Справа № 171/488/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" липня 2017 р. м. Апостолове

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Семенової Н.М.

за участю секретаря - Титаренко Л.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Апостолове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, вказуючи, що 22.08.1992 року вони зареєстрували шлюб у райвідділі ЗАГСу м. Апостолове Дніпропетровської області, актовий запис № 72. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину: доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Сумісне життя не склалося через втрату один до одного почуття любові, поваги, сварки які негативно відображаються на психологічному стані дитини, це призвело до фактичного розірвання шлюбних відносин. Шлюбні відносини з відповідачем припинені кілька місяців тому, на теперішній час вони не підтримують стосунків, не намагалися їх відновити. За переконанням позивача подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Просить термін для примирення не надавати, так як у кожного своє життя, шлюб існує формально та перешкоджає його інтересам.

Позивач в судовому засідання позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що між ними не має ніяких відносин, з дитиною він спілкується, разом в відповідачкою не проживають з березня місяця 2017 року.

Відповідач в судовому засіданні з позовом не згодна та заперечувала щодо розірвання шлюбу. Вважає що позивач був хорошим батьком для дитини, якій потрібно батьківське піклування.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим задоволенню у зв'язку з наступним.

Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу.

Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 Сімейного кодексу України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Згідно ч.2ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно з ч. 3ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Шлюб зареєстрований 22.08.1992 року райвідділом ЗАГСу м. Апостолове Дніпропетровської області, актовий запис № 72.

Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину: доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Судом також встановлено, що сумісне життя не склалося через втрату один до одного почуття любові, поваги, сварки які негативно відображаються на психологічному стані дитини, це призвело до фактичного розірвання шлюбних відносин. Шлюбні відносини з відповідачем припинені в березні 2017 року, на теперішній час вони не підтримують стосунків, не намагалися їх відновити. За переконанням позивача подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає.

Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають його наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем.

На підставі викладеного позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, шлюб між сторонами слід розірвати.

Керуючись ст.ст. 110, 112 СК України; ст.ст. 10, 11, 60, 197, 208, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 22.08.1992 року райвідділом ЗАГСу м. Апостолове Дніпропетровської області, актовий запис № 72 - розірвати.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Апостолівський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Повний текст рішення виготовлений 20.07.2017 року.

Суддя:Н. М. Семенова