У Х В А Л А

іменем україни

18 жовтня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Гримич М.К.,

КафідовоїО.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом приватного сільськогосподарського підприємства «Димитрово» до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, за касаційною скаргою приватного сільськогосподарського підприємства «Димитрово» на рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 07 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2016 року приватне сільськогосподарське підприємство «Димитрово» (далі - ПСП «Димитрово») звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що наказом директора ПСП «Димитрово» від 06 червня 2000 року ОСОБА_3 призначено на посаду завідуючого центральним складом з 07 квітня 2000 року. 27 грудня 2006 року з ним укладено договір про повну матеріальну відповідальність за передані йому під звіт матеріальні цінності. У ніч з 16 на 17 червня 2016 року невстановленими особами було вчинено проникнення до підвального приміщення для тимчасового зберігання пестицидів на господарській території (тік) у с. Димитрово та викрадено: 60 літрів «Амістар Екстра» вартістю 66 600 грн., 230 літрів «Фалькон» вартістю 139 863 та 15 літрів «Амістад Тріо» вартістю 995 грн., на загальну суму 221 397 грн., що перебували у віданні завідуючого центральним складом ОСОБА_3 При виконанні трудових обов'язків, ОСОБА_3, у кінці робочого часу, не надано вказівку працівникам підприємства на виконання електрозварювальних робіт по блокуванню дверей до підвального приміщення шляхом зварювання металевих прутів поверх дверей до їх металевої основи та особисто не перевірено якість проведених електрозварювальних робіт, у той час як ці обов'язки входили до його посадових обов'язків.

Посилаючись на те, що добровільно ОСОБА_4 зазначену вище шкоду не відшкодував, ПСП «Димитрово» просило стягнути з нього матеріальну шкоду у розмірі 221 397 грн.

Рішенням Устинівського районного суду Кіровоградської області від 11 листопада 2016 року позов ПСП «Димитрово» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПСП «Димитрово» відшкодування матеріальної шкоди, завданої підприємству, у розмірі 221 397 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 07 лютого 2017 року рішення районного суду скасовано й ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ПСП «Димитрово» відмовлено.

У касаційній скарзі ПСП «Димитрово» просить скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й залишити рішення суду першої інстанції в силі.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що наказом директора ПСП «Димитрово» від 06 червня 2000 року ОСОБА_3 призначено на посаду завідуючого центральним складом з 07 квітня 2000 року. 27 грудня 2006 року із ним було укладено договір про повну матеріальну відповідальність за передані йому під звіт матеріальні цінності.

Пунктами 1 та 2 зазначеного договору встановлено, що ОСОБА_3 прийняв на себе повну матеріальну відповідальність за всі матеріальні цінності які передані йому інвентаризаційним описом (приймально-здавальними актами та іншими документами) на 24 грудня 2006 року так і ті, що надійшли під звіт за весь час дії договору і зобов'язався виконувати всі встановлені по підприємству правила приймання, зберігання, відпуску і кількісного обліку матеріальних цінностей та подавати у встановлені строки звітність за затвердженими формами.

Судами також установлено, що протягом 2010-2015 року у ПСП «Димитрово» було кілька крадіжок із центрального складу невстановленими особами, після чого було побудоване нове підвальне приміщення.

У ніч з 16 на 17 червня 2016 року невстановлені особи вчинили проникнення до підвального приміщення для тимчасового зберігання пестицидів на господарській території (тік) у с. Димитрово та викрали: 60 літрів «Амістар Екстра» вартістю 66 600 грн., 230 літрів «Фалькон» вартістю 139 863 та 15 літрів «Амістад Тріо» вартістю 995 грн., на загальну суму 221 397 грн.

Пред'являючи позов, ПСП «Димитрово» посилалося на те, що зазначені матеріальні цінності перебували у віданні завідуючого центральним складом ОСОБА_3 і він був зобов'язаний кожного дня надавати вказівки працівникам щодо виконання електрозварювальних робіт по блокуванню дверей до підвального приміщення шляхом зварювання металевих прутів поверх дверей до їх металевої основи та особисто перевити якість проведених електрозварювальних робіт, проте він цього не зробив.

Відповідно до п. 1 ст. 134 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до ст. 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей

Обов'язковою умовою для притягнення працівника до матеріальної відповідальності є наявність правопорушення, елементами якого одночасно є:наявність шкоди, протиправність дій, причинний зв'язок між ними та вина працівника.

Скасовуючи рішення районного суду та відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд на підставі поданих сторонами доказів, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшов обґрунтованого висновку про те, що з боку відповідача відсутні порушення встановлених по підприємству правил зберігання матеріальних цінностей, а також його посадових обов'язків.

Доводи касаційної скарги про те, що відповідач не виконав розпорядження керівника підприємства про застосування при закритті складу із пестицидами додаткових заходів для унеможливлення проникнення до складу сторонніх осіб (заварювання входу у склад металевими прутами), безпідставні, оскільки дане розпорядження було надано усно, суть цього розпорядження у повній мірі не є зрозумілою і виходить за межі прямих обов'язків відповідача.

При цьому апеляційний суд достовірно встановив, що керівник підприємства не створив належних умов для виконання цього доручення, оскільки на підприємстві відсутні працівники професії зварювальник, а ОСОБА_5 та ОСОБА_6, яким, за твердженнями позивача, ОСОБА_3 мав давати розпорядження на електрозварювальні роботи по блокуванню дверей, є слюсарями, не мають допуску до зварювальних робіт і не знаходяться у його підпорядкуванні. Інші свої безпосередні обов'язки, які випливають з його трудових функцій та договору про повну матеріальну відповідальність відповідач виконав, що представник позивача в судовому засіданні визнав.

Рішення апеляційного суду відповідає як нормам матеріального та процесуального права, так і узгоджується з роз'ясненнями, наданими судам у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» (зі змінами та доповненнями).

Апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність позивачем вини відповідача у викрадені невстановленою особою матеріальних цінностей у нічний час із складу, прийнятого під охорону нічним сторожем, двері якого були зачинені на замок та опломбовані.

Ураховуючи викладене та положення ст. 337 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити оскаржуване рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу приватного сільськогосподарського підприємства «Димитрово» відхилити.

Рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 07 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

М.К.Гримич

О.В.Кафідова

І.М.Фаловська