АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 215/3136/17 22-ц/774/1992/К/17
Справа № 215/3136/17-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1992/К/17 суддя Демиденко Ю.Ю.
Категорія -26 (ІІІ) Суддя-доповідач - Зубакова В.П.
РІШЕННЯ

Іменем України

21 листопада 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді: Зубакової В.П.

суддів: Барильської А.П., Бондар Я.М.

за участю секретаря: Гладиш К.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 23 серпня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди.

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

представник відповідача Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" - Мордвінкін Сергій Вячеславович, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (надалі - ПАТ «Кривбасзалізрудком») про стягнення моральної шкоди, посилаючись на отримання ним професійного захворювання внаслідок праці протягом тривалого часу в шкідливих умовах. Висновком МСЕК від 29.06.2017 року йому було первинно встановлено втрату професійної працездатності в розмірі 45% та третю групу інвалідності.

Вважаючи причиною отримання професійного захворювання тривалу роботу в умовах шкідливих факторів, що перевищують гранично допустимий рівень, просив суд стягнути з відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком» на його користь моральну шкоду у розмірі 961 600,00 грн.

Рішенням Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 23 серпня 2017 рокупозовні вимоги ОСОБА_3 до ПАТ «Кривбасзалізрудком» про стягнення моральної шкоди, в зв'язку з ушкодженням здоров'я задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь ОСОБА_3 моральну шкоду, завдану в зв'язку з ушкодженням здоров'я у розмірі 30 000,00грн. без утримання податку з доходу фізичних осіб.

Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь держави судові витрати в розмірі 640,20 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ «Кривбасзалізрудком» ставить питання про скасування рішення суду і ухвалення нового рішення про відмову позивачу в задоволенні позовних вимог, посилаючись на недоведеність позивачем обставин справи, на які він посилається як на підставу своїх вимог, зокрема відсутні докази в підтвердження наявності факту заподіяння йому моральної шкоди та в підтвердження протиправності поведінки відповідача. При цьому, зазначає, що ПАТ «Кривбасзалізрудком» є неналежним відповідачем, оскільки правонаступником шахти імені Орджонікідзе ВО «Кривбасруда» є ПАТ «ЦГЗК», тоді як ПАТ «Кривбасзалізрудком» не є правонаступником майнових прав та обов'язків цієї шахти й не повинен нести відповідальність за шкоду, яка була заподіяна позивачу внаслідок його роботи на ній. При цьому, зазначає, що судовим рішенням по іншій цивільній справі було встановлено, що правонаступником шахти імені Орджонікідзе ВО «Кривбасруда» є ПАТ «ЦГЗК» і суд мав взяти до уваги судову практику.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком» - Мордвінкіна С.В., який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивач ОСОБА_3 з березня 1988 року по січень 1999 року працював на посадах електрогазозварювальника, гірника очисного забою та машиніста бурової установки на шахті ім. «Орджонікідзе» Виробничого Об'єднання «Кривбасруда», правонаступником якого є ПАТ «Кривбасзалізрудком», з січня 1999 року по жовтень 2000 року на посаді машиніста бурової установки шахти імені «Орджонікідзе» ВАТ «Центральний ГЗК», з листопада 2000 року по лютий 2001 року на посаді машиніста бурової установки шахти «Октябрська» ПАТ «Кривбасзалізрудком», з липня 2001 року по липень 2007 року машиністом бурової установки на шахті імені Леніна ПАТ «Кривбасзалізрудком», з жовтня 2007 року по червень 2017 року на посаді електрослюсаря чергового та з ремонту устаткування підземним на шахти імені «Орджонікідзе» ВАТ «Центральний ГЗК» (а.с.25-31).

Працюючи протягом тривалого часу (9 років 6 місяців) в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, позивач отримав професійне захворювання з відповідними діагнозами: 1) хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої ст. (пиловий бронхіт першої-другої ст., емфізема легень першої-другої ст.), групи «В». Легенева недостатність першого-другого ст.: 2) радикулопатія попереково-крижова та шийна з помірними статико-динамічними порушеннями хребта та больовим синдромом.

Висновком МСЕК від 29 червня 2017 року позивачу первинно встановлено 45% втрати професійної працездатності (30% по радикулопатії, 15% по ХОЗЛ) та визнано інвалідом третьої групи з 19 червня 2017 року з наступним переоглядом 01 червня 2018 року (а.с. 21).

