Справа № 460/2165/16 Головуючий у 1 інстанції: Швед Н.П.
Провадження № 22-ц/783/2475/17 Доповідач в 2-й інстанції: Павлишин О. Ф.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2017 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого - Павлишина О.Ф.,

суддів - Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

секретар Бохонко Е.Р.,

з участю представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 16 травня 2016 року у справі за поданням державного виконавця відділу державної виконавчої служби Яворівського районного управління юстиції у Львівській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваною ухвалою суду подання задоволено. Тимчасово обмежено ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, право виїзду за межі України до повного погашення ним боргу.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_2

В апеляційній скарзі стверджує, що ухвала суду є незаконною, необґрунтованою, постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що подання державного виконавця розглянуто без участі самого виконавця. Вважає, що висновок про факт ухилення боржника від покладених на нього зобов'язань судом зроблено виключно на підставі матеріалів подання держаного виконавця без витребування та безпосереднього огляду в судовому засіданні матеріалів виконавчого провадження. Стверджує, що матеріали виконавчого провадження не містять безспірних доказів його ухилення від виконання судового рішення, нез'явлення за викликом державного виконавця, невиконання його законних вимог чи свідомого вчинення ним будь-яких інших дій, які перешкоджають виконанню судового рішення. Зазначає, що у матеріалах справи та матеріалах виконавчого провадження також немає жодних доказів на підтвердження вжиття державним виконавцем будь-яких додаткових заходів спрямованих на виявлення місцезнаходження боржника. Стверджує, що державним виконавцем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наміру боржника виїхати за межі України саме з метою невиконання рішення суду. Просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні подання відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок розв'язання спорів у цій сфері регулює Закон України "Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України".

Згідно з ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що обов'язковою передумовою звернення державного виконавця з таким поданням є ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника судовим рішенням.

Задовольняючи подання державного виконавця про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, суд першої інстанції обґрунтовано, виходив з того, що підтверджується факт ухилення боржника від виконання зобов»язання.

Висновок суду першої інстанції відповідає обставинам справи та доказам, що містяться в матеріалах справи.

Судом встановлено, що боржник ОСОБА_2 зобов'язаний виконати вимоги постанови №461/11223/15-п від 10.11.2015 року виданої Галицьким районним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_2 в користь Львівської митниці витрат за зберігання в розмірі 37912,95 грн. та постанови Галицького районного суду №641/10035/15-п від 23.09.2015 року про стягнення з ОСОБА_2 в користь Львівської митниці витрат за зберігання в розмірі 20840,01 грн.

Суд першої інстанції також встановив, що державним виконавцем здійснювались виклики боржника ОСОБА_2, однак такий не з"являвся, що підтверджується повідомленнями по вручення поштових відправлень (а.с. 6).

Крім цього, державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Яворівського РУЮ Марків І.С. було скеровано запит в Регіональний сервісний центр МВС у Львівській області Територіальний сервісний центр, ДПСУ, УПФ у Яворівському районі та у відділ Держземагенства у Яворівському районі про джерела отримання доходів ОСОБА_2 та про номери рахунків, відкритих в банках та інших фінансових установах, однак відомості щодо ОСОБА_2 відсутні.

Враховуючи наведені вище вимоги Закону та встановлені обставини справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки боржник, знаючи про наявність обов'язку сплатити витрати за зберігання Львівській митниці, не вчинив жодних дій щодо належного виконання своїх зобов'язань, а тому є підстави вважати, що він ухиляється від виконання обов'язків, покладених на нього постановами суду.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та такі не приймаються до уваги, оскільки наявний факт ухилення боржника від виконання зобов'язання, який стверджується такими обставинами - боржник жодного разу не з'явився на виклики державного виконавця, не вжив жодних заходів для виконання постанов суду з 2015 року.

Таким чином, суд першої інстанції при вирішенні даного питання дотримався вимог процесуального закону, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити, а оскаржувану ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись п.1 ч.2 ст.307, ст.ст.313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 16 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий : Павлишин О.Ф.

Судді : Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.