланс та в експлуатацію до КЕВ м. Одеси.

Будівля № 35 військового містечка 186 в м. Одесі є військовим майном не має статусу житлового будинку та має статус адміністративна будівля «комплексна будівля-клуб».

З метою підтримання бойової готовності, за умови відсутності вільного житлового фонду, на період проходження військової служби військовослужбовцям, потребуючим поліпшення житлових умов, було дозволено тимчасово розміститися в даній будівлі.

Відповідно до копії спеціального дозволу на проживання в будівлі № 35 в/м № 186 від 14.11.2014 року відповідач ОСОБА_2 під час проходження військової служби в Одеському гарнізоні (Військова академія) був розміщений разом із членами сім`ї ОСОБА_1 (дружиною) та ОСОБА_3 (донькою) для тимчасового проживання в АДРЕСА_2 .

При заселенні ОСОБА_2 та ОСОБА_1 підписали письмове зобов`язання негайно звільнити приміщення АДРЕСА_3 у випадках передбачених розд. 5 наказу МОУ 737 від 30.11.11 року.

11.05.2015 року ОСОБА_2 звільнено з роботи з посади артист балету вищої категорії військового оркестру Військової академії, - за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України, що підтверджується записом в трудовій книжці. ОСОБА_2 не перебуває на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов у ЗС України.

09.06.2016 року особовий рахунок на АДРЕСА_4 переоформлено на ОСОБА_1 згідно Договору № 45/16 про надання житлово-комунальних послуг. На той час ОСОБА_1 працювала в КЕВ м. Одеси на посаді сторожа військового містечка 129, 139(м).

10.11.2016 року на підставі наказу начальника КЕВ м. Одеси № 211 була звільнена за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України і на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов у ЗС України не перебуває.

Таким чином, на теперішній час відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не є ані військовослужбовцями, ані працівниками ЗСУ, не знаходяться на обліку військовослужбовців та членів їх сімей Одеського гарнізону, потребуючих поліпшення житлових умов.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Матеріально-правовий аспект захисту цивільних прав та інтересів насамперед полягає в з`ясуванні, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення. Матеріальний аспект захисту охоплює й положення гл. 3 ЦК, в якій йдеться саме про захист цивільних прав та інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Зміст зазначених у ст.15 ЦК підстав для захисту не розкривається, але він відображений у відповідних нормах ст. ст., що регулюють ту чи іншу категорію правовідносин.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб ( аналіз ВСУ практики застосування судами ст. 16 Цивільного кодексу України від 29.05.2014 року). .

Згідно з положеннями ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 1 ЦПК).

Відповідно до ст. ст. 11, 59, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб й лише в межах заявлених ним позовних вимог та на підставі доказів сторін й інших осіб які беруть учать у справі.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України сторони є рівними учасниками судового розгляду та згідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, а згідно ч.4 ст.60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до п.25, 26 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 № 2, під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів у порядку, передбаченому статтями 185, 187, 189 ЦПК.

Представником позивача в судовому засіданні був наданий Акт прийому-здачі кімнати АДРЕСА_5 , згідно з яким, члени комісії КЕВ м. Одеси здійснили перевірку санітарно-технічного стану та прийом кімнати № 27, у зв`язку із виїздом родини ОСОБА_1 . Перевіркою встановлено, що вищевказане приміщення знаходиться у задовільному стані, електричні і сантехнічні комунікації у працездатному стані. Двері, вікна, підлога, стіни і стеля без пошкоджень.

У житловому приміщенні на момент прийому ніхто не мешкає, власні речі родини ОСОБА_1 - відсутні.

Заборгованості по оплаті комунальних послуг немає. Кімната у присутності голови і членів комісії повністю вивільнена, закрита і опечатана. Ключі від кімнати № 27 у кількості 2 х примірників, передані на відповідальне зберігання голові комісії.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем не надано суду належних та достатніх доказів, які б підтверджували ту обставину, що його права та свободи взагалі будь-ким порушені чи не визнаються, або оспорюються, не навів доказів яким чином відповідачі порушують його право власності на майно, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 .

Оскільки, відповідачі не проживають по вищевказаній адресі, відповідно до копії Акту прийому-здачі кімнати, то права й законні інтереси позивача, як власника майна, з боку відповідачів не порушуються та не оспорюються, що вказує на відсутність спору про право. Відсутність порушення права позивача тягне за собою відмову у його захисті судом і відповідно має своїм наслідком відмову в позові.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Таким чином, беручи до уваги вищевикладене, діючи при вирішенні спору відповідно до положень статей 10, 60 ЦПК України щодо доведеності обставин, на які посилається сторона як на підставу своїх вимог, та наданих у підтвердження цьому доказів, суд дійшов висновку, що даний позов є таким, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.

На підставі вищевикладеного і керуючись: ст.ст.7, 8, 10, 11, 15, 209, 212-215, 294 ЦПК України, суд, -
ВИРІШИВ:
У задоволенні позову Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 , за участі третіх осіб: Органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про усунення перешкод в користуванні майном відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.
Особи які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії.
Суддя: А. Ю. Бойчук