Справа № 148/2132/17
Провадження №2-н/148/46/17
У Х В А ЛА

про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу

24 листопада 2017 року м. Тульчин

Суддя Тульчинського районного суду Вінницької області Ковганич С.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання з ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернулась до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання з ОСОБА_2.

Дослідивши заяву та додані до неї документи, вважаю, що у прийнятті заяви про видачу судового наказу слід відмовити, виходячи з наступних підстав.

Згідно з п.1 ч.3 ст.100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо заявлено вимогу, не передбачену статтею 96 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4, п. 4-1 ч. 1 ст. 96 ЦПК України судовий наказ може бути видано, у разі якщо:

4) заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не повязана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб;

4-1) заявлено вимогу про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не повязана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Такі ж положення щодо стягнення аліментів закріплені в ч.5 ст.183 СК України, згідно якої: той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Разом з тим, стаття 6 СК України вказує, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

Заявник просить стягувати аліменти на навчання доньки, як на особу, яка вже досягла повноліття.

Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Отже, аналізуючи вказані норми СК України та норми ЦПК України, приходжу до висновку, що вимоги про стягнення з батька матеріальної допомоги на утримання повнолітньої дитини на час навчання не підлягають розгляду в порядку наказного провадження, а можуть бути розглянуті в порядку позовного провадження.

Згідно ч.2 ст.101 ЦК України, відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст.6, ст.199 СК України, ст. 96, п.1 ч.3 ст.100, ч.2 ст.101 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання з ОСОБА_2.

Роз'яснити заявнику її право на звернення з тими самими вимогами до суду у позовному порядку.

На ухвалу суду протягом п'яти днів з дня отримання її копії може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області через Тульчинський районний суд.

Суддя: