АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6510/17 Справа № 199/4687/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Куценко Т.Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2017 року м. Дніпро

07 листопада 2017 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого Куценко Т.Р.

суддів Демченко Е.Л., Максюти Ж.І.

при секретарі Синенко Є.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2,

на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 13 липня 2017 року по справі за заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про видачу судового наказу про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 липня 2017 року відмовлено ОСОБА_2 у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів /а.с.4/.

З цією ухвалою не погодилася позивач, і подала апеляційну скаргу в якій ставить питання про скасування ухвали, посилаючись на її незаконність, безпідставність та постановлення з порушенням норм процесуального права /а.с.8/.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що суд першої інстанції, відмовивши у прийнятті заяви про видачу судового наказу, фактично порушив право дитини на належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного та соціального розвитку, які гарантовані законом та державою.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу, у якій просила стягнути з ОСОБА_4 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини від всіх видів заробітку але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття.

В обґрунтування заяви зазначила, що рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 травня 2016 року за її позовом з відповідача ОСОБА_3 на її користь стягнуті аліменти на утримання спільної дитини у розмірі ? частини від всіх видів заробітку але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття,

Однак, 08 липня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо покращення захисту права дитини на належне утримання», згідно з яким стягувач має право звернутися із заявою про стягнення аліментів судовим наказом у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Мінімільний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З огляду на викладене, вважає, що має право на стягнення аліментів у наказному провадженні у зазначеному розмірі.

Однак, відповідно до ч.1ст. 95 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 96 цього Кодексу.

У статті 96 ЦПК України наведений вичерпний перелік підстав, за якими може бути виданий судовий наказ, а саме: заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов'язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; заявлено вимогу про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов'язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб;

У даному ж випадку заявник звернулася до суду з вимогою, яка полягає у фактичній зміні розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у звязку з уведенням в дію Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів" № 2037 - VIII від 17 травня 2017 року, яким зокрема передбачені й зміни до ст. 96 ЦПК України.

Так, ч. 1 ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Отже, колегія суддів вважає за необхідне роз`яснити ОСОБА_2 право на звернення до суду із позовом про збільшення розміру стягуваних з ОСОБА_5 аліментів на утримання сина.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з положеннями ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, щодо відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, оскільки заявлена вимога, не передбачена ст. 96 ЦПК України.

Висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, ґрунтується на законі. В апеляційній скарзі не наведені обставини та докази, які б ставили під сумнів законність ухвали суду першої інстанції.

Колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

У відповідності до п.1 ч.2 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін.

У відповідності до ст. 312 ЦПК України розглядаючи скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 13 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

ОСОБА_6