Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді Шимківа С.С.,

суддів: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

секретар судового засідання Вихотень Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 19 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_5 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання майна особистою приватною власністю і за позовом третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення боргу, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 19 квітня 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Виділено у власність ОСОБА_3:

- автомобіль марки "Volkswagen Vento" (1993 р.в.) державний номерний знак "ВК9643АН" вартістю 73770 грн.,

- автомобіль марки "DAF 95360" (1996 р.в.) державний номерний знак "ВК8204ВА" вартістю 175537,71 грн.,

- причіп марки "Orten" (1996 р.в.) державний номерний знак "ВК9209ХХ" вартістю 87874,13 грн., а всього майна на загальну суму 337181 грн. 84 коп.

Виділено у власність ОСОБА_4:

- автомобіль марки "Mersedes-Benz 609D" (1990 р.в.) державний номерний знак "ВК2979АХ" вартістю 110655 грн.

- автомобіля марки "Volkswagen Transporter" (2003 р.в.) державний номерний знак "ВК1290ВІ" 169367,35 грн.,

- мисливську рушницю марки "ТОЗ-34Р" 12 калібру №0711803 вартістю 17000 грн.,

- мисливську рушницю "Huglu 104А" 12 калібру №03/2922 вартістю 23750 грн.

- пристрій для відстрілу гумових куль "ПМР 9 калібру" № ХК022722" вартістю __________________________________________________________________________________________________________________

Справа № 562/3156/14-ц Головуючий в суді І інстанції ОСОБА_7

Провадження № 22-ц/787/1052/2017 Суддя-доповідач ОСОБА_8

15281 грн., а всього на загальну суму 336053 грн. 35 коп.

У решті вимог за первісним позовом відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_4 право особистої приватної власності на автобус марки "MAN 12.220" (2007 р.в.) державний номерний знак "ВК5513ВЕ" вартістю 831709,10 грн., напівпричіп марки "SCHMITZ SPR27" (2006 р.в.) державний номерний знак "ВК2919ХТ" вартістю 319798,29 грн., автомобіль марки "DAF XF 95.380" (2005 р.в.) державний номерний знак "ВК7606ВК" вартістю 421380,70 грн., всього на загальну суму 1572888 грн. 09 коп.

У решті вимог за зустрічним позовом відмовлено.

Позов ОСОБА_6 задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 борг в сумі 3335239 (три мільйона триста тридцять п'ять тисяч двісті тридцять дев'ять) грн. 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 6890 (шість тисяч вісімсот дев'яносто) грн. 00 коп. судових витрат.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 покликається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що під час розгляду справи було встановлено, що позивач та відповідач проживали однією сім'єю, вели спільне господарство, спільно вирішували питання подружнього життя, а також спільними зусиллями розвивали бізнес із вантажних та пасажирських перевезень.

Із документів господарської діяльності вбачається, що вона неодноразово контактувала із контролюючими органами з питань автотранспортних перевезень та брала участь у складанні документів, що стосувалися перевірки цієї діяльності.

Доведено, що вона та ОСОБА_4 проживали однією сім'єю, перебуваючи у зареєстрованому шлюбі, вели спільне господарство, спільно вирішували питання сімейного життя, займалися спільною підприємницькою діяльністю, пов'язаною із автомобільними перевезеннями та спільною працею набули свої статки, в тому числі спірні транспортні засоби.

Під час розгляду справи було встановлено, що подружжя здійснило придбання спірних транспортних засобів за рахунок спільних коштів.

Із довідки Здолбунівської об'єднаної ДПІ вбачається, що зріст її доходів відбувся у 2011 році, що узгоджується із її показаннями про те, що подружжя розпочало спільну підприємницьку діяльність.

Крім доходів від підприємницької діяльності, нею до спільного бюджету вносилися кошти, отримані від здійснення іншої діяльності.

Жодним письмовим доказом чи показаннями свідків не було підтверджено, що відповідач оплачував вартість автобуса, вантажного автомобіля та напівпричепа саме тими коштами, які він за його поясненнями отримував у ОСОБА_6.

Під час розгляду справи позиція відповідача щодо придбання майна

(транспортних засобів) для використання у власній підприємницькій діяльності

залишилася не доведеною.

ОСОБА_3, допитана як свідок, пояснила, що доходи від використання автобуса вони спільно отримували до припинення спільного проживання у 2014 році.

Твердження відповідача про придбання автобуса та вантажного автомобіля з напівпричепом виключно у власних інтересах - не було доведено жодним процесуальним джерелом доказів. При цьому, із поданих нею доказів вбачається, що вказані транспортні засоби використовувалися у сімейному бізнесі.

Просить суд скасувати оскаржуване рішення, в частині відмови у задоволенні її позовних вимог щодо поділу спільного майна автобуса "MAN 12.220", державний номерний знак ВК 5513ВЕ, вартістю 831709,10 грн, напівпричіп марки "SCHMITZ SPR27", державний номерний знак НОМЕР_1 вартістю 319798,29 грн, автомобіль НОМЕР_2 вартістю 421380,70 грн та ухвалити в цій частині нове рішення, яким поділити вказане спільне майно подружжя, виділивши у власність ОСОБА_3 напівпричіп марки "SCHMITZ SPR27", державний номерний знак НОМЕР_1 вартістю 319798,29 грн, автомобіль НОМЕР_2 вартістю 421380,70 грн, а у власність ОСОБА_4 автобус "MAN 12.220", державний номерний знак ВК 5513ВЕ, вартістю 831709,10 грн.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 просить відмовити у повному обсязі.

Інші учасники процесу судове рішення не оскаржували. У зв"язку з цим рішення суду підлягає перегляду в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_3.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, колегія суддів приходить до висновку про її часткове задоволення.

Постановляючи рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 не надала належних та допустимих доказів набуття подружжям за спільні сумісні кошти або спільною працею такого рухомого майна як: автобус "MAN 12.220" (2007 р.в.), д.н.з. "ВК5513ВЕ", напівпричіп "SCHMITZ SPR27" (2006 р.в.), д.н.з. "ВК2929ХТ", автомобіль марки "DAF XF 95.380" (2005 р.в.), д.н.з. "ВК7606ВК".

Проте, погодитися з таким висновком місцевого суду колегія суддів апеляційного суду не може.

Судом встановлено, що з 19 липня 2003 року по 18 грудня 2014 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження, серії І-ГЮ № 059146 від 19 липня 2003 року та свідоцтвом про розірвання шлюбу, серії І-ГЮ № 040890 від 18 грудня 2014 року (а.с. 5).

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.

Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Як вбачається із матеріалів справи сторони спільно здійснювали підприємницьку діяльність.

Згідно наявного у матеріалах справи витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, ОСОБА_3 04.02.2002 року зареєстрована як фізична особа-підприємець, вид діяльності: 49.39 Інший пасажирський наземний транспорт, 49.41. Вантажний автомобільний транспорт, 63.99 Надання інших інформаційних послуг.

Із податкових декларацій та звітів ОСОБА_3 за період з 2012 по 2014 роки, вбачається, що остання отримувала прибуток за вищевказаними видами господарської діяльності (а.с. 18-23, том 2).

Як закріплено у правовій позиції ВСУ, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 13 червня 2016 року у справі 6-1752цс15 та є обовязковою для застосування, системний аналіз статей 57, 60 та 61 СК України дозволяє дійти висновку про те, що майно фізичної особи-підприємця може бути обєктом спільної сумісної власності подружжя і предметом поділу між кожним з подружжя з урахуванням загальних вимог законодавства щодо критеріїв визначення правового режиму спільного сумісного майна подружжя та способів поділу його між кожним з подружжя.

Майно ФОП, яке використовується для її господарської діяльності, вважається спільним майном подружжя, як і інше майно, набуте в період шлюбу, за умови, що воно придбане за рахунок належних подружжю коштів.

Під час шлюбу, сторонами за спільні кошти набуто транспортні засоби: автомобіль марки "Volkswagen Vento" (1993 р.в.), д.н.з. "ВК9643АН"; автомобіль марки "DAF 95369" (1996 р.в.) д.н.з. "ВК8204ВА"; причіп марки "Orten" (1996 р.в.), д.н.з. "ВК9209ХХ"; автомобіль марки "Volkswagen Transporter" (2003 р.в.), д.н.з. "ВК1290ВІ"; автомобіль марки "Mersedes-Benz 609D" (1990 р.в.), д.н.з. "ВК2979АХ"; автобус "MAN 12.220" (2007 р.в.), д.н.з. "ВК5513ВЕ", напівпричіп "SCHMITZ SPR27" (2006 р.в.), д.н.з. "ВК2929ХТ", автомобіль марки "DAF XF 95.380" (2005 р.в.), д.н.з. "ВК7606ВК".

Доводи ОСОБА_4 про те, що автобус "MAN 12.220", автомобіль марки "DAF XF 95.380" та напівпричіп "SCHMITZ SPR27" були придбані ним особисто, за кошти отримані у позику від ОСОБА_6 не підтверджено належними та допустимими доказами.

У матеріалах справи наявні розписки від 15.01.2013 року та від 30.07.2014 року згідно яких ОСОБА_4 отримав у позику від ОСОБА_6 100000 та 40000 дол.США (а.с. 94-95, том 1).

Проте жодних доказів того, що саме за ці кошти було придбано вищевказані транспортні засоби ОСОБА_4 не надано, а судом не встановлено.

З наявних у справі довідок-рахунків вбачається, що автомобіль марки "DAF XF 95.380" було придбано 20 серпня 2014 року за 10000 грн., напівпричіп "SCHMITZ SPR27" було придбано у серпні 2014 року за 96750 грн., автобус "MAN 12.220" було придбано 05 лютого 2013 року за 150000 грн. (т. 1 а.с. 79-83).

Таким чином, оскільки транспортні засоби автобус "MAN 12.220", автомобіль марки "DAF XF 95.380" та напівпричіп "SCHMITZ SPR27" були придбані подружжям за час шлюбу та за спільні кошти, місцевим судом неправомірно відмовлено ОСОБА_3 у їх поділі.

За таких обставин, рішення місцевого суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 щодо поділу спільного майна автобуса "MAN 12.220", напівпричіпу марки "SCHMITZ SPR27", автомобіля марки "DAF XF 95.380" підлягає скасуванню, а позовні вимоги ОСОБА_3 щодо поділу даного спільного майна подружжя - задоволенню.

Відповідно - підлягає скасуванню рішення суду в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_4 з ухваленням нового рішення про відмову у його задоволенні.

Судові витрати віднести на рахунок ОСОБА_4.

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 57, 60, 61 СК України, керуючись ст. 303, п. 2 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 309, 313-314, 316-317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 19 квітня 2017 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 щодо поділу спільного майна автобуса "MAN 12.220", державний номерний знак НОМЕР_3, вартістю 831709,10 грн, напівпричіпу марки "SCHMITZ SPR27", державний номерний знак НОМЕР_1 вартістю 319798,29 грн, автомобіля НОМЕР_2 вартістю 421380,70 грн скасувати та задовольнити позовні вимоги ОСОБА_3 щодо розподілу вказаного майна подружжя.

Виділити у власність ОСОБА_3 напівпричіп марки "SCHMITZ SPR27" (2006 р.в.), державний номерний знак НОМЕР_1 вартістю 319798,29 грн, автомобіль марки "DAF XF 95.380" (2005 р.в.) державний номерний знак НОМЕР_4 вартістю 421380,70 грн.

Виділити у власність ОСОБА_4 автобус "MAN 12.220" (2007 р.в.), державний номерний знак ВК 5513ВЕ, вартістю 831709,10 грн.

Рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 19 квітня 2017 року в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання майна особистою приватною власністю скасувати та у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання майна особистою приватною власністю відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 6219 (шість тисяч двісті дев'ятнадцять) грн 40 коп. на відшкодування понесених нею витрат за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

У решті рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання ним чинності.

ОСОБА_9 ОСОБА_8

Судді: Н.В. Бондаренко

ОСОБА_2