АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 608/168/17 Головуючий у 1-й інстанції Парфенюк В.І.
Провадження № 22-ц/789/610/17 Доповідач - Загорський О.О.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2017 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Загорського О.О.

суддів - Фащевська Н. Є., Ходоровський М. В.,

секретар судового засідання - Панькевич Т.І.

за участі - представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" - ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" - Макіяна Дмитра Григоровича на рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 29 березня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" про визнання припиненими правовідносин, що виникли з договору іпотеки та припинення обтяження нерухомого майна,

ВСТАНОВИЛА:

31.01.2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним позовом. В обгрунтування позовних вимог зазначено, що 05.10.2005 року між ОСОБА_2 і АКБ "ТАС-Комерцбанк" було укладено кредитний договір за яким вона отримала 35000 доларів США на строк з 06.10.2005 року по 05.05.2010 року.

В грудні 2007 року АКБ «ТАС-Комерцбанк» змінив назву та організаційно-правову форму на ВАТ «Сведбанк».

17.06.2009 року від ВАТ «Сведбанк» позивачу надійшло повідомлення про зміну умов кредитного договору і визначено строк виконання зобов'язання повернення всієї суми кредиту на 10 календарний день, починаючи з 15.06.2009 року. ОСОБА_2 у зазначений строк кредит не повернула.

28.11.2012 року між ВАТ «Сведбанк» та ТзОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" було укладено договір факторингу № 15 за яким ВАТ «Сведбанк» відступило ТзОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" право вимоги за кредитним договором № 048 від 05.10.2005 року, укладеним між ОСОБА_2 та АКБ «ТАС-Комерцбанк», та право вимоги за іпотечним договором від 05.10.2005 року, укладеними між тими ж сторонами.

28.11.2012 року між ВАТ «Сведбанк» та ТзОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" було укладено Договір про відступлення прав вимоги за іпотечними договорами.

Відповідно до Договору про відступлення прав вимоги за іпотечними договорами від 28.11.2012 року, в Державному реєстрі іпотек було зареєстровано обтяження № 2463244 від 30.11.2012 року на користь нового іпотекодержателя ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс».

В листопаді 2013 року ТзОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" звернулося до Чортківського районного суду з позовом про стягнення з позивача заборгованості по основній сумі кредиту - 11476,62 долари США та пені - 19479,43 доларів США шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення з квартири та зняття з реєстраційного обліку громадян.

Рішенням Чортківського районного суду від 11.02.2014 року у вказаному позові відмовлено з мотивів пропуску строку позовної давності.

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що відповідно до чинного законодавства зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

З огляду на укладені договори іпотеки та на зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно обтяження вона не може розпоряджатися належним їй майном на власний розсуд. Оскільки основне зобов'язання перед відповідачем є припиненим, просить визнати припиненими і правовідносини за договором іпотеки, укладеним 05.10.2005 року, та припинити обтяження нерухомого майна - квартири.

Рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 29.03.2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Визнано припиненими правовідносини за договором іпотеки, який було укладено 05.10.2005 року між ОСОБА_2 та АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого за зобов'язанням є ТзОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс", відповідно до якого ОСОБА_2 було передано в іпотеку належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1.

Припинено обтяження нерухомого майна -- квартири АДРЕСА_1 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ТзОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невірне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права.

Вказує, що застосування наслідків недодержавння строків позовної давності фактично не породжує юридичних наслідків у вигляді припинення зобов'язань за кредитним договором.

Зазначає, що 14.03.2013 року між ТзОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" і ОСОБА_2 було укладено договір припинення зобов'язання переданням відступного і позивач визнала за собою наявність грошових зобов'язань перед товариством та погодила певний порядок погашення заборгованості, що безпосередньо впливає на порядок обчислення строків позовної давності.

В судовому засіданні представник ТзОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" апеляційну скаргу підтримала і навела доводи аналогічні викладеним в скарзі.