Суд, частково задовольняючи позов, обґрунтовано виходив з доведеності позовних вимог ОСОБА_3 та вірно встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійне захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обов'язків і пов'язане з виробництвом, і наявності у зв'язку з цим підстав, передбачених ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Статтею 153 КЗпП України та статтею 13 Закону України «Про охорону праці» передбачений обов'язок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Як вбачається з акту розслідування професійного захворювання від 20 квітня 2017 року (а.с. 17-20), причиною професійного захворювання позивача є тривалий стаж роботи в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу (вміст пилу з вмістом кристалічного кремнію діоксиду у пилу від 10% до 70% в повітрі робочої зони в 2,9 разів пеервищує ГДК, маса вантажу, що постійно підіймається та переміщується вручну 32 кг при гранично допустимій до 30 кг, робоча поза незручна, вимушена, стоячи % зміни: 52,7/5,8 при гранично допустимій 25/10). Тобто, роботодавець, в тому числі й ПАТ «Кривбасзалізрудком», допустив перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, що є порушенням ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці».

При цьому, добровільність виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці, не знімають з відповідача обов'язку виконати вимоги ч. 2 ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці» й нести відповідальність за їх невиконання у вставленому законом порядку.

Таким чином, професійне захворювання позивача виникло, у тому числі, й від виконання робіт у шкідливих умовах праці під час його перебування у трудових відносинах з Виробничим об'єднанням «Кривбасруда», правонаступником якого є ПАТ «Кривбасзалізрудком», на якого законодавством покладено обов'язок забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці, чого в даному випадку роботодавцем зроблено не було, що потягло за собою втрату позивачем професійної працездатності та завдає йому моральних страждань.

Доводи апеляційної скарги про те, що ПАТ «Кривбасзалізрудком» не є правонаступником шахти ім. «Орджонікідзе» Виробничого Об'єднання «Кривбасруда», під час роботи на якій позивачем отримано професійне захворювання, яке потягло за собою втрату професійної працездатності, колегією суддів відхиляються з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позовних вимог ОСОБА_3 є відшкодування моральної шкоди, завданої професійним захворюванням, яке отримане ним внаслідок тривалої роботи в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу на шахті ім. «Орджонікідзе» Виробничого Об'єднання «Кривбасруда»у період з 21 березня 1988 року до 01.01.1999 року.

Отже, перехід в термінове платне використання майнового комплексу шахти Орджонікідзе до ВАТ «Центральний ГЗК» після 01.01.2009 року, згідно Договору оренди державного майна №1280-14-11/98 від 30.12.1998 року та Договору купівлі-продажу №1167-16-01/2001 від 09.11.2001 року, не має правового значення для вирішення даного спору, адже, як вбачається з матеріалів справи, розподільчим балансом при укладенні цих Договорів не було передбачено перехід до ВАТ «Центральний ГЗК» обов'язку з відшкодування моральної шкоди працівникам шахти ім. «Орджонікідзе» Виробничого Об'єднання «Кривбасруда», який виникне через кілька років після укладення цього Договору (зокрема, у 2017 році).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що професійне захворювання позивача, яке завдає йому фізичного болю та душевних страждань, виникло, у тому числі, з вини ПАТ «Кривбасзалізрудком».

Спростовуються доводи відповідача щодо недоведення позивачем позовних вимог, оскільки, факт заподіяння такої шкоди у зв'язку з отриманим ним професійним захворюванням встановлений в судовому засіданні. Так, позивач час від часу змушений проходити амбулаторний та стаціонарний курс лікування, переносить фізичні страждання, позбавлений нормальних життєвих зв'язків, що вимагає додаткових зусиль для організації його життя.

Посилання представника відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком» на практику розгляду аналогічних справ є безпідставними та суперечать чинному законодавству, згідно якого суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (ч.1 ст. 8 ЦПК України).

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги щодо необґрунтованого розміру моральної шкоди, визначеного судом до стягнення з відповідача на користь позивача та вважає, що він визначений без повного урахування роз'яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Виходячи з цих обставин, колегія суддів, беручи до уваги характер і тривалість фізичних і моральних страждань позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, внаслідок отриманих професійних захворювань, тривалості праці позивача в умовах пилу, що перевищували нормативи, на ПАТ «Кривбасзалізрудком», що потягло втрату працездатності, розмір втрати професійної працездатності, який встановлено позивачу не безстроково, що свідчить про відсутність прогнозів до негативних змін (погіршення стану здоров'я, яке призведе до збільшення ступеня втрати професійної працездатності), вважає за необхідне змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди і зменшити її з 30 000,00 грн. до 22 000,00 грн.

В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.4 ч.1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат»- задовольнити частково.

Рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 23 серпня 2017 року змінити, зменшити розмір моральної шкоди, стягнутої з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_3 з 30 000,00 гривень до 22 000 (двадцяти двох тисяч) гривень 00 (нуль) копійок.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: