У Х В А Л А

01 серпня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючий суддя: Хилевич С.В.

судді: Шимків С.С., Ковальчук Н.М.

секретар судового засідання: Шептицька С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу судді Рівненського міського суду від 29 травня 2017 року у справі за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Відділ реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції; про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и л а:

У травні 2017 року в суд звернувся ОСОБА_1 із заявою про встановлення тих фактів, який мають юридичне значення, що він та його дочка за національністю є поляками.

Ухвалою судді Рівненського міського суду від 29 травня 2017 року відмовлено у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Відділ реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції; про встановлення факту, що має юридичне значення.

У поданій на ухвалу судді апеляційній скарзі заявник, вважаючи її незаконною і необґрунтованою, покликався на порушення судом норм процесуального і матеріального права.

На її обґрунтування зазначав про неврахування суддею першої інстанції тих обставин, що ст. 256 ЦПК України передбачає встановлення судом фактів, від яких залежать виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Оскільки положення ст.ст. 271, 300 ЦК України та Закону України "Про національні меншини в Україні" вказують про можливість фізичної особи вільно, на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері приватного життя, збереження своєї національної, культурної, релігійної тощо самобутності та вільно обирати і відновлювати національність, тому твердження про встановлення іншого порядку визначення національності вважав неправильним.

Не погоджувався з висновками судді про виключну компетенцію органів РАЦС вносити зміни в національність фізичної особи. При цьому посилався на п.п. 2.16.7 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, який передбачає внесення змін в актові записи цивільного стану на підставі рішення суду.

З цих підстав просить скасувати ухвалу судді першої інстанції, направивши справу для продовження розгляду до Рівненського міського суду.

Заслухавши судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи заявника, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

Відмовляючи ОСОБА_1 у відкритті провадження у справі, суддя першої інстанції виходив із того, що законом передбачений інший порядок внесення змін до актових записів цивільного стану, які засвідчують походження та національність особи, і порядок оскарження відмови у внесенні таких змін.

Проте частково з таким висновком погодитися не можна.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 вважає, що він та його малолітня (на час розгляду справи апеляційним судом - неповнолітня) дочка ОСОБА_3 за національністю є поляками.

Постановляючи ухвалу, суддя першої інстанції не звернув увагу на те, що заявник вимагав встановити два факти, що мають юридичне значення. Тобто не лише щодо себе, але й щодо дитини - дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 1-3). Отже, він діяв як заявник щодо себе і як законний представник в інтересах своєї дитини.

Відповідно до ч.ч. 1 і 2 ст. 39 ЦПК України права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом.

Права, свободи та інтереси неповнолітніх осіб віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть захищати у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, піклувальними чи інші особи, визначені законом. Суд може залучити до участі в таких справах неповнолітню особу чи особу, цивільна дієздатність якої обмежена.

Згідно із ч. 1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Таким чином, відмовляючи у відкритті провадження в справі за заявою ОСОБА_1, суддя в той самий час не вирішив, хоча повинен був це зробити, і аналогічного процесуального питання про право на судовий розгляд заяви його малолітньої (на той час) дочки, щодо якої він просив також встановити юридичний факт.

Крім того, суддя робить посилання на ст. 17 КАС України і вказує, що розгляд справ про оскарження відмови органів державної реєстрації цивільного стану у внесенні змін до актових записів цивільного стану, їх поновленні та анулюванні провадиться в порядку адміністративного судочинства.

Такий висновок не стосується правовідносин, що склалися, і є зайвим, оскільки заявник вимагав розглянути справу за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Підставою для скасування оскаржуваної ухвали відповідно до п. 3 ст. 312 ЦПК України є порушення суддею порядку, встановленого для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313-315, 324-325 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу судді Рівненського міського суду від 29 травня 2017 року скасувати, а питання про відкриття провадження у справі передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Головуючий:

Судді: