Михайлівський районний суд Запорізької області
Справа № 321/971/17
Провадження № 2-о/321/46/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2017 року смт. Михайлівка

Михайлівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Олійника М.Ю.

за участю:

секретаря судового засідання Мосієнко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Управління державної міграційної служби Михайлівського району Запорізької області, про встановлення факту постійного проживання на території України,

В С Т А Н О В И В:

В заяві, що надійшла до Михайлівського районного суду від ОСОБА_1 вказано, що вона - ОСОБА_1, народилась ІНФОРМАЦІЯ_9 в м.Запоріжжя, Запорізької області, Україна. До 1990 року вона постійно мешкала в м.Запоріжжя, після чого переїхала до смт.Михайлівка Михайлівського району Запорізької області. В період з 1990 року до 2012 року постійно проживала в цивільному шлюбі з ОСОБА_2, за адресою АДРЕСА_1 На протязі останніх п'яти років в зв'язку з руйнуванням житлового будинку по АДРЕСА_1 вона мешкає у своїх знайомих. Її співмешканець - ОСОБА_2 в зв'язку з хворобою, в серпні 2014 року, поміщений до КУ «Михайлівський психоневрологічний інтернат» ЗОР в с.Показне Михайлівського району Запорізької області. За час проживання в м.Запоріжжя, вона втратила паспорт громадянки СРСР. який на теперішній час не відновила. В 2016 році, вона звернулась до Михайлівського РС УДМС України в Запорізькій області для отримання паспорту громадянина України, але їй 28.01.2016 року в видачі паспорту було відмовлено в зв'язку з не встановленням її належності до громадянства, про що видана Довідка про встановлення особи за №2332. Встановлення факту постійного проживання на території України їй необхідно для отримання паспорта громадянина України.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 не з'явилася, але надала суду заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, просить задовольнити вимоги.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи при його відсутності, не заперечує проти задоволення заяви.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що йому достовірно відомо, що ОСОБА_1 з 1990 року проживає в АДРЕСА_2 Раніше проживала зі співмешканцем, якого нещодавно забрали в психоневрологічний інтернат. ОСОБА_1 бродячий спосіб життя.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засідання пояснила, що вона все життя проживає в АДРЕСА_2 Приблизно з 1990 року в смт. Михайлівка проживає ОСОБА_1, яка є особою без визначеного місця проживає, але весь час з 1990 року по теперішнй час постійно мешкала на території смт. Михайлівка.

Заслухавши показання свідків, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про можливість задоволення заяви з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що згідно з відповіді наданої Михайлівським РС УДМС України в Запорізькій області, від 28 січня 2016 року за № 2332 вих № 2332/125, вбачається, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка народилася в м. Запоріжжя, Запорізької області, України, проживає за адресою: АДРЕСА_3, зверталася до Михайлівського РС УДМС України в Запорізькій області із заявою про втрату паспорта. Проведеною за заявою перевіркою встановлено особу заявниці, але не встановлено належності до громадянки будь-якої держави (а.с.4).

Згідно відповіді Управління соціального захисту населення Михайлівської районної державної адміністрації Запорізької області від 19 червня 2017 року за № 2001/01-14, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, який був раніше зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 (Коноваленко), буд. 16а, був опреділений на постійне місце проживання та повне державне забезпечення до КУ «Михайлівський психоневрологічний інтернат» ЗОР, у серпні 2014 року на підставі путівки № 322 від 08.10.2014 року виданої Департаментом соціального захисту населення Запорізької облдержадміністрації (а.с. 5).

Згідно акту депутата Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області від 20 липня 2017 року за № 1815, за результатами опитуваний свідків ОСОБА_5, яка проживає в АДРЕСА_6 та ОСОБА_6, який проживає АДРЕСА_5 стосовно місця проживання гр.ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_2. Встановлено, що гр.ОСОБА_1 в період з 1990 року по 2012 рік постійно проживала за адресою: АДРЕСА_7 разом з співмешканцем ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4. На протязі останніх п'яти років жінка не має постійного місця проживання. Будинок зруйнувався, співмешканця відправили в будинок- інтернат с. Показне. Ось так і бродить по людях, шукаючи захисту та притулку. Кожного дня її можна побачити в центрі селища. ОСОБА_1 знає багато мешканців селища. Близьких родичів не має. Проблемою для жінки є також те, що вона не має паспорту. Після втрати паспорту, виданого ще за радянських часів, новий не оформляла (а.с. 6).

Відповідно до п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР (далі Порядок) відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 р. або 13.11.1991 р.

У пункті 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п'яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

Згідно п. 5 ч. 2ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз'яснено, що у порядку ч. 2ст. 256 ЦПК суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 256 ЦПК та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 р.

Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов'язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Судовим розглядом встановлено, що заявник в період з 1990 року до 2012 року постійно проживала в цивільному шлюбі з ОСОБА_2, за адресою АДРЕСА_1 На протязі останніх п'яти років в зв'язку з руйнуванням житлового будинку по АДРЕСА_1 вона мешкає у своїх знайомих.

Зі змісту заяви вбачається, що встановлення факту постійного проживання заявнику потрібно для вирішення питання про належність його до громадянства України (а.с.3).

Суд вважає, що заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню, оскільки заявник надав суду докази фактичного проживання на території України до 24 серпня 1991 року.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 131, 208-209, 212-215, 234-235, 256-259 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Запорізької області через Михайлівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Михайлівського районного суду

Запорізької області М.Ю.Олійник