Справа № 706/721/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2017 року Христинівський районний суд Черкаської області

в складі:

головуючого - судді Олійника М.Ф.,

за участю секретаря Рибчинецької Я.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Христинівці Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, та стягнення додаткових витрат на повнолітню дитину,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, та стягнення додаткових витрат на повнолітню дитину.

Просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі по 1000 грн. щомісячно на час навчання, починаючи з 25.05.2017 р. та до 30.06.2020 р., ? частину додаткових витрат по оплаті за надання освітніх послуг за перший рік навчання в розмірі 4980 грн., а також 500 грн. за надання юридичної допомоги в оформленні позовних матеріалів.

В обґрунтування позову посилалась на те, що вона з відповідачем ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають дочку ОСОБА_4. До досягнення дочкою повноліття відповідач ОСОБА_2 сплачував аліменти на дочку на підставі рішення Христинівського районного суду та виконавчого листа №2-374 від 25.06.2010 р. 24.05.2017 року ОСОБА_3 виповнилось 18 років. Однак вона потребує матеріальної допомоги зі сторони батьків. З 01.09.2016 р. ОСОБА_3 зарахована студентом Одеської національної академії харчових технологій на підставі укладеного договору №116 від 11.08.2016 р. з денною формою навчання та платою за надання освітніх послуг факультету економіки, бізнесу і контролю за спеціальністю «Облік і оподаткування» зі ступінню бакалавра. Вона надає допомогу дитині, однак її допомоги недостатньо. Дочка сплачує за гуртожиток 400 грн. щомісячно, витрати на харчування складають не менше 500 грн. на тиждень, потрібні кошти на одяг, взуття, літературу тощо. Вважає, що батько дитини ОСОБА_2 повинен виплачувати аліменти на повнолітню дочку у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. на місяць. ОСОБА_2 працює в м. Києві за угодами підряду, його доходи необліковані. Крім того, вважає, що ОСОБА_2 повинен нести витрати з погашення додаткових витрат на їх дитину. Вона за перший рік навчання дочки заплатила 9960 грн, що підтверджується договором №116 від 11.08.2016 р. та чеками про сплату від 09.08.2016 р. 4980 грн. та від 01.12.2016 р. 4980 грн. Вважає, що ? платежу, а саме суму 4980 грн. ОСОБА_2 має їй повернути. В добровільному порядку ОСОБА_2 лише обіцяє допомогу, але не надає.

Відповідачем ОСОБА_2 до суду подані письмові заперечення на позов, в яких він просив у задоволенні позову відмовити повністю, оскількивін на даний час не працює, відповідно не має доходів в звязку з тим, що неможливо працевлаштуватись за місцем проживання та й в останній час стала часто хворіти його мама ОСОБА_5 і він постійно знаходиться вдома біля неї, оскільки мама за станом свого здоровя не може вже працювати. Також крім мами членами його сімї є його співмешканка та її син. Співмешканка через відсутність роботи також не може працевлаштуватись, а тому перебуває на обліку в Центрі зайнятості. Прибутками його сімї є пенсія мами та допомога по безробіттю співмешканки, що становить суму до 2000 грн. Він не взмозі надавати матеріальну допомогу доньці через те, що на даний час він не забезпечує навіть себе та свою сімю. Що стосується стягнення додаткових витрат на дитину, то відповідно до вимог статті 185 СК України навчання у ВНЗ не входить в перелік можливих випадків стягнення додаткових витрат. Дана стаття передбачає стягнення додаткових витрат, повязаних з розвитком здібностей дитини, а не навчання. Навчання у ВНЗ не є розвитком здібностей дитини, а тому позовні вимоги в цій частині також не підлягають задоволенню. Твердження позивача про те, що він працює в м. Києві, нічим не підтверджуються, а лише її слова.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявилась, проте від неї до суду надійшла заява з проханням розглянути справу без її участі, у заяві також зазначено, що вона позов підтримує повністю.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, проте від нього до суду надійшла заява з проханням розглянути справу без його участі, у заяві також зазначено, що він позов не визнає повністю.

Дослідивши письмові докази у справі: копії свідоцтва про народження ОСОБА_3, договору №116 про надання освітніх послуг від 11.08.2016 р., квитанцій «ПриватБанк» від 08.08.2016 р., 30.11.2016 р. про плату за навчання, довідку №1057/ф7 від 24.05.2017 р. Одеської національної академії харчових технологій про навчання ОСОБА_3, копію трудової книжки відповідача ОСОБА_2, довідку виконкому Орадівської сільської ради Христинівського району №373 від 20.06.2017 р. про склад сімї відповідача ОСОБА_2, інші письмові докази, суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити повністю з таких підстав.

Судом встановлено, що у період перебування у шлюбі у сторін 24.05.1999 р. народилася донька ОСОБА_3

З 01.09.2016 р. ОСОБА_3 навчається на факультеті економіки, бізнесу і контролю за спеціальністю «Облік і оподаткування» зі ступінню бакалавра в Одеській національній академії харчових технологій на підставі договору про надання освітніх послуг №116 від 11.08.2016 р. з денною формою навчання та платою за надання освітніх послуг.

Відповідно до ч. 1 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно з п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язковою сукупністю таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Позивачем ОСОБА_1 не доведено, що відповідач ОСОБА_2 може надавати матеріальну допомогу.

Відповідач ОСОБА_2 заперечував проти задоволення позову, на підтвердження відсутності можливості надавати матеріальну допомогу надав суду копію трудової книжки з відсутністю запису про працевлаштування.

Тому у задоволенні позову в частині стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, необхідно відмовити.

У задоволенні позовної вимоги про стягнення додаткових витрат на повнолітню дитину необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до ст. 201 СК України (вказана стаття розміщена в Главі 16 «Обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина та його виконання») до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189 - 192 і 194 - 197 цього Кодексу.

Позивач ОСОБА_1 як на підставу задоволення вказаної позовної вимоги посилається на вимоги ст. 185 СК України, яка в силу положень ст. 201 СК України не підлягає застосуванню до відносин між батьком та повнолітньою дочкою, як у даному випадку.

Керуючись ст.ст. 199, 201 СК України, ст.ст. 60, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, та стягнення додаткових витрат на повнолітню дитину відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області через Христинівський районний суд Черкаської області шляхом подачі в десятиденний строк з дня отримання копії рішення апеляційної скарги.

Суддя М.Ф. Олійник