Справа №484/1691/13-ц 04.12.2017 04.12.2017 04.12.2017
Справа №484/1691/13-ц Головуючий першої інстанції Паньков Д.А.
Провадження №22-ц/784/2283/17 Доповідач апеляційного суду Серебрякова Т.В.
Ухвала

Іменем України

04 грудня 2017 року місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Серебрякової Т.В.,

суддів: Лисенка П.П., Самчишиної Н.В.,

з секретарем судового засідання Яценко Л.В.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою Первомайського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 вересня 2017 року, постановлену у цивільній справі за скаргою ОСОБА_2 на дії начальника Первомайського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області,

УСТАНОВИЛА:

У серпні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду із скаргою на дії начальника Первомайського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (далі - Первомайський ВДВС).

В обґрунтування вимог скарги зазначено, що рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 квітня 2013 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 400 грн. щомісячно до його повноліття, починаючи з 11 квітня 2013 року.

Рішення суду набрало законної сили та на підставі судового рішення Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області було видано виконавчий лист, який в подальшому був пред'явлений до Первомайського ВДВС для примусового виконання.

У червні 2017 року стягувач ОСОБА_2 звернулась до Первомайського ВДВС із заявою про проведення індексації аліментів починаючи з часу їх призначення, а саме з 24 квітня 2013 року.

За результати розгляду заяви, державним виконавцем здійснено розрахунок заборгованості по аліментам з урахуванням індексу інфляції, починаючи лише з червня 2016 року.

Не погодившись із зазначеним розрахунком, ОСОБА_2 звернулась зі скаргою до начальника Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області на дії начальника Первомайського ВДВС, але отримала відповідь, що розрахунок індексації аліментів проведений у відповідності з вимогами діючого на той час законодавства.

Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_2 просила суд визнати неправомірними дії начальника Первомайського ВДВС та зобов'язати Первомайський ВДВС провести розрахунок індексації аліментів, визначених міськрайонним судом у твердій грошовій сумі відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», починаючи з часу їх призначення.

Первомайський ВДВС проти задоволення скарги заперечував, зазначав, що здійснюючи розрахунок заборгованості по аліментам з урахуванням індексу інфляції державний виконавець діяв у повній відповідності до вимог законодавства.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 вересня 2017 року скаргу ОСОБА_2 задоволено. Визнано неправомірними дії начальника Первомайського ВДВС щодо не проведення розрахунку індексації аліментів з часу їх призначення, а саме з 24 квітня 2013 року. Зобов'язано Первомайський ВДВС провести розрахунок індексації аліментів, визначених рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 квітня 2013 року, починаючи з часу їх призначення, а саме з 24 квітня 2013 року.

В апеляційній скарзі Первомайський ВДВС, посилаючись на порушення міськрайонним судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу, якою у задоволені скарги відмовити.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд. Виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду.

За правилами ст.ст.1,5 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року (з наступними змінами і доповненнями та в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів. Державний виконавець зобов'язаний вжити заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Крім того, виконання судових рішень це заключна стадія цивільного процесу, а саме заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав, у цьому разі прав заявників, а згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини для визначення розумного строку розгляду справи включається період із надходження до суду позовної заяви й закінчується виконанням рішення суду.

Отже, завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом, тому перевірка вчинення таких дій державним виконавцем є фактично перевіркою дотримання положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду й належного виконання рішення суду.

Згідно із ч.2 ст.2 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

Державний виконавець, відповідно до вимог ч.1 ст.6 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб; вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч.1 ст.11 цього Закону).

Зокрема, він здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

За правилами ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Така ж можливість оскарження дій чи бездіяльності державного виконавця передбачена Законом України «Про виконавче провадження», зокрема, у ст.74 вказаного Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

У п.3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз'яснено, що при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби необхідно враховувати, що Законом України «Про виконавче провадження» передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом України «Про виконавче провадження» заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 квітня 2013 року задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 400 грн. щомісячно до його повноліття, починаючи з 11 квітня 2013 року (а.с.18).

Вказаним рішенням питання про індексацію аліментів, стягнутих у твердій грошовій сумі, судом не вирішувалося.

Судове рішення в апеляційній інстанції не переглядалось та набрало законної сили 07 травня 2013 року.

На виконання вищевказаного рішення суду, 21 травня 2013 року Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області було видано виконавчий лист №2/484/1691/13 (а.с.42).

13 червні 2017 року представник стягувача звернулась до Первомайського ВДВС із заявою про проведення індексації аліментів, стягнутих у твердій грошовій сумі, починаючи з часу їх призначення, а саме з 24 квітня 2013 року (а.с.28).

Згідно листа-відповіді №19315/10 від 11 липня 2017 року Первомайський ВДВС повідомив стягувача, що державним виконавцем проведено індексацію аліментів починаючи з червня 2016 року, а індексація аліментів до червня 2016 року законом не передбачена (а.с.29).

Не погодившись із зазначеним, ОСОБА_2 звернулась зі скаргою до начальника Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, проте отримала відповідь аналогічного змісту (а.с.26,30).

Згідно довідки - розрахунку, складеної головним державним виконавцем Первомайського ВДВС, станом на 29 серпня 2017 року заборгованість по вищевказаному виконавчому листу становить 448 грн. 20 коп. (а.с.41).

Стаття 184 СК України передбачає можливість визначення розміру аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі.

Частина друга ст.184 СК України передбачає, що визначений судом у твердій грошовій сумі розмір аліментів, підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, здійснюється підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами підприємцями, які проводять відповідні відрахування аліментів із доходу платника аліментів.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» до об'єктів індексації грошових доходів відноситься розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі.

Статтею 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено підстави для проведення індексації. Зокрема, зазначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Зміни в ст.4 вищевказаного Закону України щодо розміру перевищення порогу індексації були внесені Законом України №911-VIII від 24 грудня 2015 року.

До вказаних змін індексація грошових доходів населення проводилася в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлювався в розмірі 101 відсотка.

Обґрунтовуючи вимоги даної скарги, ОСОБА_2 зазначала про неправомірність відмови начальника Первомайського ВДВС провести індексацію розміру аліментів визначених у твердій грошовій сумі з часу їх призначення.

Задовольняючи вимоги скарги, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що судовий контроль за виконанням судових рішень, зокрема, право сторони виконавчого провадження на звернення до суду зі скаргою на рішення, дію чи бездіяльність державного виконавця регламентовано розділом VІІ ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.386 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю заявника і державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються.

При цьому, вимогами ч.1 ст.386 ЦПК України встановлена необхідність участі заявника і державного виконавця при розгляді скарги на рішення, дію чи бездіяльність державного виконавця.

Однак, положення даної норми не обмежують право на участь у розгляді скарги інших учасників виконавчого провадження (відмінної від заявника), прав і обов'язків яких безпосередньо стосується розгляд і вирішення цієї скарги.

Згідно зі ст.26 ЦПК України сторона виконавчого провадження, яка звернулася до суду зі скаргою, бере участь в її розгляді як заявник, а інші учасники цього провадження, прав і обов'язків яких безпосередньо стосується розгляд і вирішення цієї скарги, - як заінтересовані особи.

Аналогічні положення викладені у п.17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», в якому зазначено, що справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК з особливостями, встановленими ст.386 ЦПК України, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються. До участі у справі як заінтересованої особи залучається інша сторона виконавчого провадження, оскільки судовим рішенням може бути вирішено питання про її права чи інтереси.

За такого, розгляд справи без участі боржника, позбавляє можливості суд всебічно оцінити фактичні обставини справи.

В ході розгляду даної справи міськрайонним судом не дотримано вимог ч.4 ст.10 ЦПК України щодо обов'язку сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, а також не були виконані вимоги процесуального закону, що передбачені ст.ст.26, 386 ЦПК України.

Разом з тим, правильне застосування судом процесуального законодавства при ухваленні судових рішень з цього питання є визначальним з огляду на дотримання законних прав людини і громадянина та має на меті сприяти ефективному, своєчасному і законному примусовому виконанню рішень судів та інших органів (посадових осіб).

Таким чином, не повідомивши про розгляд скарги боржника ОСОБА_3 та розглянувши скаргу без його участі, а предмет оскарження безпосередньо стосується його прав і обов'язків, міськрайонний суд допустив порушення норм процесуального права, що призвело до передчасного вирішення справи та відповідно до п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді справи суду слід також уточнити вимоги скарги, оскільки з наявних у справі документів убачається, що державним виконавцем було здійснено розрахунок заборгованості по аліментам з урахуванням індексу інфляції, з яким не погоджується стягувач, тобто фактично між сторонами (стягувачем і боржником) виник спір щодо розміру заборгованості за аліментами, який підлягає вирішенню в позовному провадженні у відповідності з вимогами ЦПК України.

Керуючись ст.ст.303,307,312,315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Первомайського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області - задовольнити частково.

Ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 вересня 2017 року - скасувати, а справу разом із скаргою та доданими до неї матеріалами направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Т.В. Серебрякова

Судді: П.П. Лисенко

Н.В. Самчишина