Справа № 369/6570/14-ц Головуючий у І інстанції Ковальчук Л. М.
Провадження № 22-ц/780/3492/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 31.07.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

31 липня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді Лівінського С.В.

Суддів: Журби С.О.

ОСОБА_2

за участю секретаря судового засідання Вергелес О.А.

розглянувши матеріали справи за позовом Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4, на заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 січня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2014 року Публічне акціонерне товариство (далі також ПАТ) «ВТБ Банк» звернулося до суду з наведеним позовом та, з урахуванням збільшення позовних вимог просило суд в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 перед ним за кредитними договорами № 03.52-51/07-СК від 20.06.2007, № 03.66-51/07-СК від 24.07.2007, № 03.139-51/07-СК від 27.12.2007, № 03.17-51/07-Ск від 13.03.2008, укладеними в рамках Генеральної угоди № 51/07 від 20.06.2007 та кредитним договором № 74/06 від 23.08.2006 у розмірі 650088,59 доларів США, що в еквіваленті становить 7561335,76 грн та 169403,35 грн пені та 3 % річних, звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечними договорами № 03.113-51/07-ДЗ2 від 19.11.2007 і б/н від 15.11.2006, зареєстрованих в реєстрі за № № 6499 та 7114 на земельну ділянку площею 0,2290 га, кадастровий номер :05:008:0509, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Гореничі, вул. Спортивна, 28, що належить на праві власності ОСОБА_3 на користь ПАТ «ВТБ Банк» шляхом реалізації предмета іпотеки з прилюдних торгів, встановивши початкову ціну продажу предмета іпотеки на рівні його ринкової власності, визначеної під час проведення відповідної судової експертизи.

Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 січня 2016 року позовні вимоги задоволені.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 перед ПАТ «ВТБ Банк» за кредитними договорами № 03.52-51/07-СК від 20.06.2007, № 03.66-51/07-СК від 24.07.2007, № 03.139-51/07-СК від 27.12.2007, № 03.17-51/07-Ск від 13.03.2008, укладеними в рамках Генеральної угоди № 51/07 від 20.06.2007 та кредитним договором № 74/06 від 23.08.2006, яка у загальному розмірі становить 7758916,82 грн і складається із загальної заборгованості в у розмірі 650088,59 доларів США, що в еквіваленті становить 7561335,76 грн та 169403,35 грн пені та 3 % річних 28177,71 грн, звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечними договорами № 03.113-51/07-ДЗ2 від 19.11.2007 і б/н від 15.11.2006, зареєстрованих в реєстрі за № № 6499 та 7114 на земельну ділянку площею 0,2290 га, кадастровий номер :05:008:0509, цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Гореничі, вул. Спортивна, 28, що належить ОСОБА_3 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯБ № 774292, виданого 26 січня 2006 року Гореницькою сільською Радою на підставі рішення ХХІ-сесії ХХІV скликання Гореницької сільської ради від 26 серпня 2005 року № 5/31, на користь ПАТ «ВТБ Банк» шляхом продажу його на прилюдних торгах за початковою ціною, визначеною державним виконавцем на підставі проведеної оцінки майна субєктом оціночної діяльності. Розподілено судові витрати.

ОСОБА_3 з рішенням суду не погодився та подав апеляційну скаргу. Просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Вважав рішення суду незаконним ухваленим з порушенням норм матеріального права. Зазначав, що суд ухвалив рішення всупереч вимог ст. 39 Закону України «Про іпотеку».

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення осіб, що брали участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог статті 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно закону.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи таке.

20 червня 2007 року між ВАТ «ВТБ Банк», правонаступником якого є ПАТ «ВТБ Банк», та ОСОБА_3 було укладено Генеральну угоду № 51/07(далі також угода), відповідно до умов п. 1.1 якого банк на положеннях та умовах цього договору, кредитних договорів, договорів про відкриття мультавалютної кредитної лінії, договір про відкриття лінії, договорів про надання овердрафту, гарантії або відкриття акредитиву, відкрив відповідачу кредитний ліміт строком до 20 червня 2022 року, в розмірі та на мовах, передбачених п. 1.4. та статтею 2 цього договору.

Відповідно до п. п. 1.2, 1.4, 2.1 угоди, банк надав відповідачу кредит на споживчі цілі на умовах його забезпечення, строковості, повернення та плати за користування і загальна сума заборгованості за цим договором на дату кредиту, порахована з використанням курсів НБУ для відповідних валют, не повинна перевищувати 950 тис. доларів США.

В подальшому в рамках угоди між банком та ОСОБА_3 було укладено кредитні договори № № 03.52-51/07-СК від 20.06.2007,03.66-51/07-СК від 24.07. 2007, 03.139-51/07-СК від 27.12.2007, 03.17-51/07-СК від 13.03.2008.

Відповідно до умов кредитних договорів: № 52 - сума кредиту становила 135 тис. доларів США, строк користування до 20 червня 2012 року; проценти за користування кредитом 13,5 % річних; № 66 - сума кредиту становила 80 тис. доларів США, строк користування до 27 липня 2012 року; проценти за користування кредитом 13,5 % річних; № 139 - сума кредиту становила 200 тис. доларів США, строк користування до 27 грудня 2012 року, проценти за користування кредитом 14,3 % річних; № 17 - сума кредиту становила 50 тис. доларів США, строк користування до 13 березня 2013 року, проценти за користування кредитом 13,5 % річних.