ОСОБА_2 апеляційну скаргу заперечила і навела доводи аналогічні поданому письмовому запереченню на апеляційну скаргу.

Заслухавши доповідь головуючого, пояснення, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що сплив позовної давності надає позивачу право стверджувати, що у неї були "правомірні очікування" припинення обтяжень нерухомого майна та ефективного здійснення своїх майнових прав на майно, передане в іпотеку, і таке право є "майном" цієї особи у розумінні ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основних свобод, а відтак відсутні правові підстави для утримання під обтяженням майна.

З таким висновком суду першої інстанції, колегія суддів не погоджується.

Судом встановлено, що 05.10.2005 року між позивачем та Акціонерним комерційним банком "ТАС-Комерцбанк" було укладено кредитний договір, відповідно до якого банк надав їй кредит - 35000 доларів США на строк з 06.10.2005 року по 05.10.2010 року (а.с. 5-8).

05.10.2005 року між сторонами був укладений договір іпотеки, згідно якого ОСОБА_2 передала АКБ "ТАС-Комерцбанк" в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 10-11).

3 грудня 2007 року АКБ "ТАС-Комерцбанк" змінив назву та організаційно-правову форму на ВАТ "Сведбанк".

17.06.2009 року від ВАТ "Сведбанк" позивачу надійшло повідомлення про зміну умов кредитного договору, визначено строк виконання зобов'язання повернення всієї суми кредиту на 10 календарний день, починаючи з 15.06.2009 року. ОСОБА_2 у зазначений строк кредит не повернула (а.с. 12).

28.11.2012 року між ВАТ "Сведбанк" та ТзОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" було укладено договір факторингу № 15, за яким ВАТ "Сведбанк" відступило ТзОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" права вимоги за кредитним договором № 048 від 05.10.2005 року, укладеним між ОСОБА_2 та АКБ "ТАС-Комерцбанк", та права вимоги за Іпотечним договором від 05.10.2005 року, укладеними між тими ж сторонами .

28.11.2012 року між ВАТ "Сведбанк" та ТзОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" було укладено Договір про відступлення прав вимоги за іпотечними договорами, відповідно до якого в Державному реєстрі іпотек було зареєстровано обтяження № 2463244 від 30.11.2012 року на користь нового іпотекодержателя ТзОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" (а.с. 13-14).

В листопаді 2013 року ТзОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" звернулося до Чортківського районного суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості по основній сумі кредиту - 11476,62 долари США та пені - 19479,43 доларів США шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення з квартири та зняття з реєстраційного обліку громадян.

Рішенням Чортківського районного суду від 11.02.2014 року у вказаному позові відмовлено з мотивів пропуску строку позовної давності (а.с. 15-16).

Ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 22.12.2016 року апеляційну скаргу ТзОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" відхилено, рішення Чортківського районного суду від 11.02.2014 року залишено без змін (а.с. 17-12).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.04.2017 року скасовано рішення Чортківського районного суду від 11.02.2014 року і ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 22.12.2016 року, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Колегія суддів, враховуючи факт скасування рішення суду першої інстанції і ухвали апеляційного суду, які були покладені в основу оскаржуваного рішення, та з врахуванням вказаних в подальшому обставин не може погодитись з висновком суду першої інстанції.

Суд першої інстанції ухвалюючи рішення про задоволення позову не врахував наступні норми чинного законодавства і дійшов невірного висновку про припинення іпотеки.

Згідно з частиною першою статті 509, статтею 526 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За загальним правилом зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частини перша та друга статті 598 ЦК України).

Спливу позовної давності як підстави для припинення зобов'язання норми глави 50 «Припинення зобов'язання» ЦК України не передбачають.

При цьому відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За правилами статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Наслідки спливу позовної давності визначаються статтею 267 ЦК України.

