05.12.2017 637/826/17
РІШЕННЯ

Іменем України

4 грудня 2017 року с.м.т.Шевченкове

Шевченківський районний суд Харківської області

у складі: головуючого - Тордія Е.Н.

за участю :секретаря - Сергієнко В.С.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Шевченківського районного суду Харківської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Семенівської сільсьскої ради Шевченківського району Харківської області, ОСОБА_3 про поновлення строку для звернення до суду та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ :

8 серпня 2017 року, ОСОБА_1 звернулась до Шевченківського районного суду Харківської області з позовною заявою про поновлення строку для звернення до суду та визнання права власності в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_4, померлої 28 квітня 2000 року, та ОСОБА_5, померлої 31 грудня 2010 року.

У судовому засіданні позивач та її представник , який діє на підставі довіреності після уточнення позовних вимог, просили їх задовольнити у повному обсязі. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 28 квітня 2000 року померла її бабуся - ОСОБА_4, яка постійно проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1, після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді земельної частки (паю) реформованого АТ КСП «ім. Куйбишева» розміром 7.33 в умовних кадастрових гектарах ,згідно сертифікату серії ХР № 0165996. При житті спадкодавиця склала заповіт, за яким все своє майно вона заповідала у власність в рівних частинах : ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_1. 3 жовтня 2005 року помер ОСОБА_6 , який був її батьком. 31 грудня 2010 року, померла ОСОБА_5 яка була її тітко. Позивач є спадкоємицею за заповітом після смерті ОСОБА_4 в розмірі 1/3 частини спадкового майна та спадкоємицею за законом після смерті батька ОСОБА_6 в розмірі 1/3 частини спадкового майна.

Рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 27 жовтня 2011 року за позивачем було визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину земельної частки (паю) в розміром 7.33 в умовних кадастрових гектарах ,в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, померлої 28 квітня 2000 року та визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину земельної частки (паю), розміром 7.33 в умовних кадастрових гектарах згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0165996, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, померлого 3 жовтня 2005 року.

Після процесу отримання свідоцтво про право власності на 2/3 частини земельної ділянки,що зайняло певний час, в листопаді місяці 2016 року,вона дізналась ,що 1/3 частина земельного частки (паю), яку мала отримати ОСОБА_7 не витребувана .

15 листопада 2016 року позивач звернулася до відділу Держгеокадастру в Шевченківському районі Харкіської області, та отримала відповідь в якій вказано, що згідно Книги реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) по КСП АТ ім. «Куйбишева» право на 1/3 частину земельної частки (паю) значиться за ОСОБА_4 Варфоломієвною, вартістю 188609.55 гривень. Крім того, 14 листопада 2016 року Семенівська сільська рада надала відповідь, що на ОСОБА_4 Варфоломієвну було видано майновий сертифікат серії ХА №236643 на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства АТ КСП ім. Куйбишева в розмірі 848 гривень 16 копійок, а отже спадщину на іншу частину майна ніхто не оформляв тому позивач має право на її оформлення.

Після смерті ОСОБА_4 спадщину прийняли ОСОБА_6 та ОСОБА_1 в рівних частинах, оскільки не заявили про відмову від неї та фактично вступили у володіння спадковим майном.

3 жовтня 2005 року помер ОСОБА_6, та 31 грудня 2010 року померла ОСОБА_5, що проживала та була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1. Померла була донькою спадкодавці та є тіткою позивача фактично спадщину прийняла, але своїх спадкових прав не оформляла. Спадкоємиця за законом є її дочка відповідач по справі ОСОБА_3, яка не бажає оформляти спадщину на вказане вище спадкове майно. Про наявність спадкового майна позивач дізналася лише у листопаді 2016 року, що є поважною причиною пропуску строку позовної давності.

Рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 28 вересня 2011 року встановлено факт належності ОСОБА_4 сертифікату на право на земельну частку(пай) серії ХР №0165996, виданого на підставі розпорядження Шевченківської райдержадміністрації Харківської області від 25 жовтня 1996 року.

Оформити спадщину в адміністративному порядку виявилося неможливим, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів ,тому позивач звернулася до суду за захистом свого порушеного права та просить його поновити та визнати за нею право на майновий сертифікат після смерті ОСОБА_4, померлої 28 квітня 2000 року та право на 1/3 частину земельну частку (пай) після смерті ОСОБА_5, померлої 31 грудня 2010 року.

В судове засідання представник Семенівської сільської ради Шевченківського району Харківської області не зявився, надав до суду письмову заяву з клопотанням про розгляд справи у своєї відсутності та проти задоволення позову ОСОБА_1 не заперечує.

Відповідач, ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася надала до суду письмову заяву про розгляд справи за своєї відсутності, проти задоволення позову ОСОБА_1 не заперечує.

Представник позивача прохав позовні вимоги задовольнити.

Суд заслухавши пояснення позивача , представника позивача, свідків, перевіривши матеріали справи, вважає що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1 ст.15 Цивільного Кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом установлені такі факти, і відповідні їм правовідносини.

З свідоцтва про народження (зареєстрованого в книзі записів актів громадського стану про народження від 10 липня 1943 року) вбачається, що ОСОБА_5, народилася 2 травня 1942 року її батьками відповідно вказані: батько ОСОБА_8, мати ОСОБА_4 (а.с.69).

Відповідно до свідоцтва про народження ( серія І-АГ № 1370017, виданого Богодарівською сільською радою Шевченківського району Харківської області 10 березня 1953 року народився ОСОБА_6 , батьками якого в свідоцтві зазначені відповідно- Лавушкін ОСОБА_9 , ОСОБА_4.

Свідоцтво про народження (серія ІІ-ВЛ №457748, видане Шевченківським РАГС Харківської області 9 січня 1981 року ) засвідчує той факт, що 29 квітня 1974 року народилась ОСОБА_10, батьком якої в зазначеному свідоцтві зазначено - ОСОБА_6 (а.с. 6).

2 липня 1994 року, позивач за справою одружилася ,що засвідчено свідоцтвом про укладення шлюбу(серія І-ВЛ №262562 яке видане Семенівською сільською радою Шевченківського району Харківської області від 2 липня 1994 року) та набула прізвища ОСОБА_11 (а.с.7).

Відповідно до свідоцтва про смерть (серія І-ВЛ №231402 виданого Семенівською сільською радою Шевченківського району Харківської області від 1 травня 2000 року ОСОБА_4, померла 28 квітня 2000 року.

Згідно свідоцтва про смерть (серія І-ВЛ №058361 яке видане відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського РУЮ Харківської області від 31 січня 2006 року батько позивача ОСОБА_6, помер 3 жовтня 2005 року.

Свідоцтво про смерть (серія І-ВЛ №315752 видане повторно віддділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківскього РУЮ Харківської області від 24 травня 2011 року) засвідчує той факт ,що тітка позивача ОСОБА_5, померла 31 грудня 2010 року.

За життя ОСОБА_11 отримала сертифікат (серія ХР №0165996) на право на земельну частку (пай), розміром 7.33 умовних кадастрових гектарах, розташовану на території Семенівської сільської ради Шевченківського району Харківської області, а також свідоцтво (серія ХА №236643 ) про право власності на майновий пай члена колгоспного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат).

Заповітом від 1 лютого 2011 року, посвідченого секретарем Семенівської сільської ради Шевченківскього району Хакрівської області ОСОБА_12 та зареєстрованого в реєстрі за № 11 , належний будинок з надвірними будівлями і все своє майно і все те, що на день смерті

буде їй належити і на що я вона буде мати право по закону ОСОБА_4 заповідала в особистість своїм дітям: ОСОБА_5, ОСОБА_6 та онучці ОСОБА_1, в рівних частинах кожному.

Після смерті ОСОБА_4 спадщину прийняли ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_1 в рівних частинах, оскільки не заявили про відмову від неї та фактично вступили у володіння спадковим майном у відповідності до положень ст.ст. 528, 529 Цивільного кодексу України в редакції 1963 року, це підтверджується довідкою №58 від 14 листопада 2016 року Семенівської сільської ради Шевченківського району Харківської області яка зазначає ,що на момент своєї смерті разом з ОСОБА_4 мешкали та були зареєстровані її донька ОСОБА_5, та син ОСОБА_6

Враховуючи невідповідність документів за рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 28 вересня 2011 року, встановлено факт належності ОСОБА_4 сертифікату на право на земельну частку (пай) (серія ХР №0165996 виданого на підставі розпорядження Шевченківської райдержадміністрації Харківської області від 25 жовтня 1996 року).

За рішенням Шевченківскього районного суду Харківської області від 27 жовтня 2011 року, за позивачем визнано право власності по 1/3 частині земельної частки (паю) згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) (серія ХР №0165996) - за заповітом після смерті ОСОБА_4, померлої 28 квітня 2000 року, та за законом після смерті ОСОБА_6, померлого 3 жовтня 2005 року. 1/3 частина земельної ділянки залишилась не витребуваною.

Допитані в судовому засіданні свідки: ОСОБА_13, ОСОБА_14 пояснили, що знають родину ОСОБА_15 тривалий час , як сусідів .Мешкали донька та син разом з матерю, допомагала їм більш ОСОБА_1 яка і ховала батько та бабусю , донька, тітка позивача також померла. Після смерті бабусі спадщину отримали діти померлої, а потім їх діти.

Відповідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним.

Відносини спадкування регулюються Цивільним кодексом України, який вступив у дію 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чине законодавство, зокрема, і правила Цивільного кодексу Української РСР 1963 року.

У відповідності до ст.ст. 316, 328 Цивільного кодексу України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Судом встановлено та підвернено належними документами ,що після смерті ОСОБА_4 спадщину фактично прийняли ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_1 в рівних частинах, у відповідності до положень ст.ст. 528, 529 Цивільного кодексу України в редакції 1963 року.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припилися внаслідок його смерті.

З заяви ОСОБА_16 вбачається ,що вона є спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_7, за заповітом , отримала відповідні свідоцтва про права на спадщини за заповітом на майно, яке належало її матері , та на які були видані правостановлюючи документи. Стосовно частки ( паю) також майнового паю які залишилась після смерті ОСОБА_11 не заперечувала, щоб її отримала ОСОБА_1

Вимогами ст.ст. 1233, 1235 Цивільного кодексу України передбачено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у

нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

За правилами ч. 3 ст. 1266 Цивільного кодексу України племінники спадкодавця спадкують ту час тку спадщини, яка б належала за законом їхнім матері , батькові( сестрі, братові спадкодавця) якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Враховуючи що заяв про застосування строку позовної давності не надходило , суд визнає пропуск строку звернення до суду поважним, та вважає можливим поновити ОСОБА_1 строк для звернення до суду за визнанням свого права.

Оцінивши надані докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, окрім того враховуючи, що позивач є спадкоємцем за заповітом, визнання за нею права власності не порушає нічиїх інтересів, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є доведеними та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 212, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 316, 328, 1216, 1218, 1233, 1235, 1261,1266 Цивільного кодексу України, ст.ст. 528, 529 Цивільного кодексу УРСР (1963 року), ст. 41 Конституції України, суд ,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Семенівської сільсьскої ради Шевченківського району Харківської області, ОСОБА_3 про поновлення строку для звернення до суду та визнання права власності на майно в порядку спадкування - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк для зверення до суду за захистом свого порушеного права.

Визнати за ОСОБА_1 право на 1/3 частину земельної частки (паю), розміром 7.33 в умовних кадастрових гектарах, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) (серія ХР №0165996), виданого на підставі розпорядження Шевченківської районної державної адміністрації Харківської області за №337 від 25 жовтня 1996 року, в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_5, померлої 31 грудня 2010 року.

Визнати за ОСОБА_1 право на майновий сертифікат (серія ХА №236643) на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства АТ КСП ім.Куйбишева в розмірі 848 гривень 16 копійок, в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_4, померлої 25 квітня 2000 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