Справа № 369/2119/17
Провадження № 2/369/1853/17
РІШЕННЯ

Іменем України

13 липня 2017 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Усатова Д.Д.

при секретарі Ярмак О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду про зменшення розміру аліментів, в якому просив суд зменшити розмір аліментів з 1/3 частини до 1/4 частини з усіх видів його заробітку , які стягуються з нього на підставі рішення № 369/231/16-ц Києво-Святошинського о суду Київської області від 1 лютого 2016 року, які він виплачує на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання двох дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Свої вимоги обґрунтував тим, що 06 серпня 2005 року він уклав шлюб з ОСОБА_2, який реєструваний у відділі реєстрації актів цивільного стану Ржищівського міського управління юстиції Київської області, і прожив з нею до 10 вересня 2015 року, після чого вони розлучилися.

Від шлюбу мають двох дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, які після розлучення залишилися проживати разом з ОСОБА_2.

На підставі рішення № 369/231/16-ц Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 лютого 2016 року позивач виплачує на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання двох дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 січня 2016 року по досягнення дітьми повноліття.

27 листопада 1999 року позивач уклав шлюб з ОСОБА_6, зареєстрвоаний у відділі реєстрації актів громадського стану Новомиргородського районного правління юстиції Кіровоградської області, і прожив з нею до 25 липня 2003 року.

Від шлюбу мають сина - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, який після розлучення залишився проживати разом з відповідачкою.

На підставі рішення № 2-532 Новомиргородського місцевого суду Кіровоградської області від 20 серпня 2003 року позивач виплачує на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 серпня 2003 року по досягнення дитиною повноліття.

Так позивач зазначає, що він від сплати аліментів ОСОБА_2 не відмовляється, але на даний час він не може сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку, оскільки має досить складне матеріальне становище та у нього змінився сімейний стан.

Так, 28 травня 2016 року позивач уклав шлюб з ОСОБА_8, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, зареєстрованим Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий № 824.

Від шлюбу мають сина, ОСОБА_9, 17 листопада 2016 народження. Дана обставина підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Шевченківським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий № 2519.

Позивач зазначає, що загальний розмір аліментів, який стягується з нього на користь ОСОБА_7, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 значно перевищує половину його заробітної плати, що ставить його у скрутне матеріальне становище, оскільки його нова дружина не працює та знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, не отримує доходів та допомоги по догляду за дитиною та знаходиться на його забезпеченні.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач проти задоволення позову заперечувала в повному обсязі, просила суд відмовити.

Суд, вислухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку що в задоволенні позову слід відмовити, обґрунтовуючи своє рішення наступним.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Судом встановлено, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10.09.2015 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 06 серпня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Ржищівського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 29 розірвано.

Також, рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 лютого 2016 року стягнуто з ОСОБА_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 аліменти на утримання дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_7, у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 12 січня 2016 року до досягнення кожною дитиною повноліття.

За змістом положень до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, тому виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Як роз'яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Таким чином, положення ст. 192 Сімейного кодексу України регулює зміну розміру аліментів, тобто їх зменшення або збільшення.

При цьому, частиною 3 ст. 181 Сімейного кодексу України встановлено способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину: у частці від доходу платника аліментів і (або) у твердій грошовій сумі.

На підтвердження позовних вимог щодо зменшення розміру аліментів, позивачем долучено наступні докази: довідку видану МПП «Фірма Ерідон», де зазначено, що позивач працює в МПП «Фірма Ерідон» з 03.09.2007 року по теперішні час на посаді менеджера з логістики, дохід за період з 01.08.2016 р.-31.01.2017 р. становить 28 710,24 грн.; постанову державного виконавця ВДВС Києво-Святошинського РУЮ Київської області про звернення стягнення на заробітну плату боржника; свідоцтво про народження ОСОБА_7, де батьком дитини записаний ОСОБА_1, матірю ОСОБА_6; свідоцтво про народження ОСОБА_10, де батькомдитини записаний ОСОБА_1, матірю ОСОБА_8.

Відповідно до частини 4 ст. 183 Сімейного кодексу України, якщо після збільшення встановленого законом мінімального розміру аліментів на дитину розмір аліментів, визначений судом у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, буде менший ніж мінімальний розмір аліментів, передбачений частиною другою статті 182 цього Кодексу, одержувач аліментів має право звернутися до суду із позовом про відповідне збільшення розміру аліментів до платника аліментів.

Встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» з 01 травня 2016 року прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років - 1531,00 грн., на одну особу в розрахунку на місяць, який визначає вартісну величину достатнього для забезпечення нормального функціонування організму дитини, збереження її здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

У ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, тому виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Відповідно до ст. 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України та змісту положень ст. 192 СК України, позивач повинен довести наявність обставин щодо зміни його матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я (чи інших обставин), що настали після ухвалення судового рішення, яким визначено розмір аліментів.

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в межах даного спору позивачем не доведено обставин, які мали підтвердити той факт, що після ухвалення судового рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітніх дитей, погіршився стан здоров'я позивача, змінився його матеріальний стан, виникли інші обставини, які відіграють суттєву роль в житті позивача, та у відповідності із ст.192 Сімейного кодексу України, є підставою для зменшення розміру аліментів, визначених за рішенням суду.

Суд критично відноситься до позиції позивача, який посилається, як на підставу для зменшення розміру аліментів, на фінансову неспроможність сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, оскільки наведені обставини не підтверджуються належними доказами.

При вирішенні даного спору, суд враховує, що позивач є особою працездатного віку, відсутність доказів про наявність медичних протипоказань встановлених позивачу щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності, тому в сукупності оцінених судом доказів, є підстави вважати, що позивач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання малолітніх дітей в розмірі, який визначений за рішенням суду.

В порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат, у зв'язку з ухваленням рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.150, 180, 181, 192 Сімейного кодексу України, ст.ст. 1, 4, 10, 11, 58, 60, 88, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Д.Д.Усатов