Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді Григоренка М.П.,

суддів : Боймиструка С.В., Ковальчук Н.М.,

секретар судового засідання Москалик Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2 на рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 13 липня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

В С Т А Н О В И Л А :

04 квітня 2017 року ОСОБА_3 звернувся в Сарненський районний суд Рівненської області із позовом до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів, визначених рішенням Сарненського районного суду від 11.05.2012 р. на утримання неповнолітніх дітей з 1/3 частини усіх його доходів щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.04.2012 р. до повноліття дітей до 500 грн. щомісячно на обох дітей, оскільки вважає, що він отримує невелику заробітну плату, має іншу сім'ю, яку потрібно утримувати та хворіє гіпертонічною хворобою другого ступеня і потребує постійного лікування.

08 червня 2017 року від представника позивача адвоката ОСОБА_4 надійшла заява про зміну позовних вимог, в якій просить зменшити розмір аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей з 1/3 частини доходів до 1/5 частини всіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на одну дитину, починаючи з дня звернення до суду.

_____________________________________________________________________

Провадження № 22-ц/787/1412/2017 Головуючий у 1 інстанції : Рижий О.А. Доповідач : Григоренко М.П.

13 липня 2017 року представник позивача адвокат ОСОБА_4 подав до суду остаточну заява про зміну позовних вимог та просив зменшити розмір аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей з 1/3 частини доходів до 1/5 частини всіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на одну дитину, починаючи з дня звернення позивача до суду.

Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 13 липня 2017 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/5 частини усіх видів заробітку (доходів) боржника, але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з часу вступу рішення в законну силу і до досягнення дітьми повноліття.

Раніше виданий виконавчий лист № 1718/1557/2012 про стягнення 1/3 частини усіх його доходів щомісяця, але не меше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відкликано із відділу державної виконавчої служби Рівненського районного управління юстиції Рівненської області.

Вважаючи рішення суду незаконним представник ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій покликається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що оскаржуваним рішенням суду не дотримано принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства.

Відповідач не заперечує того факту, що з народженням у позивача ще однієї дитини останній має витрачати свій дохід на утримання вже трьох дітей.

При розгляді справи відповідач вказував, що з урахуванням вимог ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» позивач на утримання трьох дітей може витрачати 1/2 частину заробітку, тобто на кожну дитину - по 1/6.

Аліменти в розмірі 1/5 заробітку на двох дітей є недостатні для їх належного утримання та забезпечення гармонійного розвитку, а також несправедливими, оскільки частка на утримання іншої дитини при такому рішенні суду стає значно більшою.

Судом не враховано, що відповідно до ч.5 ст. 183 СК України в редакції чинній на момент ухвалення рішення, аліменти на двох дітей можуть стягуватись у розмірі однієї третини заробітку платника аліментів.

Незважаючи на те, що рішенням Сарненського районного суду від 11 травня 2012 року стягнуто аліменти з позивача в розмірі 1/3 частини його доходів, і те, що позивач має постійну роботу і заробіток (працює транспортувальником на ТзОВ «Любомирське вапняно-силікатне підприємство») аліменти позивач сплачував час від часу у самовільно визначеному розмірі, надсилаючи дані кошти поштовими переказами.

Крім того, судом не наведено мотивів відхилення доказів відповідача щодо наявності заборгованості по сплаті аліментів, а саме довідки-розрахунку державного виконавця Рівненського РВ ДВС про те, що станом на 01.05.2017 року заборгованість по аліментах по виконавчому листу № 1718/1557/2012 від 14.05.2012 про стягнення з ОСОБА_3 на утримання дітей ОСОБА_5 і ОСОБА_6 становить 32103,53 грн.

У висновку ЛКК Олександрійської районної лікарні Рівненського району № 73 від 31.03.2017 року зазначено, що позивач з приводу гіпертонічної хвороби знходиться на «Д» обліку з 2010 року, тобто стан здоров»я» позивача з моменту призначення судом аліментів 11 травня 2012 року і на даний час не погіршився, оскільки останній перебував на «Д» обліку ще з 2010 року.

Із цих підстав просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі однієї третини усіх видів заробітку (доходів) боржника, але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з часу вступу рішення в законну силу до досягнення дітьми повноліття.

В ході апеляційного розгляду справи представник відповідача ОСОБА_2 підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 та зменшуючи розмір аліментів, які підлягають стягненню із останнього на утриманні двох неповнолітніх дітей, до 1/5 частини усіх видів заробітку (доходів) боржника, але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку щомісячно, суд першої інстанції виходив із того, що на даний час у позивача є інша сім'я, у нього народилась ще одна дитина, яка також потребує утримання. ОСОБА_3 попередньо належним чином здійснював свої зобов»язання по утриманню своїх дітей і перебуває на обліку з приводу гіпертонічної хвороби.

Проте, на розсуд колегії суддів, оскаржуване рішення підлягає скасуванню, з ухваленням у справі нового рішення, з наступних підстав.

Частина 1 статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них може бути зменшено або збільшено за рішенням суду.

З матеріалів справи вбачається, що позивач страждає на гипертонічну хворобу з 2010 року, тобто, дана обставина вже була врахована при визначенні розміру аліметнів рішенням Сарненського районного суду від 11 травня 2012 року.

Крім того, колегія суддів враховує попереднє неналежне ставлення позивача до виконання свого обовязку по сплаті аліментів, в звязку із чим у того утворилась заборгованість по аліментах, розмір якої, станом на 01.05.2017 року, становить 32103 грн. 53 коп. (а.с. 61).

Та обставина, що у позивача народилась ще одна дитина, на переконання колегії суддів, ще не може бути підставою для зменшення розміру аліментів на утримання інших двох дітей ОСОБА_7 до 1/5 частки від всіх видів доходів, оскільки це призведе до порушення законних прав та інтересів останніх, які будуть отримувати матеріальне забезпечення від свого батька у значно меншому розмірі ніж та дитина, яка народилась у позивача останньою.

Таким чином, на розсуд колегії суддів, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 має бути відмовлено, за безпідставністю.

Апеляційна скарга представника ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2 про те, щоб суд апеляційної існтанції змінив мінімальний розмір аліментів з 30 до 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідно віку, залишивши без змін визначений попереденім судовим рішенням розмір частки заробітку (доходу), який підлягає стягненню в якості аліментів на двох старших неповнолітніх дітей позивача, задоволено бути не може, оскільки це буде суперечити принципу диспозитивності цивільного судочинства.

В даному випадку, відповідач не позбавлена можливості звернутись до суду із окремим позовом з даного приводу.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 315 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 13 липня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей відмовити.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 704 грн., в рахунок відшкодування судових витрат, повязаних із сплатою судового збору за подання апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий М.П. Григоренко

Судді : С.В. Боймиструк

ОСОБА_8