Справа № 523/3629/17
Провадження №2/523/2629/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

"27" липня 2017 р. Суворовський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді - Бузовського В. В.

при секретарі - Петровської О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду, у місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Регіонального сервісного центру в Одеській області МВС України про визнання договору купівлі-продажу недійсним, визнання права власності, -

встановив:

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом та просила визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу №5142/2016/000388 від 28.07.2016р, укладений між ОСОБА_1 від імені якої на підставі довіреності діяв ОСОБА_2 та ОСОБА_3 згідно до якого було продано автомобіль «ГАЗ-1402» кузов № НОМЕР_1, 1986 року випуску, колір - чорний, реєстраційний номер НОМЕР_2. В обґрунтування вимог посилалася на те, що зазначений автомобіль належав їй на праві власності, продаж автомобіля здійснила особа, яка не мала права на відчуження автомобіля. Так автомобіль належить їй - ОСОБА_1, громадянці України, ІНФОРМАЦІЯ_1. Продаж автомобіля здійснила - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, особа без громадянства, прибула з республіки Молдова в 2008 році. Таким чином просила визнати договір купівлі-продажу автомобіля недійсним.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про місце та час його проведення повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомляли.

Суд ухвалює заочне рішення відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, про що не заперечувала позивачка.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Так встановлено, що ОСОБА_1, на підставі договору купівлі-продажу від 26.12.2008 року придбала автомобіль ГАЗ-1402 кузов № НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_4, який 10.03.2009 року перереєструвала на своє ім'я в РЕВ-1 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області та отримала свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_6. 03.01.2015 року ОСОБА_1, уклала договір та зберігала зазначений автомобіль на території ДП «Південно-українське державне виробниче підприємство по інженерним розвідуванням для будівництва» за адресою : АДРЕСА_1

12.08.2016 року ОСОБА_1, встановила відсутність автомобілю за місцем зберігання та неможливість охорони пояснити даний факт, що стало підставою звернулись із заявою до Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області, де її заява була зареєстрована в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0003496 від 12.08.2016 за ознаками ст. 356 КК України, а згодом перекваліфіковано на ст. 286 ч. З КК України.

В кримінальному провадженні ОСОБА_1, визнана потерпілою. Внаслідок розшукових та слідчих дій автомобіль був затриманий працівниками патрульної поліції м. Одеси, оглянутий слідчим та долучений як речовий доказ до кримінального провадження.

За ухвалою слідчого суді Малиновського районного суду м. Одеси від 29.09.2016р., автомобіль був повернутий ОСОБА_1

В ході розслідування кримінального провадження встановлено, що автомобіль, на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу № 5142/2016/000388 від 28.07.2016, який укладений між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 та перевірений і зареєстрований у територіальному сервісному центрі 5142 РСЦ в Одеській області МВС України адміністратором Доскевич Катериною Олександрівною, був перереєстрований в ТСЦ на ім'я ОСОБА_3, якому було видано свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_7 від 28.07.2016 року та нові реєстраційні номера на автомобіль НОМЕР_8.

При укладанні зазначеного договору, ОСОБА_2 не мав повноважень представника ОСОБА_5, тому що представлена ним довіреність від 12.08.2016 року, яка посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Горбань Мариною Валентинівною за реєстром № 517, видана та підписана не ОСОБА_5, а особою без громадянства на прізвище - «ОСОБА_1 (копія довіреності та посвідки на постійне проживання № НОМЕР_9 додається), на що реєстратор ТСЦ 5142 "не звернула уваги".

Відповідно до ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

В силу ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

В силу статті 658 ЦК України, право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 237 ЦК України, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 244 ЦК України, представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватись за довіреністю.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 245 ЦК України, форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятись правочин.

Відповідно до вимог статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч.1 ст.207 ЦК України - правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Згідно ч. 2 ст.207 ЦК України - правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до вимог п. З, 4 ч. 1 ст. 208 ЦК України, у письмовій формі належить вчиняти: правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма.

Згідно із частиною 1 статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочинну стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу.

Таким чином, договір купівлі-продажу транспортного засобу № 5142/2016/000388 від 28.07.2016, який укладений між ОСОБА_2, як представником ОСОБА_8, і ОСОБА_3, відповідно до змісту якого ОСОБА_8, передала у власність ОСОБА_3 автомобіль НОМЕР_5, підлягає визнанню недійсним, тому що зазначений договір не був підписаний власником автомобіля ОСОБА_5, або її представником.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 58, 60, 61, 212-215 ЦПК України суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Регіонального сервісного центру в Одеській області МВС України про визнання договору купівлі-продажу недійсним, визнання права власності - задовольнити.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу № 5142/2016/000388 від 28.07.2016 року, який укладено між продавцем ОСОБА_1 від імені якої діяв ОСОБА_2, та відповідно до якого ОСОБА_3 придбав автомобіль «ГАЗ-1402» кузов № НОМЕР_3, 1986 року випуску, колір чорний, реєстраційний номер НОМЕР_2.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за пісьмовою заявою відповідача поданою протягом 10-ти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: