Справа № 496/1463/15-ц
Провадження № 4-с/496/16/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2017 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Горяєва І.М.,

за участю секретаря - Полубок Н.А.,

заявника ОСОБА_1,

представника відділу ДВС ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка скаргу ОСОБА_1 на дії, рішення головного державного виконавця Біляївського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду 28 серпня 2015 року зі скаргою про порушення ЦПК України, Закону України «Про виконавче провадження» та неправомірні дії головного державного виконавця Олефіра С.В., в якій просила визнати дії головного державного виконавця Олефіра С.В. неправомірними, зупинити дію постанови на час розгляду справи, внести необхідну до постанови інформацію та вручити боржнику (т.1, а.с.1-3), яку уточнювала та доповнювала (т.1 а.с.14-15, 21-22, 37-39, 53-56, 60-63, 106-110, 131-132, 184-186).

13 липня 2016 року ухвалою Біляївського районного суду Одеської області скаргу ОСОБА_1 до головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 (стягувач ОСОБА_3) на неправомірні дії головного державного виконавця залишено без розгляду (т.1 а.с.214-215).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 19.09.2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 13.07.2016 року про залишення скарги без розгляду скасовано, а справу направлено для продовження розгляду (т.2 а.с.48-49).

27.12.2016 року ухвалою Біляївського районного суду Одеської області скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Біляївського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 було задоволено частково (т.2, а.с.109-112).

Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 оскаржила його до апеляційного суду Одеської області (т.2, а.с.118-123).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 25.05.2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено частково, ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 27.12.2016 року скасовано та скаргу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи тим, що ОСОБА_1 декілька разів уточнювала свою скаргу, фактично кожен раз додаючи нові вимоги, що не є правильним, оскільки кожне рішення, дія, бездіяльність державного виконавця є окремими, мають строк оскарження, певну доведеність та строк розгляду. Численні скарги (заяви, клопотання) ОСОБА_1, що наявні в справі, призвели до того, що в результаті незрозуміло, які ж саме рішення, дії, бездіяльність оскаржено. Тобто, сторона в скарзі має чітко назвати які саме рішення, дії, бездіяльність оскаржено, вказати його номер, дату, найменування, конкретно вказати в чому полягає незаконність такого, чітко вказати дію (бездіяльність), яку оскаржує. Крім того, зі скарги чітко не вбачається чи пропущений заявником строк звернення до суду, тому необхідно заявнику зазначити, коли саме їй стало відомо про порушення свого права чи свободи, із посиланням на відповідні докази та дату, по кожному конкретному оскаржуваному рішенню, дії, бездіяльності (т. 2 а.с.208-211).

11.07.2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з уточненою скаргою на порушення ЗУ, ЦПК, ЗУ «Про виконавче провадження» головним державним виконавцем відділу ДВС Біляївського міськрайнного управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 та на його неправомірні дії (т.2 а.с.), в якій просила визнати за головним державним виконавцем Олефіром С.В. порушення своїх зобовязань відповідно до ЗУ «Про виконавче провадження», а саме використання наданих йому прав не відповідно до закону, допущення у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних осіб; не виконання свого службового обовязку про обовязкове доведення інформації боржнику ОСОБА_1; порушення порядку накладення арешту на майно боржника ОСОБА_1 по ЗУ «Про виконавче провадження»; порушення порядку накладення стягнення виконавчого збору у сумі 4601,04 грн. на боржника ОСОБА_1 на підставі недійсності строку накладення стягнення; не надсилання відповіді на заяви боржника від 21.08.2015 року, 25.08.2015 року, 14.09.2015 року або надсилання з порушенням строку на відповіді з порушенням ЗУ «Про звернення громадян» по ст. ст. 4,15,20,24,25 Конституції України по ст. ст.20,40; визнання за головним державним виконавцем Олефіром С.В. порушення не доведення постанови від 11.08.2015 року та від 14.08.2015 року з порушенням ч.1 ст.15 ЦК України, що є поважним порушенням прав та свобод боржника ОСОБА_1 та співвласника майна ОСОБА_4 на яке накладено арешт; визнання відсутності у боржника ОСОБА_1 майна на яке можна накласти стягнення відповідно до ЗУ «Про виконавче провадження» та зобовязати головного державного виконавця Олефіра С.В. зупинити виконавче провадження на підставі ст. 37 ч.1 п.14 та повернути виконавчий лист стягувану на підставі ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження»; зобовязання головного державного виконавця Олефіра С.В. призупинити виконавче провадження відповідно до ст.37 ч.1 п.14 ЗУ «про виконавче провадження» та повернути стягувачу ОСОБА_3 виконавчий документ у відповідності до ст. 47 ч.1 п.9 ЗУ «Про виконавче провадження»; скасувати постанову від 11 серпня 2015 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1; зняти арешт майна, розташованого за адресою: с. Нерубайське Біляївського району Одеської області, пров. Пастера, 6, накладений постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 від 11.08.2015 року; визнання порушення Біляївським районним судом Одеської області ЦПК, ЦК, Конституції про доступ громадянки ОСОБА_5 до правосуддя, скаргу ОСОБА_5 від 13.07.2015 року розглянути та приєднати до справи; визнання відсутності умов для подачі заяви в.о. начальнику відділу державної виконавчої служби ОСОБА_6 про надання дозволу державному виконавцю на примусове входження в житлове приміщення за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Нерубайське, пров. Пастера, 6; визнання неправомірними дій головного державного виконавця в процесі виконання своїх професійних обовязків по виконавчому провадженню, що нанесли матеріальну (судові, транспортні витрати), моральну, фізичну (нанесення шкоди здоров`ю) та психологічну шкоду як боржнику ОСОБА_1 так і співвласнику майна ОСОБА_4; визнання за головним державним виконавцем Олефіром С.В. грубе порушення Законів України при виконанні виконавчого провадження, використовуючи своє службове становище порушуючи своєю діяльністю права та законні інтереси фізичних осіб: боржника ОСОБА_1 та співвласника ОСОБА_5 накладенням арешту на майно за адресою: Одеська область, Біляївський район, с.Нерубайське, пров. Пастера, 6, з метою збагачення стягувача ОСОБА_3, а також відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги мотивувала тим, що 25.08.2015 року вона звернулась до суду із скаргою про порушення ЦПК України, закону «Про виконавче провадження» та неправомірні дії головного державного виконавця Олефіра С.В., 07.08.2015 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №48351492. 15.08.2015 року боржнику ОСОБА_1 по почті була вручена вказана постанова. Головний державний виконавець до подачі скарги 25.08.2015 року не направляв жодної повістки про виклик боржника до виконавчого відділу для надання необхідної інформації боржнику ОСОБА_1 Таким чином державний виконавець Олефір С.В. порушив ЗУ «Про виконавче провадження» 11.08.2015 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. При цьому, останнім не було здійснено перевірку майна боржника, що знаходиться за адресою: пров. Пастера, 6 с. Нерубайське Біляївського району Одеської області та його власників, оскільки ? частина житлового будинку, на яку також накладено арешт, належить на праві приватної власності ОСОБА_4 14.08.2015 року відділом державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області була винесена постанова про стягнення з неї виконавчого збору, яка також не була їй надіслана, що порушує її права. Вказані постанови не були надіслані та доведенні до відома боржника ОСОБА_1, яка була позбавлена можливості оскарження вказані постанови та надати свої докази, а також ОСОБА_4 була позбавлена можливості оскаржити постанову, якою було накладено арешт на її частину майна за адресою: пров. Пастера, 6 в с. Нерубайське Біляївського району Одеської області. Таким чином державний виконавець Олефір С.В. грубо порушив ЦПК України, обовязки та права державного виконавця, Закон України «Про виконавче провадження», ГК України, Конституцію України, ЗУ «Про звернення громадян», тому вона звернулася до суду зі скаргою.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала скаргу та наполягала на її задоволенні, при цьому посилалась на останні уточнення.

Державний виконавець відділу державної виконавчої служби Біляївського районного управління юстиції Одеської області ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечував проти скарги і просив відмовити у її задоволенні з підстав, викладених у запереченні (т.1 а.с.87, 149).

Вислухавши пояснення заявника, державного виконавця, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Частиною 1 статті 383 ЦПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ст. 385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причини строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Заявник ОСОБА_1 в уточненій скарзі просить визнати строк подачі скарг не пропущеним, оскільки 07.08.2015 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №48351492 та 15.08.2015 року їй по почті було вручено вказану постанову та саме 25.08.2015 року скарга була відправлена до Біляївського районного суду Одеської області, про що свідчить копія поштового повідомлення та дата підписання скарги.

Як вбачається, ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою від 25.08.2015 року, яку надіслано до Біляївського районного суду Одеської області та зареєстровано 28 серпня 2015 року, та декілька разів уточнювала свою скаргу, фактично кожен раз додаючи нові вимоги.

Таким чином у сенсі положень статті 385 ЦПК України право на звернення до суду є строковим; скаргу на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод; пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

У разі, якщо подано клопотання про поновлення строку на оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця, то у будь-якому випадку це клопотання вирішується в судовому засіданні відповідно до вимог статті 73 ЦПК. При вирішенні питання про те, які підстави можна вважати поважними для поновлення строку звернення до суду з відповідною скаргою, то суд має керуватися тим, що вичерпного переліку таких підстав ЦПК не містить, вони у кожному конкретному випадку залежать від певних ситуацій.

При цьому судом також має враховуватися прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує справедливий судовий розгляд, а виконання рішення суду є завершальною частиною розгляду цивільної справи.

Тому суд вважає, що ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою в межах строку для подання скарги.

В судовому засіданні встановлено, що 31.07.2015 року Біляївським районним судом Одеської області був виданий виконавчий лист № 496/1463/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошової суми у розмірі 46010,35 грн.

11.08.2015 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 була винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а саме: накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1, за адресою: с. Нерубайське Біляївського району Одеської області, пров. Пастера, 6 (т. 1 а.с. 77).

З матеріалів справи вбачається, що рішенням апеляційного суду Одеської області від 19.02.2015 року за ОСОБА_4 визнано право власності на ? частину житлового будинку та земельної ділянки, що знаходяться за адресою: с. Нерубайське Біляївського району Одеської області, пров. Пастера, 6 (т. 1 а.с. 6-8). Вказане рішення набрало чинності.

Статтею 3 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно до ст. 4 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

У пункті 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ від 07.02.2014 року №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз'яснено, що виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до статті 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Згідно частини 1 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини 1 статті 25 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Разом з тим, суд погоджується з доводами скаржниці ОСОБА_1 про те, що дії головного державного виконавця Біляївського ДВС ОСОБА_2 неправомірні в частині порушення порядку накладення арешту на майно боржника ОСОБА_1, тому постанова від 11 серпня 2015 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 підлягає скасуванню, а також необхідно скасувати арешт вказаного вище майна.

Згідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Заявлені вимоги щодо скасування постанови від 14 серпня 2015 року про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 4601,04 грн. та вимоги щодо визнання порушення порядку накладення стягнення виконавчого збору у сумі 4601,04 грн. на боржника ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні.

Оскільки відповідно до частини 1 статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент винесення оскаржуваної постанови), державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Як визначено у частині 2 статті 25 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Статтею 28 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент винесення оскаржуваної постанови) у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення, за яким боржник зобовязаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавчий збір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи.

Відповідно до ст. 31 вказаного закону, копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Тобто, державним виконавцем були вчиненні дії щодо накладення виконавчого збору у розмірі 4601,04 грн. згідно до ЗУ «Про виконавче провадження», що також підтверджується матеріалами справи (т.1 а.с.88-95, 150-154).

Крім того, вимоги ОСОБА_1 щодо визнання дій головного державного виконавця Біляївського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 неправомірними в частині використовування наданні йому права не відповідно до закону; не виконання свого службового обовязку про обовязкове доведення інформації боржнику ОСОБА_1; не надсилання відповіді на заяви боржника від 21.08.2015 року, 25.08.2015 року, 14.09.2015 року або надсилання з порушенням строку на відповіді з порушенням ЗУ «Про звернення громадян» по ст. ст. 4,15,20,24,25 Конституції України по ст. ст.20,40; визнання за головним державним виконавцем Олефіром С.В. порушення не доведення постанови від 11.08.2015 року та від 14.08.2015 року з порушенням ч.1 ст.15 ЦК України, що є поважним порушенням прав та свобод боржника ОСОБА_1 та співвласника майна ОСОБА_4 на яке накладено арешт; визнання відсутності у боржника ОСОБА_1 майна на яке можна накласти стягнення відповідно до ЗУ «Про виконавче провадження» та зобовязати головного державного виконавця Олефіра С.В. зупинити виконавче провадження на підставі ст. 37 ч.1 п.14 та повернути виконавчий лист стягувану на підставі ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження»; зобовязання головного державного виконавця Олефіра С.В. призупинити виконавче провадження відповідно до ст.37 ч.1 п.14 ЗУ «Про виконавче провадження» та повернути стягувачу ОСОБА_3 виконавчий документ у відповідності до ст. 47 ч.1 п.9 ЗУ «Про виконавче провадження»; визнання порушення Біляївським районним судом Одеської області ЦПК, ЦК, Конституції про доступ громадянки ОСОБА_4 до правосуддя, скаргу ОСОБА_5 від 13.07.2015 року розглянути та приєднати до справи; визнання відсутності умов для подачі заяви в.о. начальнику відділу державної виконавчої служби ОСОБА_6 про надання дозволу державному виконавцю на примусове входження в житлове приміщення за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Нерубайське, пров. Пастера, 6; визнання за головним державним виконавцем Олефіром С.В. грубе порушення Законів України при виконанні виконавчого провадження, використовуючи своє службове становище порушуючи своєю діяльністю права та законні інтереси фізичних осіб: боржника ОСОБА_1 та співвласника ОСОБА_4 накладенням арешту на майно за адресою: Одеська область, Біляївський район, с.Нерубайське, пров. Пастера,6 з метою збагачення стягувача ОСОБА_3

- не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, є необґрунтованими, тому задоволенню не підлягають.

При розгляді даної скарги на дії державного виконавця, суд також керується правовою позицією викладеною в постанові Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» із змінами і доповненнями, внесеними постановою пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 4. Відповідно до змісту вимог п. 20 даної постанови чітко зазначено, що у разі заявлення у скарзі вимог про право (наприклад, про захист гідності, честі та ділової репутації, відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби) в їх прийнятті має бути відмовлено на підставі пункту 1 частини другої статті 122 ЦПК, статті 383 ЦПК.

За обставин, що вище зазначені, вимоги ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій державного виконавця в процесі виконання своїх професійних обовязків по виконавчому провадженню, що нанесли матеріальну (судові, транспортні витрати), моральну, фізичну (нанесення шкоди здоров`ю) та психологічну шкоду як боржнику ОСОБА_1 так і співвласнику майна ОСОБА_5, а також відшкодування моральної шкоди, враховуючи, що дані вимоги про спричинення моральної, психологічної, фізичної шкоди не можуть розглядатися при розгляді скарги на дії державного виконавця, відповідно до вимог Постанови Пленуму ВСС України, тому суд вважає за необхідне дані вимоги залишити без задоволення, розяснивши право скаржниці звернутися до суду з відповідним позовом за захистом її прав.

Керуючись ст.ст. 386-387 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд -

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 на дії, рішення головного державного виконавця Біляївського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати дії головного державного виконавця Біляївського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 неправомірними в частині порушення порядку накладення арешту на майно боржника ОСОБА_1.

Зобов`язати головного державного виконавця Біляївського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 скасувати постанову від 11 серпня 2015 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1.

Скасувати арешт майна, розташованого за адресою: с. Нерубайське Біляївського району Одеської області, пров. Пастера, 6 накладений постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 від 11.08.2015 року.

В іншій частині вимоги заявника про:

- визнання дій головного державного виконавця Біляївського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 неправомірними в частині використовування наданні йому права не відповідно до закону;

- не виконання свого службового обовязку про обовязкове доведення інформації боржнику ОСОБА_1;

- порушення порядку накладення стягнення виконавчого збору у сумі 4601,04 грн. на боржника ОСОБА_1;

- не надсилання відповіді на заяви боржника від 21.08.2015 року, 25.08.2015 року, 14.09.2015 року або надсилання з порушенням строку на відповіді з порушенням ЗУ «Про звернення громадян» по ст. ст. 4,15,20,24,25, Конституції України по ст. ст.20,40;

- визнання за головним державним виконавцем Олефіром С.В. порушення не доведення постанови від 11.08.2015 року та від 14.08.2015 року з порушенням ч.1 ст.15 ЦК України, що є поважним порушенням прав та свобод боржника ОСОБА_1 та співвласника майна ОСОБА_4 на яке накладено арешт;

- визнання відсутності у боржника ОСОБА_1 майна на яке можна накласти стягнення відповідно до ЗУ «Про виконавче провадження» та зобовязати головного державного виконавця Олефіра С.В. зупинити виконавче провадження на підставі ст. 37 ч.1 п.14 та повернути виконавчий лист стягувачу на підставі ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження»;

- зобовязання головного державного виконавця Олефіра С.В. призупинити виконавче провадження відповідно до ст.37 ч.1 п.14 ЗУ «Про виконавче провадження» та повернути стягувачу ОСОБА_3 виконавчий документ у відповідності до ст. 47 ч.1 п.9 ЗУ «Про виконавче провадження»;

- визнання порушення Біляївським районним судом Одеської області ЦПК, ЦК, Конституції про доступ громадянки ОСОБА_4 до правосуддя, скаргу ОСОБА_4 від 13.07.2015 року розглянути та приєднати до справи;

- визнання відсутності умов для подачі заяви в.о. начальнику відділу державної виконавчої служби ОСОБА_6 про надання дозволу державному виконавцю на примусове входження в житлове приміщення за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Нерубайське, пров. Пастера, 6;

- визнання неправомірними дій головного державного виконавця в процесі виконання своїх професійних обовязків по виконавчому провадженню, що нанесли матеріальну (судові, транспортні витрати), моральну, фізичну (нанесення шкоди здоров`ю) та психологічну шкоду як боржнику ОСОБА_1 так і співвласнику майна ОСОБА_4;

- визнання за головним державним виконавцем Олефіром С.В. грубе порушення Законів України при виконанні виконавчого провадження, використовуючи своє службове становище порушуючи своєю діяльністю права та законні інтереси фізичних осіб: боржника ОСОБА_1 та співвласника ОСОБА_5 накладенням арешту на майно за адресою: Одеська область, Біляївський район, с.Нерубайське, пров. Пастера,6 з метою збагачення стягувача ОСОБА_3, а також відшкодування моральної шкоди - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя Біляївського районного суду

Одеської області ОСОБА_7