Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1818/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Головань А. М.
УХВАЛА

Іменем України

15.11.2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Голованя А.М.,

суддів: Дьомич Л.М., Черненка В.В.,

за участю секретаря: Діманової Н.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання будинку обєктом права особистої приватної власності, поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2017 року ОСОБА_2 звернувся в суд з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 30 листопада 2007 року він уклав шлюб з відповідачем, а 07 жовтня 2008 року ними було придбано двокімнатний будинок № 62 по вул. Гайдара (нині Верхньо-Головківська) в м. Олександрія Кіровоградської області.

Крім того, за час шлюбу ними було придбано рухоме майно: пилосос, газова плита, фотоапарат, ноутбук, телевізор та холодильник.

26 квітня 2014 року шлюб між ним та ОСОБА_3 було розірвано.

Вважає, спірний будинок хоч і був придбаний у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 та оформлений за її імя, але за кошти, які належали йому особисто від продажу у 2008 році належного йому та колишній дружині ОСОБА_4 будинку.

В той же час, відповідач жодних коштів у придбання та/або поліпшення будинку не вкладала та не мала такої можливості, оскільки на час укладення шлюбу заощаджень не мала.

Ураховуючи викладене, з посиланням на п. 3 ч. 1 ст. 57 Сімейного кодексу України просить визнати спірний будинок обєктом права його особистої приватної власності, а нерухоме майно відповідно до ст.ст. 60, 61, 69, 71 СК України поділити між ними, виділивши йому пилосос, газову плиту, а відповідачеві - фотоапарат, ноутбук, телевізор та холодильник.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01 червня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, якою просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині вирішення вимоги про визнання житлового будинку особистою приватною власністю та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити його позовну вимогу.

Отже, у частині вирішення позовних вимог про поділ нерухомого майна: пилососа, газової плити, фотоапарату, ноутбуку, телевізора та холодильника судове рішення не оскаржується, а тому в силу ч. 1ст. 303 ЦПК України не переглядається.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, який підтримав доводи скарги, заперечення відповідача та її представника, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та в межах позовних вимог, відповідно до ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно із ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив, що позивач ОСОБА_2 не довів перед судом факту купівлі спірного будинку за кошти належні особисто йому.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду.

Судом першої інстанції встановлено, 30.11.2007 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено шлюб..

07 вересня 2008 року між ОСОБА_5 (продавець) та ОСОБА_3 (покупець) було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями за адресою вул. Гайдара, 62 в м. Олександрія, загальною площею 45,8 кв.м.

Відповідно до п.3 вказаного договору продаж житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями за домовленістю сторін вчинено за 35320 грн., які повністю отримані продавцем від покупця при підписанні цього договору.

Згідно з п. 12 договору він укладається за згодою чоловіка покупця - ОСОБА_2

Обґрунтовуючи підставність позову, ОСОБА_2 посилався на те, що вказаний жилий будинок є його особистою приватною власністю, оскільки був придбаний хоч і в період шлюбу з відповідачем, але за його особисті кошти.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

За змістом ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, зокрема й майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Оскільки законодавцем презюмується виникнення права спільної сумісної власності щодо майна, набутого подружжям у шлюбі, то обов'язок з доведення тієї обставини, що майно, придбане у шлюбі, є особистою власністю одного з подружжя, покладений на останнього.

Відповідно до ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.ч. 1, 4ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно до абз. 2 ч. 1 ст. 218 ЦК України заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо - відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків.

У той же час, позивач не надав належних та допустимих доказів, які свідчили б про придбання спірного жилого будинку саме за кошти, які були отримані ним від продажу будинку, належного йому та колишній дружині ОСОБА_4

Відтак, оскільки недоведене інше, то в силу ст. 60 СК України вважається, що спірний будинок, який було придбано під час перебування сторін у шлюбі, є спільною сумісною власністю подружжя.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги, які зводяться до того, що суд не звернув уваги на покази свідків з яких убачається, що у відповідача були відсутні власні кошти на придбання будинку, а будинок було куплено за його гроші, отримані від продажу іншого будинку набутого в іншому шлюбі не ґрунтуються на доказах та законі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення в частині вирішення вимоги про визнання житлового будинку особистою приватною власністю з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28 липня 2017 року в частині вирішення позовної вимоги про визнання житлового будинку особистою приватною власністю залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: