АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/4963/17Головуючий у 1-й інстанції Ромазан В.В.
Провадження № 22-ц/789/1193/17 Доповідач - Ткач З.Є.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2017 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Ткача З.Є.

суддів - Шевчук Г. М., Щавурська Н. Б.,

з участю секретаря Шмигельська І.З.

за участю ОСОБА_1 та її представників ОСОБА_2 та ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 7 вересня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії державного закладу "Відділкова клінічна лікарня станції Тернопіль ДТГО "Львівська залізниця" про внесення змін до запису у трудову книжку,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до Ліквідаційної комісії державного закладу "Відділкова клінічна лікарня станції Тернопіль ДТГО "Львівська залізниця" про внесення змін до запису у трудову книжку.

Позов обґрунтовує тим, що з 5 червня 1986 року по 10 лютого 2016 року вона працювала у відповідача на посаді медсестри з виконанням обов'язків реєстратора медичного дитячого кабінету. Проте, в трудовій книжці помилково записана посада реєстратора, яку виправити відповідач відмовився.

Просить зобов'язати ліквідаційну комісію державного закладу «Відділкова клінічна лікарня станції Тернопіль ДТГО «Львівська залізниця» привести у відповідність із вимогами законодавства України записи у трудовій книжці ОСОБА_1 шляхом внесення запису про призначення із 5 червня 1986 року, як основне місце роботи.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 7 вересня 2017 року вирішено:

"У задоволенні позову ОСОБА_1 до ліквідаційної комісії державного закладу «Відділкова клінічна лікарня станції Тернопіль ДТГО «Львівська залізниця» про внесення змін до запису у трудову книжку, відмовити."

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги, посилаючись на те, що суд не дав належної оцінки обставинам, на які вона посилалась в позовній заяві, зокрема не врахував, що запис в її трудовій книжці про виконувану роботу, займану посаду, не відповідає запису про роботу і посаду, про які була досягнута домовленість між нею та відповідачем при укладенні трудового договору та вирішив спір з порушення норм матеріального і процесуального права.

В суді апеляційної інстанції позивачка додатково пояснила, що судом першої інстанції не було враховано та не дано належної правової оцінки тим обставинам, що оформлення на роботу відбулось з порушенням норм трудового законодавства, оскільки наказ про прийняття на роботу на посаду реєстратора не був підписаний головним лікарем поліклініки і запис вчинений працівниками відділу кадрів є неправомірним; на час прийняття її на роботу в штатному розписі лікарні не було посади медреєстратора дитячого кабінету, при цьому суд не врахував наявність посади медсестри-реєстратора, що підтверджується роботою працівника ОСОБА_4 за період з 1964 по 1976 роки, яка на тому ж робочому місці виконувала обов'язки медсестри-реєстратора.

Заслухавши пояснення позивачки, її представників ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які підтримали позовні вимоги та доводи апеляційної скарги, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних мотивів.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачка не довела факту прийняття на роботу на посаду медсестри у дитячому кабінеті, як основного місця роботи.

З даним висновком суду погоджується апеляційний суд з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

В силу вимог ч.1, 4, 5 ст.48 Кодексу законів про працю України, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівників. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться. Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1.1. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58 із змінами та доповненнями (надалі Інструкція), трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п'ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню. На осіб, які працюють за сумісництвом, трудові книжки ведуться тільки за місцем основної роботи. В силу вимог п. 2.4 зазначеної Інструкції, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до заяви ОСОБА_1, адресованої головному лікарю Тернопільського відділення відділової лікарні Львівської залізної дороги від 5 червня 1986 року, остання просила прийняти її на роботу на посаду медичного реєстратора дитячого кабінету.

Наказом Міністерства шляхів спілки СССР Львівського ордену Трудового Червоного прапору залізничної дороги Тернопільської відділової лікарні від 5 червня 1986 року №154 «Про прийняття на роботу», позивачку прийнято на посаду медреєстратора дитячого кабінету тимчасово, на період відсутності медреєстратора ОСОБА_5 з 5 червня 1986 року.

Відповідно до наказу Львівського ордену Трудового Червоного прапору залізничної дороги Лікувально-санітарної служби Тернопільської відділової лікарні від 9 липня 1986 року №202, у зв'язку з переведенням медреєстратора ОСОБА_5 на посаду дільничної медсестри, призначено постійно на посаду медреєстратора зазначеного лікувального закладу (Руду) ОСОБА_1 Підстава: наявність вакантної посади.

Як вбачається із наказу №59/ос від 10 лютого 2016 року в.о. головного лікаря Державного закладу «Відділкова клінічна лікарня станції Тернопіль ДТГО «Львівська залізниця», позивачку звільнено із посади медичного реєстратора поліклініки за п.5 ст.36 КЗпП України, тобто у зв'язку із переведенням.

Згідно із трудовою книжкою ОСОБА_1, у ній вчинені записи про прийняття її на роботу на посаду медреєстратора Тернопільської відділової лікарні Львівської залізничної дороги датовані 5 червня 1986 року із посиланням на наказ №154 від 5 червня 1986 року та записи про звільнення із цієї посади від 11 лютого 2016 року згідно наказу №59/ос від 10 лютого 2016 року.

Окрім того, згідно з інформацією відповідача, №337а від 28 грудня 2016 року Державного закладу "Відділкової клінічної лікарні станції Тернопіль ДТГО "Львівська залізниця" ОСОБА_1 5 червня 1986 року була прийнята на посаду медичного реєстратора в дитячий кабінет Тернопільської відділової лікарні.

Суд першої інстанції дав належну оцінку цим доказам і прийшов до обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 з 5 червня 1986 року по 11 лютого 2016 року працювала у Тернопільській відділовій лікарні Львівської залізничної дороги на посаді медичного реєстратора за основним місцем роботи і внесені до трудової книжки записи про роботу відповідають фактичним обставинам справи та вчинені правильно.

Інших доказів, які б спростовували висновки суду, судом не здобуто.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів відхиляє доводи ОСОБА_1 про те, що вона була прийнята на роботу на посаду медсестри за основним місцем роботи, а обов'язки медреєстратора дитячого кабінету виконувала за сумісництвом.

Так в обґрунтування цих доводів позивачка посилалась на те, що після закінчення медичного навчального закладу і отримання кваліфікації медицинська сестра, була запрошена на роботу в поліклініку як спеціаліст і фактично виконувала обов'язки медсестри. Перебуваючи на цій посаді підвищувала свою кваліфікацію як медсестри: проходила атестацію медсестер, пройшла очно-заочний курс по підвищенню кваліфікації медсестри дитячого кабінету в м. Львові, працювала у піонерському таборі "Орлятко" в м.Теребовля в період з 1987-1988 роках.

Належних доказів, які підтверджували зазначені обставини, позивачкою не надано.

Також колегія суддів відхиляє доводи позивачки про те, що оформлення на роботу відбулось з порушенням норм трудового законодавства, оскільки наказ про прийняття на роботу на реєстратора не був підписаний головним лікарем поліклініки і запис у трудовій книжці вчинений у відділі кадрів неправомірно.

Встановлено, що з наказом №154 від 5 червня 1986 року «Про прийняття на роботу», яким позивачку прийнято на посаду медреєстратора дитячого кабінету тимчасово, та з наказом №202 від 9 липня 1986 року, яким вона призначена на посаду медреєстратора на постійно, позивачка була ознайомлена, що підтверджується її підписами в наказах, та фактично погоджувалась на роботу на цій посаді. (а.с. 41, 69)

Крім того, перебуваючи у трудових відносинах з відповідачем позивачка була ознайомлена з посадовою інструкцією медреєстратора (у зв'язку з призначенням на посаду згідно наказу №154 від від 5 червня 1986 року), про що засвідчує її підпис про ознайомлення з документом. (а.с.77-80)

Доводи позивачки про те, що в штатному розписі ніколи не було посади медреєстратора дитячого кабінету, а була посада медсестри з виконанням обов'язків реєстратора, доказами не підтверджені.

Натомість згідно наявного в матеріалах справи штатного розпису Державного закладу "Відділкової клінічної лікарні станції Тернопіль ДТГО "Львівська залізниця" з 01 вересня 2015 року по 31 грудня 2015 рік, у ньому значиться посада реєстратор медичний, яку займала позивачка перед звільненням. (а.с. 57)

Робота працівника ОСОБА_4 на посаді медсестра-реєстратор в період з 1964 по 1976 роки не є відповідним доказом того, що позивачка у 1986 році була прийнята на роботу на ту ж посаду.

Отже, враховуючи вищенаведене, у апеляційного суду відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, ухваленого на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 7 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала колегії може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів, шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області З.Є. Ткач