Справа № 309/1222/17
Провадження № 2/309/992/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2017 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі головуючого-судді Волощук О.Я.

при секретарі Бринзей Н.М.

з участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хуст справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог: орган опіки та піклування Хустської районної державної адміністрації про усунення перешкод щодо участі у вихованні дитини, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог: орган опіки та піклування Хустської районної державної адміністрації про усунення перешкод щодо участі у вихованні дитини.

В обґрунтування позову посилається на те, з 04 вересня 2010 року до 28 грудня 2015 року перебував у шлюбі з ОСОБА_4. Рішенням Хустського районного суду від 17 грудня 2015 року шлюб між сторонами розірвано. У шлюбі в сторін народилась дитина дочка ОСОБА_5, 10 квітня 2012 року. Дочка проживає з відповідачкою. Позивач сплачує на утримання дитини аліменти, надає матеріальну допомогу, купує для дитини продукти харчування, одяг, взуття, ліки, іграшки тощо.

Як батько дитини, позивач має право безперешкодно бачитись і спілкуватись зі своєю дитиною. Ще до розлучення між сторонами почалися непорозуміння щодо участі позивача у вихованні доньки. Відповідачка почала створювати штучні перешкоди для нормального спілкування позивача з донькою, через які він не може нормально зустрічатися з донькою. Після марних спроб вирішити питання мирним шляхом позивач звернувся до органу опіки і піклування Хустської районної державної адміністрації.

Розпорядженням голови Хустської районної державної адміністрації від 22.12.2015 р. № 557 позивачу було визначено порядок спілкування з дитиною та участі у її вихованні: щопонеділка та щосереди з 9 години до 11 години у Вишківському дошкільному навчальному закладі; щосуботи з 10 години до 14 години за місцем фактичного проживання батька ІНФОРМАЦІЯ_1.

При повторному зверненні до органу опіки і піклування Хустської РДА позивачу було змінено порядок спілкування з дитиною. За розпорядженням голови Хустської районної державної адміністрації від 10.02.2017 року № 41 позивачу надано можливість забирати дитину до себе додому за місцем фактичного проживання першу та третю суботу місяця з 10 години суботи до 10 години неділі.

Після прийняття розпорядження № 41 від 10.02.2017 року відповідачка ОСОБА_2 відмовляється його виконувати і створює перешкоди для спілкування та зустрічей позивача з дитиною у встановлений розпорядженням спосіб. Відповідачка ОСОБА_2 не дає можливості забирати дитину позивачу до себе додому, не дозволяє йому бачитись з дитиною, посилаючись на те, що дочка не хоче йти до нього.

Втручання матері у їх стосунки з донькою вкрай важко та негативно впливає на розвиток дитини, її характер, поведінку, оскільки дочка прихильна до позивача, страждає від розлучення батьків і чекає на побачення за батьком.

Фактично з моменту прийняття рішення органом опіки і піклування Хустської РДА відповідачка ігнорує його і продовжує чинити перешкоди спілкуванню позивача з донькою та участі у її вихованні.

Виконувати рішення органу опіки і піклування Хустської РДА про порядок спілкування позивача з дитиною не хоче, чим порушує не тільки права позивача, а й права їх доньки щодо спілкування з батьком.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні 19.09.2017 року позов підтримав у повному обсязі, просив його задоволити. В судове засідання 13.11.2017 року позивач не зявився, належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду.

Представник позивача ОСОБА_1 позов підтримала, просила суд задоволити позов у повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_2, представник відповідачки ОСОБА_3 позов не визнали. Відповідачка ОСОБА_2 суду пояснила, що жодних перешкод стосовно спілкування та участі у вихованні дитини для позивача не створює, а розпорядження голови Хустської районної державної адміністрації №557 від 22.12.2015 року та № 41 від 10.02.2017 року про встановлення годин та способу спілкування з дитиною виконує. Графік годин спілкування позивача з дитиною, встановлений розпорядженнями, з врахуванням віку дитини, її режиму, стану здоровя та фізичного розвитку підходить для дитини.

Позивач не надав будь-яких доказів про те, що відповідачка ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування. Позивач у поданій заяві посилається на те, що відповідачкою створюються перешкоди у спілкуванні з дитиною, при цьому зазначає лише на один випадок у дитячому садочку, коли позивач не зміг відвідати доньку, оскільки вона була відсутня у садочку.

Відповідачка заперечує щодо графіку побачень запропонованих позивачем, оскільки він вимагає додатково збільшити години побачень з дитиною, не враховуючи вік дитини, режим та заняття для розвитку.

Відповідачка не заперечує проти спілкування дитини з бабусею і дідусем, однак в час перебування позивача за кордоном, вважає за доцільне, щоб дитина протягом всього часу виховувалася нею, займалася своїми справами у звичній для неї обстановці. Відповідачка ОСОБА_2 просила відмовити в задоволенні позову.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Хустської РДА ОСОБА_6 в судовому засіданні 19.09.2017 року позов не визнала. Суду пояснила, що розпорядженням голови Хустської районної державної адміністрації від 22.12.2015 р. № 557 позивачу ОСОБА_2 було визначено порядок спілкування з дитиною та участі у її вихованні: щопонеділка та щосереди з 9 години до 11 години у Вишківському дошкільному навчальному закладі; щосуботи з 10 години до 14 години за місцем фактичного проживання батька ІНФОРМАЦІЯ_1.

При повторному зверненні до органу опіки і піклування Хустської РДА позивачу було змінено порядок спілкування з дитиною. За розпорядженням голови Хустської районної державної адміністрації від 10.02.2017 року № 41 позивачу надано можливість забирати дитину до себе додому за місцем фактичного проживання першу та третю суботу місяця з 10 години суботи до 10 години неділі.

Зі слів позивача після прийняття розпорядження № 41 від 10.02.2017 року відповідачка ОСОБА_2 відмовляється виконувати розпорядження, створює перешкоди для спілкування та зустрічей позивача з донькою ОСОБА_5 у встановлений спосіб, не дає дозволу забирати дитину позивачу до нього додому. Враховуючи вік дитини, її режим, стан здоровя та фізичний розвиток, вважає, що позовні вимоги позивача є такими, що не підлягають до задоволення.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Разом із тим, згідно із ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

У відповідності до ч.ч.1,2 ст.3 Конвенції ООН про права дитини, яка підлягає застосуванню відповідно до ст.9 Конституції України та ст.ст.2, 8 ЦПК України, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ч.2 ст. 6 Конвенції про права дитини передбачено, що Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання та здоровий розвиток дитини.

Згідно ч. 3 ст. 9 Конвенції, Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини.

Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності.

Батьки зобовязані брати участь у вихованні своєї дитини, яке зводиться не тільки до особистих побачень із дитиною, але й до забезпечення всебічного розвитку власної дитини, закладення основ здоровя, нормального відношення дитини до основних життєвих засад, розвитку інтелектуальних, творчих здібностей.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про охорону дитинства» контакт з дитиною - це реалізація матір'ю, батьком, іншими членами сім'ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який між ними розірвано.

У шлюбі у сторін народилася донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка проживає з матірю.

Після розірвання шлюбу між сторонами виникли непорозуміння щодо визначення часу спілкування батька з дитиною.

Позивач ОСОБА_2 звернувся до органу опіки та піклування Хустської РДА. Розпорядженням голови Хустської районної державної адміністрації від 22.12.2015 р. № 557 позивачу було визначено порядок спілкування з дитиною та участі у її вихованні: щопонеділка та щосереди з 9 години до 11 години у Вишківському дошкільному навчальному закладі; щосуботи з 10 години до 14 години за місцем фактичного проживання батька ІНФОРМАЦІЯ_1.

При повторному зверненні до органу опіки і піклування Хустської РДА позивачу було змінено порядок спілкування з дитиною. За розпорядженням голови Хустської районної державної адміністрації від 10.02.2017 року № 41 позивачу надано можливість забирати дитину до себе додому за місцем фактичного проживання першу та третю суботу місяця з 10 години суботи до 10 години неділі.

Як батько дитини, позивач ОСОБА_2 має право безперешкодно бачитись і спілкуватись зі своєю дитиною. Відповідачка створює штучні перешкоди для нормального спілкування позивача з донькою, через які він не може нормально зустрічатися з донькою.

У статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їїприродних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до частин 4 та 5 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав…. обов'язковою є участь органу опіки та піклування.

Суд не погоджується із твердженням органу опіки та піклування Хустської РДА що встановлення нового графіку зустрічей позивача ОСОБА_2 з донькою суперечитиме інтересам дитини, посилаючись на вік дитини, її режим, стан здоровя та фізичний розвиток.

В процесі судового розгляду встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 ніби й не заперечує щодо участі батька у вихованні малолітньої дитини, однак проти того, щоб позивач забирав дитину з ночівлею до себе додому за місцем його фактичного проживання першу та третю суботу місяця з 10 години суботи до 16 години неділі з мотивів її малолітнього віку, що може, на її думку, негативно вплинути на інтереси дитини.

Так, встановлений сімейним законодавством принцип рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Єдиною обставиною, яку законодавець визначив як перепону для спілкування батьків зі своїми неповнолітніми дітьми, є таке спілкування, що перешкоджає нормальному розвитку дитини.

Відповідачка не надала суду жодних доказів того, що спілкування позивача із дитиною у її відсутності перешкоджає нормальному розвитку дитини. Не надано доказів того, що позивач не спроможний забезпечити під час особистих зустрічей з дитиною дотримання режиму харчування, її розвитку та відпочинку

Суд вважає, що відповідачкою не надано допустимих та беззаперечних доказів того, що позивач ОСОБА_2 як батько дитини, несе загрозу та його спілкування суперечить інтересам дитини.

Суд звертає увагу на те, що згідно з п.6 ч.1 ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

При вирішенні даного спору суд враховує, що одним із проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством, як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість одна із основних засад і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимирів права. Ця правова позиція суду ґрунтується в тому числі на рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 року №15-рп/2004 у справі №1-33/2004.

Правовідносини, які пов'язані із здійсненням батьками своїх прав та виконання батьківських обов'язків та регулюються Конституцією України,Сімейним кодексом України, ЗУ «Про охорону дитинства», Конвенцієюпро права дитини від 20.11.1989 року, що ратифікована Постановою ВР України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, і є частиною національного законодавства України, Декларацією про права дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року.

Так, відповідно до ст.52 Конституції України, діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним.

Зважаючи на норми чинного законодавства, з урахуванням поведінки сторін, їх загострених відносин, при визначенні способу участі батька у вихованні дитини та в спілкування з нею, суд враховує вік дитини, права та бажання батька підтримувати постійний контакт з малолітньою донькою, відсутність доказів, що батько дітей несе загрозу та його спілкування суперечить її інтересам, бажання та можливості піклування про здоров'я та інтереси дитини, а також виходить із розумного балансу на участь обох батьків у вихованні їх дитини.

Не врахування права та обов'язку позивача приймати участь у вихованні дитини самостійно, обмежить як права позивача на спілкування з дитиною, так і права дитини на спілкування з батьком, призведе до порушення рівності прав та обов'язків батьків, а відтак на думку суду спілкування батька з дитиною є таким, що сприяє інтересам дитини. Крім того, на думку суду, визначення кількості годин органом опіки і піклування Хустської РДА відповідно до розпоряджень №557 від 22.12.2015 року та №41 від 10.02.2017 року для зустрічей батька з дитиною є таким, що не в повній мірі відповідає інтересам дитини та суттєво звужує права батька на спілкування з малолітньою дитиною, так і права дитини на спілкування з батьком.

Таким чином, суд вважає встановленим, що на теперішній час між сторонами існує спір з приводу участі батька у вихованні малолітньої дитини, періодичності, систематичності та інших умов побачень з дитиною, який у відповідності до ст. 159 СК України підлягає вирішенню судом.

Оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позбавлення та обмеження позивача від спілкування з дитиною, не узгоджується з вимогами чинного законодавства.

З пояснень позивача та матеріалів справи встановлено, що позивач прагне приймати участь у вихованні малолітньої доньки та створювати для неї необхідні умови щодо її розвитку, підтримання нормального здоров'я та відпочинку .

Таким чином, опираючись в першу чергу на інтереси малолітньої дитини та з метою створення нормальних умов для їх виховання та розвитку, приймаючи до уваги всі докази та обґрунтування сторін по справі, суд вважає, що з метою максимального забезпечення інтересів дитини, її захисту і забезпечення турботи про неї, все в сукупності дає суду підстави вважати, що такий порядок зустрічей батька з дитиною, на думку суду, не порушує права та інтереси дитини, є доцільним та обґрунтованим, враховуючи, що позивач проживає окремо від дитини, користується правом на участь у її вихованні в обмеженому вигляді, тобто у формі спілкування з дитиною в певний час.

Суд вважає, що спілкування позивача з дитиною повинно бути систематичним, тому встановлює ОСОБА_2 слідуючий порядок часу спілкування з донькою ОСОБА_5: особисте спілкування: побачення з понеділка по пятницю з 09 до 19 години за місцем навчання доньки, перебування чи місцем проживання за згодою матері. В день побачення право забирати з дому, навчального закладу з відома матері.

Літній відпочинок з батьком з 01 червня по 15 червня та з 01 серпня по 15 серпня, чи будь який інший період літнього відпочинку, погоджений обома батьками.

Необмежене спілкування засобами телефонного, поштового, електронного звязку. Першу та третю суботу місяця забирати доньку до суду додому з 10 години суботи до 16 години неділі.

За наведених обставин позов ОСОБА_2 підлягає до часткового задоволення.

Керуючись вимогами ст.ст. 10, 60, 209, 218 ЦПК України, ст.ст. 157-159 Сімейного кодексу України, ЗУ «Про охорону дитинства», Конвенцією про права дитини, Декларацією про права дитини , с у д

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 задоволити частково .

Зобовязати ОСОБА_4 не перешкоджати приймати участь у вихованні та вільному спілкуванні ОСОБА_2 з донькою ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визначити наступні способи участі ОСОБА_2 у вихованні доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2: особисте спілкування: побачення з понеділка по пятницю з 09 до 19 години за місцем навчання доньки, перебування чи місцем проживання за згодою матері. В день побачення право забирати з дому, навчального закладу з відома матері.

Літній відпочинок з батьком з 01 червня по 15 червня та з 01 серпня по 15 серпня, чи будь який інший період літнього відпочинку, погоджений обома батьками.

Необмежене спілкування засобами телефонного, поштового, електронного звязку.

Першу та третю суботу місяця забирати доньку до себе додому за місцем проживання батька з 10 години суботи до 16 години неділі.

Рішення може бути оскаржено протягом 10 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області.

Суддя Хустського

районного суду: підпис ОСОБА_8

З оригіналом вірно

Суддя Хустського

районного суду: ОСОБА_8