В подальшому до вказаних кредитних договорів вносились відповідні зміни щодо строків повернення кредиту та розміру нарахуваних відсотків.

З метою забезпечення виконання зобовязань за угодою між ВАТ «ВТБ Банк», правонаступником якого є ПАТ «ВТБ Банк», та ОСОБА_5 був укладений іпотечний договір № 03.113-51/07-ДЗ2 від 19 листопада 2007 року.

Відповідно до умов п. 1.2 іпотечного договору згідно угоди іпотекодержатель відкрив позичальнику кредитний ліміт на строк до 20 червня 2022 року, з максимальним загальним розміром заборгованості в 950 тис. доларів США, порахованої з використанням курсів НБУ для відповідних валют на дату надання відповідного кредиту на умовах сплати процентів за користування кредитом та будь-яких інших платежів, комісій, пені, штрафних санкцій та збитків, розмір, термін та умови повернення та сплати яких встановлюються кредитними договорами.

Згідно умов п. п. 1.3, 1.4 іпотечного договору іпотекодавець передав іпотекодержателю в іпотеку земельну ділянку площею 0,2290 га, кадастровий номер :05:008:0509, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Гореничі, вул. Спортивна, 28. Земельна ділянка належить іпотекодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 774292, виданого 26 січня 2006 року Києво-Святошинським районним відділом земельних ресурсів на підставі рішення ХХІ-сесії ХХІV скликання Гореницької сільської ради від 26 серпня 2005 року № 5/31. Цільове призначення земельної ділянки, що передається в іпотеку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Предмет іпотеки сторони оцінили в 1387700 грн, що за курсом НБУ на день підписання договору становить 274792,08 доларів США.

Крім того, 23 серпня 2016 року Акціонерний комерційний банк «Мрія», правонаступником якого є ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_3 уклали кредитний договір № 74/06 з усіма наступними змінами та доповненнями до нього.

Відповідно до умов п. 1.1 кредитного договору предметом кредитного договору є надання банком позичальнику грошових коштів (кредиту) на таких умовах: сума кредиту 170 тис. доларів США, строк користування до 22 серпня 2011 року; проценти за користування кредитом 14 % річних. Відповідно до додаткової угоди № 1 від 15 листопада 2006 року, до п. 1.1. договору внесено зімни та суму кредиту позичальнику встановлено у розмірі 400 тис. доларів США.

В забезпечення виконання за цим договором, 15 листопада 2006 року між тими ж сторонами був укладений іпотечний договір б/н, предметом якого була спірна земельна ділянка, вартість якої, відповідно до п. 4 договору сторони оцінили в 751693 грн.

За розрахунком банку, станом на 11 червня 2014 року загальна заборгованість ОСОБА_5 перед ним за кредитними договорами № 03.52-51/07-СК від 20.06.2007, № 03.66-51/07-СК від 24.07.2007, № 03.139-51/07-СК від 27.12.2007, № 03.17-51/07-Ск від 13.03.2008, укладеними в рамках Генеральної угоди № 51/07 від 20.06.2007 та кредитним договором № 74/06 від 23.08.2006, у загальному розмірі становить 7758916,82 грн і складається із загальної заборгованості в у розмірі 650088,59 доларів США, що в еквіваленті становить 7561335,76 грн та 169403,35 грн пені та 3 % річних 28177,71 грн.

Задовольняючи позов, районний суд дійшов висновку, що у позивача виникло законне право задовольнити свої вимоги та захистити порушене право за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки та шляхом реалізації предмета іпотеки з прилюдних торгів.

Однак, погодитися з цим висновком суду першої інстанції колегія суддів не може.

Положеннями частини першої статті 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Ціна продажу предмета іпотеки, згідно з вимогами частини шостої статті 38 Закону України «Про іпотеку», встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна

суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Суд першої інстанції прийняв рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу на прилюдних торгах за початковою ціною, визначеною державним виконавцем на підставі проведеної оцінки майна субєктом оціночної діяльності.

При цьому суд не зазначив початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації, визначеної відповідно до частини шостої статті 38 Закону України «Про іпотеку». Посилання ж суду першої інстанції у резолютивній частині рішення на визначення початкової ціни предмету іпотеки під час здійснення виконавчого провадження суперечить вимогам статей 39 та 43 Закону України «Про іпотеку».

Виходячи зі змісту поняття «ціна», як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм статей 38, 39 Закону України «Про іпотеку» колегія суддів прийшла до висновку, що у розумінні норми статті 39 Закону України «Про іпотеку» встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону.

Аналогічний висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постановах від 04 листопада 2015 року, справа 6-340 цс15 та від 08 червня 2016 року, справа 6-1239 цс16.

Відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України наведений висновок має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів, що районним судом зроблено не було.

Тому, судове рішення, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про відмову у задоволенні позову, оскільки іпотечні договори містять різну вартість предмету іпотеки і банком початкову ціну предмету іпотеки у грошовому вираженні за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону не визначено.

Крім того, колегією суддів сторонам розяснено їхні права та обовязки, а також попереджено про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій, однак клопотань банком заявлено не було.

Керуючись ч. 3 ст. 209, ст. 218, ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст.307, п. 4 ч. 1 ст. 309, ст. ст. 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 задовольнити.

Заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 січня 2016 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя С.В. Лівінський

Судді: А.С. Сержанюк

ОСОБА_6