У зобов'язальних відносинах (стаття 509 ЦК України) суб'єктивним правом кредитора є право одержати від боржника виконання його обов'язку з передачі майна, виконання роботи, надання послуги тощо. Зі спливом позовної давності в цих відносинах кредитор втрачає можливість у судовому порядку примусити боржника до виконання обов'язку. Так само боржник зі спливом строку позовної давності одержує вигоду - захист від можливості застосування кредитором судового примусу до виконання обов'язку.

Однак за змістом статті 267 ЦК України сплив позовної давності сам по собі не припиняє суб'єктивного права кредитора, яке полягає в можливості одержання від боржника виконання зобов'язання як у судовому порядку, так і без використання судового примусу. Зокрема, суд не має права застосовувати позовну давність інакше, як за заявою сторін, і без такої заяви може задовольнити позов за спливом строку позовної давності (частина третя статті 267 ЦК України). У разі пропущення позовної давності та наявності заяви сторони про її застосування суд може визнати причини пропущення поважними та прийняти рішення про задоволення позову (частина п'ята статті 267 ЦК України). Крім того, навіть після спливу позовної давності боржник може добровільно виконати зобов'язання і таке виконання закон визнає правомірним, здійсненим за наявності достатньої правової підстави (частина перша статті 267 ЦК України), установлюючи для особи, яка виконала зобов'язання після спливу позовної давності, заборону вимагати повернення виконаного.

Отже, ЦК України сплив позовної давності окремою підставою для припинення зобов'язання не визнає. Виконання боржником зобов'язання після спливу позовної давності допускається та визнається таким, що має достатню правову підставу. Пропущення позовної давності також не породжує права боржника вимагати припинення зобов'язання в односторонньому порядку (частина друга статті 598 ЦК України), якщо таке його право не встановлено договором або законом окремо.

Таким чином, за загальним правилом ЦК України зі спливом позовної давності, навіть за наявності рішення суду про відмову в позові з підстави пропущення позовної давності, зобов'язання не припиняється.

Відповідно до приписів статті 575 ЦК України та статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це окремий вид застави, вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду (частина перша статті 3 Закону України «Про іпотеку»). Вона має похідний характер від основного зобов'язання і, за загальним правилом, є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п'ята статті 3 Закону України «Про іпотеку»).

Підстави припинення іпотеки окремо визначені в статті 17 зазначеного Закону. Конструкція цієї статті дає підстави для висновку, що припинення іпотеки можливе виключно з тих підстав, які передбачені цим Законом.

Так, згідно з указаною нормою іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання (абзац другий частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку»). Натомість Законом України «Про іпотеку» не передбачено такої підстави для припинення іпотеки, як сплив позовної давності до основної чи додаткової вимог кредитора за основним зобов'язанням.

Аналіз статті 17 Закону України «Про іпотеку» у взаємозв'язку зі статтями 256, 266, 267, 509, 598 ЦК України, дає підстави вважати наступне.

Якщо інше не передбачене договором, сплив позовної давності до основної та додаткової вимог кредитора про стягнення боргу за кредитним договором і про звернення стягнення на предмет іпотеки (зокрема, й за наявності рішення суду про відмову в цьому позові з підстави пропущення позовної давності) сам по собі не припиняє основного зобов'язання за кредитним договором і, відповідно, не може вважатися підставою для припинення іпотеки за абзацом другим частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку».

Вказаний висновок апеляційного суду відповідає і правовій позиції Верховного Суду України викладеній в постанові від 15 травня 2017 року у справі за № 6-786цс17, яка є обов'язковою для застосування згідно ст. 360-7 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Колегія суддів приходить до переконання про скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Колегія суддів вважає за необхідне судові витрати за подання апеляційної скарги в сумі 704 грн стягнути з ОСОБА_2 на користь ТзОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс".

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" - Макіяна Дмитра Григоровича задоволити.

Рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 29 березня 2017 року скасувати і ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" про визнання припиненими правовідносин, що виникли з договору іпотеки та припинення обтяження нерухомого майна.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" судові витрати в сумі 704 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді