Справа № 630/351/17
Провадження № 2/630/276/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 липня 2017 року м. Люботин
Люботинський міський суд Харківської області у складі:
головуючого судді Дем'яненко І.В.,
за участю секретаря Тимошенко К.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Люботин Харківської області цивільну справу за позовом заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3- ї особи Служби у справах дітей Люботинської міської ради Харківської області про надання дозволу на виїзд дітей,
ОСОБА_1 звернулася до Люботинського міського суду Харківської області з позовною заявою до ОСОБА_2,3- ї особи Служби у справах дітей Люботинської міської ради Харківської області про надання дозволу на виїзд дітей
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що вона 18 вересня 2004 року зареєструвала шлюб з відповідачем.
Від спільного проживання у позивача з відповідачем народилися син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження.
На даний час позивачу невідоме місцезнаходження відповідача - батька дітей, а вона планує виїхати з дітьми до Російської Федерації до рідних.
В зв'язку з вищевикладеним позивач просить надати дозвіл на виїзд з України до Російської Федерації та у зворотному напрямку дітям: ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у супроводі матері ОСОБА_1, без згоди та супроводу батька ОСОБА_2, в період з 25 серпня 2017 року по 31 грудня 2017 року.
Також позивач просить стягнути судові витрат в розмірі 1092 гривня.
Сторони були повідомлені про час та місце розгляду справи своєчасно та належним чином, в судове засідання не з'явилися. Позивачка направила до суду заяву, в якій зазначила, що підтримує свої позовні вимоги, просить розглядати справу без її участі.
Відповідач повідомлений про дату,час, місце розгляду справи шляхом публікації оголошення в газеті «Слобідський край», проте до суду не з'явився.
Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України.
Представник третьої особи направила лист до суду, в якому просила розглядати справу без участі представника.
Відповідно до вимог ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, враховуючи думку сторін по справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази по справі, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню повністю, виходячи з наступного.
Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини, що не оспорюють ся сторонами по справі.
Сторони зареєстрували шлюб 18 вересня 2004року у відділі реєстрації актів цивільного стану Люботинського міського управління юстиції в Харківській області, актовий запис № 08 (а.с.8).
Від спільного проживання у позивача з відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом реєстрації актів цивільного №3 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 781 від 11 березня 2005 року та ІНФОРМАЦІЯ_2 року народилася донька ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Люботинського міського управління юстиції Харківської області, актовий запис № 268 від 16 листопада 2010 року (а.с.9,10).
Батьком неповнолітніх дітей записано відповідача - ОСОБА_2, який на даний час мешкає окремо.
Діти проживають разом з матір'ю та знаходяться на її утриманні.
Мати та рідні ОСОБА_1 перебувають в Російській Федерації, тому вона плану разом з дітьми відвідати родину, розширити світогляд дітей, але в зв'язку з тим, що відповідач всіляко ухиляється від виконання батьківських обов'язків неможливо отримати його згоду на виїзд дітей.
Охорона дитинства в Україні є стратегічним загальнонаціональним пріоритетом і має метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров'я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні. Державна політика у цій сфері ґрунтується на забезпеченні найкращих інтересів дитини.
Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і складається з цього Закону, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері.
Згідно ст. 51 Конституції України турбота про дітей, їх виховання є рівним правом і обов'язком батьків.
Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.
Згідно ч. 2 ст. 154 СК України батьки мають право звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини.
Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Статтею 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно, а ч. 2 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виходячи з цього сторони, як батьки дитини, повинні спільно вирішувати питання про фізичний, духовний та моральний розвиток дитини.
Позивачка має намір оздоровити дітей та розширити їх світогляд шляхом відвідування близьких родичів, що Російській Федерації. При цьому позивачкою визначений період перебування дитини за кордоном, а саме: з 25 серпня 2017 року по 31 грудня 2017 року.
Відповідно до ч. 3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників у їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.
Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами).
У відповідності до положень ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду.
Згідно до п. 18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду.
Згідно ст. 3 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» та п.п. 21-23 «Правил перетинання державного кордону громадянами України», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року із відповідними змінами, перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-ти річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними. У випадку виїзду у супроводі одного з батьків або осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, може здійснюватися за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон або за рішенням суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-ти річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон.
Статтею 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.
З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.
Відповідно до посилань позивача у добровільному порядку відповідач відмовляється надати нотаріально посвідчену згоду на виїзд сина за кордон. Із матеріалів справи можливо зробити висновок, що відповідач необґрунтовано обмежує права позивача на виховання дитини та обмежує її можливості як матері дитини, надавати дитині найкраще в житті.
Пунктом 1 статті 3 Конвенції ООН від 20 листопада 1989 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Пунктом 1 статті 18 Конвенції ООН встановлено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання й розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Аналізуючи встановлені на підставі таких доказів фактичні обставини в контексті наведених норм чинного законодавства, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позову. Позивачкою надані належні докази того, що відповідач безпідставно ухиляється від надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон дітей.
Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.
Відповідно до ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідач не скористався своїм правом надати докази в порядку заперечення.
Питання щодо судових витрат вирішити на підставі ст. 88 ЦПК України.
На підставі викладеного, ст.313 ЦК України, ст.ст.141,157 Сімейного кодексу України, ст.11 Закону України «Про охорону дитинства»,ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57, Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 року № 231, керуючись ст.ст.3,10,57-60,88, 169,208,209,212-215,218 ЦПК України, суд ,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3- ї особи Служби у справах дітей Люботинської міської ради Харківської області про надання дозволу на виїзд дітей - задовольнити повністю.
Надати дозвіл на виїзд з україни до Російської Федерації та у зворотному напрямку малолітнім дітям: ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 без згоди та супроводу батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, в період з 25 серпня 2017 року по 31 грудня 2017 року з обов'язковим поверненням дитини до України.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, і.н. НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 судові витрати в розмірі 1092 гривні, що складаються із судового збору в розмірі 640 грн. та витрат на публікацію оголошення - 452 гривні.
На заочне рішення відповідачем протягом 10 днів, з моменту отримання копії рішення, до Люботинського міського суду Харківської області може бути подана письмова заява про його перегляд.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Люботинський міський суд Харківської області в десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя(підпис) І. В. Дем'яненко