АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 542/560/16-ц Номер провадження 22-ц/786/1752/17Головуючий у 1-й інстанції Гавриленко Т. Г. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Дорош А.І., Триголова В.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 07 грудня 2016 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,-

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаним позовом та просив стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за договором позики у розмірі 1 092 630 грн., 3 % річних за користування чужими коштами у розмірі 31 162,41 грн. та понесені судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог вказував, що 25 лютого 2015 року він надав ОСОБА_2 у позику грошові кошти у розмірі 42 000 доларів США, про отримання яких відповідач надав розписку, згідно якої зобовязався повернути вказані кошти у строк до 13 квітня 2015 року.

Вказував, що на час звернення до суду ОСОБА_2 заборгованість не повернув.

Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 07 грудня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики у розмірі 1 092 630 грн., 3 % річних у розмірі 31 162,41 грн. та судові витрати по справі у розмірі 6 890 грн.

Не погодившись із вказаним рішенням його в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_2, просив скасувати його та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні

Судове рішення ухвалене у справі повною мірою відповідає вказаним вимогам.

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що згідно розписки від 25 лютого 2015 року ОСОБА_2 у цей же день отримав від ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 42 000 доларів США та зобовязався повернути їх до 13 квітня 2015 року (а.с. 71).

Відповідач у встановлений строк борг не повернув.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 02 липня 2014 року № 6-79цс14).

Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобовязання, має містити умови отримання позичальником певної грошової суми саме в борг із зобовязанням її повернення, та дату отримання коштів. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 не виконано своєчасно зобовязання за договором позики, що є підставою для стягнення заборгованості та трьох процентів річних від простроченої суми.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він узгоджується з матеріалами справи та нормами чинного законодавства, які регламентують спірні правовідносини.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_2 визнає факт укладення договору позики від 25 лютого 2015 року, написання ним власноручно, добровільно та без будь-якого фізичного чи психологічного тиску розписки про отримання 42 000 доларів США та отримання вказаної суми коштів.

При цьому, апелянт, посилаючись на копію розписки, складеної від імені ОСОБА_3, яку відповідач надав до суду разом із заявою про перегляд заочного рішення, вказує, що кошти у сумі 42 000 доларів США були виплачені позивачеві вчасно та у повному обсязі.

Відповідно до ч. 2. ст. 303 ЦПК України апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення, ним під час розгляду справи по суті до суду першої інстанції не подавалися.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, про що свідчать зворотні рекомендовані повідомлення на 27.07.2016 року (а.с. 32), на 22.08.2016 року (а.с. 52), на 13.09.2016 року (а.с. 59), на 07.12.2016 року (а.с. 69). Жодних заяв про поважність причин неявки відповідач суд не повідомив.

Окрім того, додатково про дату, час та місце розгляду справи в суді першої інстанції повідомлялася представник відповідача ОСОБА_4 на 22.08.2016 року (а.с. 51), на 13.09.2016 року (а.с. 60), на 07.12.2016 року (а.с. 68). Представник позивача подавала заяви по перенесення розгляду справи у звязку з зайнятістю в іншому судовому засіданні, та у звязку з перебуванням у відпустці (а.с. 46, 53, 66), але жодних доказів на підтвердження фактів, викладених у заявах, не надала.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Таким чином, відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду, на власний розсуд розпорядився своїм правом на участь у судових засіданнях, на подання заперечень та доказів на їх підтвердження.

Відповідно до ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов'язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Як вбачається з матеріалів справи, оригінал боргового документу, долучений йог до матеріалів справи (а.с. 71), знаходився у позивача, що вказує на наявність невиконаного боргу з боку відповідача.

При цьому, відповідач не вказує на відмову позивача повернути борговий документ. У розписці від 09 березня 2015 року, копія якої надана відповідачем, не вказується про неможливість повернення боргового документу.

За таких обставин, колегія суддів критично оціню надані ОСОБА_2 докази та вважає їх такими, що не можуть достовірно спростовувати доводи позивача.

Наявність у ОСОБА_2 електронного квитка сполученням Kiev Boryspil Tel Aviv B Gurion від 06 березня 2015 року жодним чином не підтверджує виконання ним боргового зобовязання відповідно до договору позики від 25лютого 2015 року.

Інших доводів, які б спростовували висновки місцевого суду або вказували на їх помилковість, ОСОБА_2 наведено не було.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з'ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення місцевого суду, судовою колегією не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ч.1 ст. 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 07 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: --//-- ОСОБА_1

Судді --//-- ОСОБА_5

--//-- ОСОБА_6

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО: ОСОБА_1