РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/11248/14-ц

Провадження № 2/643/13/17

17.07.2017 року Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді Довготько Т.М.,

за участю секретаря - Бахметьєвої Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ

Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» (надалі ПАТ КБ «ПрибатБанк») звернулося з вище вказаним позовом до ОСОБА_2 в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПрибатБанк» заборгованість у розмірі 25962грн.35коп. за кредитним договором №б/н від 08.01.2008року, яка складається з наступного: 3000,00грн.- заборгованість за кредитом; 13164,86грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом.; 8085,00грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; штрафи: 500,00грн.- (фіксована частина); 1212,49грн. - (процентна складова) та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору №б/н від 08.01.2008року, ОСОБА_2 08.01.2008року отримав кредит у розмірі 3000,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та « «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http//privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. В порушення умов Договору відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст.509,526,1054 ЦК України відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 26.05.2014року має заборгованість у розмірі 25962грн.35коп.

В судове засідання представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника позивача.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог та просили суд відмовити в задоволенні позову. Крім того Відповідач зазначив, що ніколи не брав кредиту та не укладав кредитний договір з позивачем, в цей період він зовсім був відсутнім у м.Харкові, так як знаходився на похоронах своєї бабусі у Кіровоградській області. Заяву від 08.01.2008року він не підписував, що підтверджено висновком судово-почеркознавчої експертизи від 24.04.2017року . Крім того, в матеріалах справи відсутній будь-який доказ отримання саме ним суми кредиту, що додатково говорить про не укладення кредитного договору. Тому, на сьогодні кредитний договір від 08.01.2008року № б/н, на який як на підставу посилається позивач, вчинений неуповноваженою особою та у зв'язку із не переданням коштів не породжує для нього, жодних юридичних наслідків, оскільки фактично є неукладеним. В зв'язку із цим вважає відсутні підстави для задоволення даного позову.

Суд заслухавши відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

За вимогами ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства в установлений строк відповідно до умов договору.

При порушенні зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За приписами ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ч.2 ст.1046 ЦК України).

Стаття 202 ЦК України визначає поняття правочину: правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, а відтак є правочином.

За положеннями ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Як передбачено ч.2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Крім того, Пленум Верховного Суду України у п.8 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року № 9 роз'яснив, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Положеннями ст. 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України, правочин між фізичною особою та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу (правочини, які повністю виконуються у момент їх вчинення), належить вчиняти письмово.

На підтвердження факту укладення кредитного договору та отримання відповідачем грошових коштів, позивач надав: заяву ОСОБА_2 від 08.01.2008року (т. 1 а.с.4), копію умов і правил надання банківських послуг (т.1 а.с.10-15), розрахунок заборгованості за договором від 08.01.2008року (т.1 а.с.5-9).

Під час розгляду справи, відповідач ОСОБА_2 заперечував проти позову та надавав пояснення про те, що про існування кредитного договору дізнався, коли отримав судову повістку про виклик до суду. Кредитний договір з позивачем він не укладав та не підписував його, кредитних коштів в ПАТ КБ «ПриватБанк» він не брав.

Із витягу з кримінального провадження №0006296 від 25.11.2014року за ч.1 ст.358 КК України, вбачається, що ОСОБА_2 24.11.20014року звернувся до Московського РВ із заявою про те, що у 2008році невстановлена особа, шляхом підробки заяви від його імені оформила кредитну картку та отримала кредит у ПриватБанку на його ім'я, чим завдано йому матеріальної шкоди /Т1, а.с.63/.

Для підтвердження своїх заперечень проти позовних вимог ПАТ «КБ «ПриватБанк» ОСОБА_2 просив суд призначити по справі судову почеркознавчу експертизу.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд має сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, сприяти здійсненню особами, які беруть участь у справі, в реалізації їх прав. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією (ст. 129 Конституції України).

Так, 01.02.2017 року ухвалою Московського районного суду м.Харкова було задоволено клопотання відповідача про призначення судової почеркознавчої експертизи, на вирішення якої було поставлені питання: Чи виконаний рукописний текст у заяві-анкеті від 08.01.2008року та підпис у цій заяві, а також підпис на копії паспорта, що були пред'явлені для отримання кредиту ОСОБА_2 чи іншою особою? (т. 1 а.с. 208-209).

Відповідно до висновку № 2619/5667 від 24.04.2017року: 1.Ппідписи від імені ОСОБА_2 в: в заяві від 08.01.2008 від імені ОСОБА_2, на зворотній стороні документа, в графі «Клиент», в рядку «Подпись»; на копії паспорта НОМЕР_1 від 06.07.2000: на сторінці 1, під рукописним записом «Копия верна ОСОБА_2 8.01.08», на сторінці 3, під рукописним записом «Копия верна ОСОБА_2.», на сторінці 10, під рукописним записом «Копия верна ОСОБА_2 8.01.08»,- виконані рукописним способом без попередньої технічної підготовки та використання технічних засобів не ОСОБА_2. 2,3. Рукописні записи в заяві від 08.01.2008року від імені ОСОБА_2: на лицевій стороні документа, в рядках: «Я, Фамилия», «Имя», «Отчество», «Дата рождения», «Девичья фамилия матери», «ИНН», «Серия и номер паспорта», «Дата выдачи паспорта», «Кем выдан паспорт», «Место рождения», «Индекс», «Область, район», «Город», «Улица/микрорайон», «Дом №», «Квартира №», «Телефон (с кодом)», «Номер мобильного телефона», «Название компании», Стаж работы на последнем месте работы», «Прямой рабочий телефон», «Размер Вашей месячной зарплаты после уплаты налогов и других вычетов (в гривне)», «Размер Вашего ежемесячного регулярного дохода из других источников (если таковые имеются)», «Предыдущее место работы», «Стаж работы на предыдущем месте работы», «рыночная стоимость (в долларах США)», «описание», в графі «Ваши существующие кредитные обязательства (сумма, ежемесячный платеж, банк)»; на зворотній стороні документа: в рядку «УКАЖИТЕ ЖЕЛАЕМЫЙ КРЕДИТНЫЙ ЛИМИТ», в графі «Клиент», в рядку «Дата», виконані не ОСОБА_2 (Т.2 а.с.1-33).

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач, ПАТ «КБ «ПриватБанк» не надав належних та допустимих доказів для спростування висновку експерта та не заявив клопотання про призначення повторної судової почеркознавчої експертизи, у разі незгоди з висновками проведеної експертизи.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Статтею 58 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Як роз'яснено в п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» від 25 травня 1998 року № 15, при перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен з'ясувати: чи було додержано вимоги законодавства при призначенні та проведенні експертизи; чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі; компетентність експерта і чи не вийшов він за межі своїх повноважень; достатність поданих експертові об'єктів дослідження; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи; обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи.

Дослідивши та оцінивши висновок № 2619/5667 від 24.04.2017року за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи, суд вважає, що даний висновок відповідає встановленим вимогам чинного законодавства, є чітким та обґрунтованим, тому приймає його в якості належного та допустимого доказу по даній справі.

За таких обставин суд вважає, що в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач підписував кредитний договір, фактично отримував кредитні кошти та користувався грошовими коштами позивача.

Аналіз наведених норм права та з урахуванням встановлених у справі обставин дає підстави стверджувати, що кредитний договір, який складається із заяви від 08.01.2008року про відкриття 08.01.2008 року карткового рахунку та Умов і правил надання банківських послуг, які є складовою частиною кредитного договору від 08.01.2008 року, відповідач не підписував, тому є обґрунтовані підстави вважати, що вказаний правочин у формі кредитного договору не вчинявся та є неукладеним. Отже, вказаний у позові правочин, який відповідач ОСОБА_2 не підписував, не може бути спрямований на реальне настання правових наслідків, зазначених у ньому, у зв'язку з чим, суд вважає недоведеним посилання позивача на те, що відповідач фактично отримав кредитні кошти, але не повернув їх банку відповідно до умов договору.

Позивачем, в порушення ст.ст. 10, 60 ЦПК України не надано до суду доказів на підтвердження укладення між сторонами кредитного договору і обов'язку відповідача з повернення коштів, які не були ним фактично отримані.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що в даному випадку, враховуючи висновок експерта за № 2619/5667 від 24.04.2017року, кредитний договір між ПАТ КБ «Приватбанк» і ОСОБА_2 08.01.2008року не був укладений і відповідно не може бути спрямований на реальне настання правових наслідків з підстав, передбачених ч. 3 ст. 203, ч. 2 ст. 207 ЦК України, оскільки ОСОБА_2 не підписувався, а тому підстав для задоволення позовних вимог позивача у суду не має.

Враховуючи положення п. 4 ч. 1 ст. 79, ч. 1, 2 ст. 86, ч.1 ст. 88 ЦПК України, з позивача на користь відповідача ОСОБА_2 підлягають стягненню витрати по сплаті почеркознавчої експертизи в розмірі 8473грн. 60 коп., що підтверджується відповідною квитанцією (т.1 а.с. 203).

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволені яких позивачеві відмовлено.

Відповідно до ч.1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Згідно з п.п. 47,48 постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», в яких зазначено, що право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013).

Відповідач надав тільки договір про надання правової допомоги від 06.01.2017року, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та квитанцію про сплату ОСОБА_2 адвокату ОСОБА_4 5000грн. за надання правової допомоги. Проте в наданій суду квитанції не зазначена кількість часу, який затратив адвокат на надання правової допомоги, та вартість одної години наданих послуг. Одночасно розрахунок витрат на правову допомогу в матеріалах справи відсутній. В зв'язку з чим витрати в розмірі 5000 гривень на надання правової допомоги не знайшли свого підтвердження.

Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Порядок надання безоплатної правової допомоги у цивільних справах передбачений у розділі III Закону України від 02 червня 2011 року № 3460-VI «Про безоплатну правову допомогу», положення якого забезпечуватимуться поетапно, починаючи з 01 січня 2015 року.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК.

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Суду не був наданий розрахунок використаного адвокатом часу на надання правової допомоги, що унеможливило перевірку наявності підстав для стягнення таких витрат зі сторони позивача з урахуванням граничних розмірів, передбачених Постановою КМУ.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 131, 208-209, 212-215,218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 понесені ним судові витрати по оплаті судово - почеркознавчої експертизи в сумі - 8473 (вісім тисяч чотириста сімдесят три) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-ти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя - Т.М. Довготько