Справа № 755/5010/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" грудня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарі - Чуб Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за Договором кредиту № від 07.09.2015 року, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва розглядається цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за Договором кредиту № від 07.09.2015 року.

06 грудня 2017 року до суду надійшла позовна заява третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги ОСОБА_2.

В судовому засіданні представник позивача заперечувала щодо прийняття до спільного розгляду з первісним позовом позову третьої особи посилаючись на те, що в провадженні суду перебувала цивільна справа між тими самими сторонами та даною особою, ОСОБА_2 був поданий позов, як третьою особою із самостійними вимогами. Рішенням у справі № 755/5009/17 від 25 жовтня 2017 року в задоволенні такого позову відмовлено.

Представник відповідача не заперечував щодо прийняття позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги, при цьому зазначив, що в межах розгляду цивільної справи позов третьої особи стосувався інших вимог, ніж заявлено у позові, який поданий в межах розгляду даної справи. Крім того, рішення у вказаній справі не набрало законної сили.

Вислухавши думку представника позивача та представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 34 Цивільного процесуального кодексу України треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення судового розгляду, пред`явивши позов до однієї чи обох сторін. Ці особи мають усі процесуальні права і обов`язки позивача.

Статтею 125 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що положення статей 123 і 124 цього Кодексу застосовуються до позовів третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, у якій відкрито провадження.

Відповідно до ст. 123 Цивільного процесуального кодексу України, зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов'язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин, або коли вимоги за позовами можуть зараховуватися, або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об'єднуються в одне провадження з первісним позовом.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 15 Постанови від 12.06.2009 р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» судам слід мати на увазі, що оскільки від належного вирішення питання про прийняття зустрічного позову, позову третьої особи із самостійними вимогами та об'єднання і роз'єднання позовів залежить своєчасний і правильний розгляд заявлених вимог, то ці процесуальні дії необхідно провадити у точній відповідності з правилами, встановленими статтями 123-126 ЦПК України.

Таким чином, позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору в справі, у якій відкрито провадження, приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов'язані і спільний їх розгляд є доцільний, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин та коли вимоги за позовами можуть зараховуватись, або коли задоволення такого позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Як вбачається з позовних вимог, що заявлені у даній справі, позивач ПАТ «ОТП Банк» просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № від 07.09.2015 року в сумі 61966 гривень 40 копійок.

Як вбачається із заявлених третьою особою позовних вимог, останній просить суд: визнати договір про надання споживчого кредиту № від 28.11.2013р., договір про надання споживчого кредиту № від 08.05.2014р., договір про надання споживчого кредиту № від 08.05.2014р., договір про надання споживчого кредиту № від 16.09.2014р., договір про надання споживчого кредиту №200936763 від 16.09.2014р., договір про надання споживчого кредиту №201190141 від 07.09.2015р., укладений між Публічним акціонерним товариство «ОТП Банк» до ОСОБА_1, частинами одного правочину; визнати недійсним правочин, частинами якого є договір про надання споживчого кредиту № від 28.11.2013р., договір про надання споживчого кредиту № від 08.05.2014р., договір про надання споживчого кредиту № від 08.05.2014р., договір про надання споживчого кредиту № від 16.09.2014р., договір про надання споживчого кредиту №200936763 від 16.09.2014р., договір про надання споживчого кредиту №201190141 від 07.09.2015р., укладені між Публічним акціонерним товариство «ОТП Банк» до ОСОБА_1, та застосувати наслідки недійсності правочину.

Із програми електронного документообігу суду «Д-3» вбачається, що в провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа № 755/5009/17 за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1, 3-я особа ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та позов третьої особи ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», ОСОБА_1 про визнання недійсними договорів про надання споживчого кредиту. Рішенням від 25 жовтня 2017 року, яке не набрало законної сили, у задоволенні позову третьої особи ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» , ОСОБА_1 про визнання недійсними договорів про надання споживчого кредиту, відмовлено.

Підставами та предметом позову третьої особи ОСОБА_2 в межах розгляду вищевказаної справи зокрема було визнання недійсними договорів про надання споживчого кредиту № від 28.11.2013 року, № від 08.05.2014 року, № від 08.05.2014 року, № від 16.09.2014 року, № від 16.09.2014 року, № від 07.09.2015 року та № від 07.09.2015 року. Обґрунтовуючи зазначені позовні вимоги третя особа, яка заявляє самостійні вимоги посилалась на те, що всі ці договори насправді є одним правочином, укладеним 28.11.2013 року, а всі наступні договори лише змінювали умови правочину. Всі ці правочини мають грубі порушення законодавства, а саме: відсутність письмовї згоди чоловіка, надзвичайно малий шрифт, що робить інформацію про умови договору недоступною; порушення прав споживача на свободу вибору продукції; встановлення платежів, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь.

Аналогічні підстави позову заявлені в позові третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги, що подані в межах розгляду даної справи.

За вказаних обставин, враховуючи вищевикладені доводи, суд приходить до висновку про відмову у прийнятті позову третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_2 в межах розгляду цивільної справи за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за Договором кредиту № від 07.09.2015 року.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 34, 123, 125, 210, 293, 294 ЦПК України, суд, - У Х В А Л И В:

В прийнятті позову третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_2 в межах розгляду цивільної справи за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за Договором кредиту № від 07.09.2015 року - відмовити.

Ухвала оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя: